Справа № 466/4455/20
Провадження № 2/466/135/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 вересня 2023 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Федорової О.Ф.

секретар судового засідання Кулабухова М.М.

склад учасників справи:

відповідач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

представник відповідачів-адвокат Дацько М. В.

представник третьої особи ЛМР Партика Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Львова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_7 , Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, Львівська міська рада про скасування державної реєстрації права власності та визнання недійсним договору дарування, -

встановив:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , за участю третіх осіб на стороні позивача , які не заявляють самостійних вимог : ОСОБА_7 , Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові, Львівської міської ради про скасування державної реєстрації права власності та визнання договору дарування недійсним.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів:

Представник позивача ОСОБА_3 адвокат Данильчук В.М. звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 про скасування державної реєстрації права власності та визнання договору дарування недійсним.

У обгрунтування заяви зазначає, що предметом спору є вимоги про скасування державної реєстрації права власності, з відкриттям розділу, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 106,8 кв.м. за ОСОБА_2 , номер запису про право власності: 30122366 (дата, час державної реєстрації: 31.01.2019 р. 09:07:19) та скасування державної реєстрації права власності, з відкриттям розділу, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 106,8 кв.м. за ОСОБА_1 , номер запису про право власності: 30122332 (дата, час державної реєстрації: 31.01.2019 р. 09:07:19). Вказана вище державна реєстрація права власності за Відповідачами узаконила самочинну реконструкцію (прибудову та надбудову) квартири АДРЕСА_1 внаслідок якої незаконно збільшилась загальна площа даної квартири із 44,0 кв.м. до 106,8 кв.м. Реконструкція квартири відбулась без згоди Позивача та без документів про прийняття її в експлуатацію загальною площею 106,8 кв.м. Самовільно збудовані приміщення є на земельній ділянці, що відповідала контуру будинку до реконструкції і шляхом самовільного захоплення прибудинкової території. Позивач та третя особа - ОСОБА_7 не давали згоду відповідачам на проведення будівельних робіт по прибудові та надбудові кв 8.

Також Позивач просить суд визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 загальною площею 106,8 кв.м., реєстраційний № 369 посвідчений 13.03.2019 р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гусак Р. Т. укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як дарувальниками та ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 , як обдарованими.

Вважає вказаний договір фіктивним (вчинений лише з метою подальшого узаконення самочинної реконструкції квартири АДРЕСА_1 ), таким що суперечить закону (самочинно реконструйована квартира не є об`єктом цивільних правовідносин та не може бути предметом договорів), порушує інтереси держави та суспільства (самочинне будівництво-реконструкція квартири загрожує надійності експлуатації будинку в цілому, що створює загрозу життю та здоров`ю невизначеного кола людей і Позивача зокрема, порушує права позивача на спільне володіння та користування спільним майном будинку (прибудинковою територією, стіною, горищем та дахом будинку).

На думку позивача у випадку задоволення позовних вимог Позивача, збудована прибудова та надбудова до квартири АДРЕСА_2 - знову набуде статусу самочинного будівництва згідно ст. 376 ЦК України, що дасть можливість позивачу ставити питання про перебудову або знесення самочинно збудованої прибудови та надбудови до квартири АДРЕСА_3 .

У встановленому законом порядку Відповідачами подано Відзив на позовну заяву, Додаткові заперечення від 29.09.2020 року, Додаткові заперечення від 08.07.2021 року з яких вбачається що Відповідачі позовні вимоги не визнають з наступних підстав.

У обґрунтування зазначають, що 06.12.2003 році ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стали співвласниками квартири АДРЕСА_1 згідно Договору дарування від 06.12.2003 року, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дячук О.А., запис в реєстрі №9935, дата державної реєстрації в ДРРП 13.01.2004року.

Квартира АДРЕСА_3 , мала загальну площу 44,0 кв.м, житлову площу 30,5 кв.м., не відповідала вимогам державних будівельних норм і правил до планування квартир та їх газифікації і, зокрема,: кухня, обладнана газовою плитою, була прохідною, відсутній санвузол, невідповідність санітарним вимогам проживання відповідно до вимог Житлового кодексу України з розрахунку 21.5 м.кв. на одну особу та 10 м.кв., на всю сім`ю, яка складалась з 5-ти осіб, троє з яких були неповнолітні діти. Будинок, в тому числі квартира АДРЕСА_3 перебували у стані зношення будівельних конструкцій більше 60% , що підтверджується Актом огляду будинку, здійсненим управлінням житлового господарства від 1983 року.

У 2004 році, з метою покращення житлових умов відповідач ОСОБА_1 замовила Робочий проект розширення житлової площі за рахунок добудови, який був виготовлений за замовленням №1/553 від 13.01.2004 р. Державною ліцензованою установою ЛОДБТІ та ЕО і передбачав розширення квартири АДРЕСА_3 , яка знаходиться на 1 поверсі, за рахунок добудови та надбудови в об`ємі 7,00м на 7,50м., не виходячи за геометричні межі фасаду будинку, без використання земельної ділянки, відповідно до техніко-економічних показників Робочого проекту.

Відповідно до Замовлення № 2/151 від 05.06.2004р. ОСОБА_1 було отримано у ліцензійній організації ЛОД БТІ та ЕО Проект на відповідність будівельним нормам та правилам добудови квартири АДРЕСА_3 .

Зазначають, що посилання Позивача на закони, нормативні акти та державні будівельні норми, які були ніби -то порушені відповідачам, - станом на 2004 рік не були діючими з огляду на ДБН 2004р, Закон України «Про архітектурну діяльність 2011р щодо питань експертизи» і стали чинними після завершення виконання робіт Відповідачами та отримання висновків міжвідомчої комісії Шевченківської районної адміністрації м. Львова про технічну можливість подальшої експлуатації квартири АДРЕСА_3 з її добудовою ( а.с.45).

Зауважують, що Закони та інші нормативні акти не мають зворотної дії в часі.

На думку Відповідачів такі роботи відповідають визначенню «розширення», а не «реконструкція» відповідно до пп. 1.3.6. , 1.3.7. Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові, затвердженого Рішенням Виконавчого комітету Львівської Міської Ради №364 від 16.04.2004 року, який був чинним на час здійснення робіт.

(п..1.3.6. Положення) Розширення - це будівництво на існуючих майданчиках додаткових до існуючих приміщень , будівель, споруд, що будуються у межах єдиного комплексу за окремими проектами, яке веде до збільшення будівельних габаритів обєкта та (або) поліпшення його техніко-економічних показників.

(п.1.3.7 Положення ) Реконструкція - перебудова існуючого обєкту виробничого та цивільного призначення, пов`язана з удосконаленням виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, яка виробляється, поліпшенням умов експлуатації та проживання, якості послуг, зміною основних техніко-економічних показників.

На їх думку, відповідачами було проведено розширення квартири з метою покращення санітарно-гігієнічних умов проживання в кв. № добудови кв. 8, абзац 3 Пояснювальної записки до Проекту ; Робочий проект розширення, абзац 3 Пояснювальної записки до Робочого проекту). 8 (Проект на відповідність будівельним нормам та правилам

Відповідно до положень ДБН А.2.2-3-97, що регламентував склад, порядок розробки, погодження та затвердження проектної документації на час проведення Відповідачами будівельних робіт, під Розширенням слід розуміти будівництво додаткових приміщень, будівель і споруд, що зводяться в рамках єдиного будівельного комплексу, під Реконструкцією - будівельні роботи, пов`язані зі зміною призначення об`єкта в межах існуючих будівельних габаритів (складовою частиною реконструкції може бути капітальний ремонт об`єкта).

Рішенням Міжвідомчої комісії Шевченківського району ( витяг з Протоколу №23 розділ 9 від 19.10.2004р) була визнана технічна можливість подальшої експлуатації квартири АДРЕСА_3 з проведеною добудовою. Дане розширення мало локальний характер і не зайняло площі спільного користування у багатоквартирному будинку (згідно експлікацій поверхових планів у будинку відсутні площі спільного користування, як от коридори, комірки, колясочні, тощо). Внаслідок розширення загальна площа квартири збільшилася до 106,8 кв.м., що підтверджується даними технічного паспорту. Розширена квартира відповідачів повністю відповідає Проекту на відповідність будівельним нормам та правилам і Робочому проекту розширення житлової площі за рахунок добудови. Відповідачі, які розширили власну квартиру, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та їх правонаступники - діти, відкрито та безперервно володіють та користуються своїм майном 17 років. За цей час добудова до квартири АДРЕСА_3 не завдала шкоди довкіллю та житловому будинку, в якому проживає Позивач, не виникли деформації, тріщини або інші ушкодження майна Позивача. Цей факт означає, що загрози суспільству в цілому та Позивачу, зокрема, немає. Навпаки, за рахунок власних коштів та власними силами відповідачі лише збільшили вартість належного їм майна. внаслідок приведення квартири АДРЕСА_3 у відповідність до нормативних вимог та покращили санітарно-технічні умови та експлуатаційні якості будинку цілому.

Відповідно до поверхових планів 1-го та 2-го поверхів двоповерхового будинку ( а.с. 35 та 36) у місці примикання одноповерхового флігелю до будинку, в приміщенні квартири АДРЕСА_3 за літ. 8-4 існує лише одна стіна довжиною 3,66 м, яка межує з приміщенням квартири АДРЕСА_4 . Ця суміжна стіна розташована на відстані 1 м від квартири, в якому проживає позивач і за конструктивною ознакою ця стіна є огороджувальною (не несучою) конструкцією. Отже, позивач, який є власником квартири АДРЕСА_5 не має спільних підсобних (нежитлових) приміщень та спільних несучих або будь-яких інших конструктивних елементів в житловому будинку з Відповідачами, а тому загрози його майну з боку квартири Відповідачів не має.

Квартира АДРЕСА_3 має власні несучі конструкції, які не є несучими конструкціями приміщень інших квартир, а саме фундамент, який обслуговує приміщення лише цієї квартири та несучі стіни, які сприймають навантаження від перекриття та даху безпосередньо над приміщеннями квартири. Крім цього, квартира АДРЕСА_3 має окреме (автономне) електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині квартири. Відповідачі не мають спільних підсобних або допоміжних приміщень з власниками інших квартир в будинку.

Також відповідачі здійснили не реконструкцію, а розширення квартири з метою покращення санітарно-гігієнічних умов проживання в кв. АДРЕСА_6 за рахунок добудови , абзац 3 Пояснювальної записки до проекту).

Позивач отримав право власності на квартиру АДРЕСА_7 лише 22 жовтня 2004р, після того, як усі роботи по розширенню квартири відповідачів були завершені та визнана технічна можливість її експлуатації 19.10.2004р згідно з Рішенням Міжвідомчої комісії Шевченківського району ( витяг з Протоколу №23 від 19.10.2004р).

Зазначають, що станом на час подання позовної заяви та розгляду справи у суді відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які провели розширення квартири АДРЕСА_3 не є власниками цієї квартири, не мають речових прав на неї, а тому позбавити їх прав власності та скасувати державну реєстрацію щодо них - неможливо.

Відповідно до абзацу третього ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Відповідно до Акту позапланової перевірки ІДАБК м. Львів від 01.07. 2019р. №319-пп на звернення мешканки кв. АДРЕСА_8 , Львів ОСОБА_7 (тертя особа на стороні позивача) зазначено, що « порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності не виявлено. Нового будівництва не виявлено. За проведення самовільної прибудови квартири АДРЕСА_1 у 2004р. ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, який був сплачено добровільно. Відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне і те ж саме правопорушення. Підстави для вжиття заходів державного архітектурно-будівельного контролю в даному випадку відсутні».

Договір дарування, який оскаржує позивач, вчинено власниками квартири ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) за участю Шевченківської районної адміністрації м. Львова - від 13 березня 2019р, Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №159398872. Договір укладений нотаріально, відповідає актам цивільного законодавства та волевиявленню дарувальників. Обдаровані - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 - є власниками квартири на час подання даного позовної заяви та фактично проживають у квартирі.

Наявність порушеного майнового/немайнового права є обов`язковою умовою розгляду справи в суді. Обов`язок доведення покладено на позивача.

На думку Відповідачів позивач не довів факту порушення свого майнового/немайнового права з вини відповідачів, настання негативних наслідків з приводу заявлених позовних вимог для держави і суспільства.

Просять відмовити у задоволенні позовної заяви.

Позиція третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог

У межах розгляду справ у суді:

-ОСОБА_7 письмових пояснень не подала, усно позовні вимоги підтримала;

-Представник Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові Карнидал В.В. подав письмові пояснення із додатками та просив розглянути позовну заяву на розсуд суду (т.1 а.с.186-196);

-Представник Львівської міської ради Партика Н. в усних поясненнях зазначила, що у поданому позові права Львівської міської ради не порушені.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 10.07.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого розгляду (т.1 а.с.100-101).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 20.04.2023 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду (т.3 а.с. 205-206).

У межах проведених підготовчих засідань проводилося обговорення клопотань які заявлені сторонами, кожна сторона посилалась на свої доводи в обґрунтування поданих клопотань та доводів у обґрунтування заперечень.

У судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце розгляду повідомлений належним чином.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про час, дату та місце розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку.

Клопотань на адресу Шевченківського районного суду м. Львова від позивача, представника позивача, третіх осіб Інспекції Державного будівельного контролю м. Львова та ОСОБА_7 про відкладення розгляду справи не подано. Причини неявки суду не відомі.

В межах проведення судового засідання:

- відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представник відповідачів, адвокат Дацько М.В. підтримали свої заперечення проти позовних вимог. В задоволенні позовних вимог просили відмовити;

-Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Львівська міська рада в особі уповноваженого представника просила постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, також зазначила, що позовні вимоги порушують права та законні інтереси Львівської міської ради.

Клопотання, заяви учасників справи та Ухвали суду на стадії підготовчого засідання

Представник позивача адвокат Данильчук В.М. подав:

- Клопотання про витребування доказів (т.1 а.с.81-82);

-Заперечення на клопотання про залучення третьої особи (т.1 а.с.227);

-Заперечення на клопотання про відмову у залученні третьої особи (т.1 а.с.228);

-Заперечення на клопотання про виклик свідків (т.1 а.с.229);

-Заперечення на клопотання про врегулювання спору за участі судді (т.1 а.с.230);

-Заперечення на клопотання про закриття частини провадження та залишення позову без руху (т.1 а.с.231-232);

-Заява про зобов`язання надати відповідь в порядку ст. 93 ЦПК України (т.1 а.с.233);

-Заява про виклик свідка (т.1 а.с.252);

-Долучення практики ВС у категорії справ що розглядається судом;

- Клопотання про відмову у задоволенні клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу (т.2 а.с.1-9)

- Клопотання про зменшення витрат на правову допомогу

Представник відповідачів адвокат Дацько М.В. подала:

- Відзив на позовну заяву (т.1 а.с.113-121);

- Клопотання про виклик свідків (т.1 а.с.167-168);

- Клопотання про залучення третьої особи без самостійних вимог (т.1 а.с.169);

- Клопотання про врегулювання спору за участю судді (т.1 а.с.170) від якого 25.01.2021 року у підготовчому засіданні відмовилися;

- Клопотання про відмову у залученні третіх осіб (т.1 а.с.171) від якого 25.01.2021 року у підготовчому засіданні відмовилися;

- Клопотання про закриття частини провадження, залишення позову без руху (т.1 а.с.172-175 та т.2 а.с. 37);

- Додаткові заперечення (т.1 а.с.213);

- Клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу (т.1 а.с.220 та т.2 а.с.37);

- Додаткові пояснення до адвокатського гонорару ( т.2 а.с.39-41);

- Клопотання про проведення засідання без їх участі та задовольнити клопотання про закриття частини провадження (т.2 а.с.64);

- Додаткові пояснення ;

- Заява про закриття провадження на підставі ст 255 п.1 ч 2 ЦПК України;

- Заяви свідків в порядку ст. 92 ЦПК України;

- Заява про виклик свідків (повторно).

Позиція суду та оцінка доводів учасників справи:

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення» від 26 грудня 2009 року №14 доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, такі доводи в частині доведеності позовних вимог є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові були з`ясовані в ході доказової діяльності сторін, метою якої є, відповідно до ЦПК України, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 12 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Нормою ст. 3 ЦК України визначені загальні засади цивільного законодавства, якими є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Стаття1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, надані йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Вивчив вимоги позовної заяви, клопотання та докази позивача та представника позивача на обґрунтування позовних вимог, відзив, письмові пояснення відповідачів та представника відповідачів, пояснення третіх осіб та покази свідків наданих у суді, суд дійшов висновку що позовна заява не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що на час подання позовної заяви відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не являються власниками квартири АДРЕСА_1 , - відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав.

Квартира належить на праві власності згідно договору дарування від 13 березня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Гусак Р.Т., в якому Дарувальниками виступали ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а обдаровуваними є ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 .

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України визначено що при виборі і застосуванні норми права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду.

У Постанові Палати Верховного суду від 19 червня 2019 р. у справі 543/17966/14-ц зазначено, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину.

Ця презумпція означає, що правочин вважається правомірним доки ця презумпція не буде спростована, зокрема і на підставі рішення суду, що набрало законної сили.

У Постанові ВС в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019р у справі 638/2304/17 зроблено висновок, що ініціювання спору про визнання недійсним договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

Подарована квартира АДРЕСА_1 складалась з чотирьох житлових кімнат та кухні. Житлова площа квартири становить 58,3 кв.м, загальна площа кваритри становить 106,8 кв.м., комора в підвалі 4,5 кв.м., комори на горищі 34,0 кв.м. та 36,0 кв.м.

Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Даний договір погоджено Розпорядженням №167 від 28.02.2019 року Шевченківської районної адміністрації м. Львова «Про надання дозволу на укладення договору про поділ квартири, у якій зареєстровано неповнолітня ОСОБА_6 та про надання дозволу неповнолітній ОСОБА_6 на укладення договору дарування частки квартири на своє ім`я».

Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона дарувальник передає другій стороні обдаровуваному безоплатно майно(дарунок) у власність.

Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови. Відповідно до п. 5 оскаржуваного договору « Сторони підтверджують, що умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін; договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені у ньому».» В матеріалах справи відсутні докази порушення прав позивача внаслідок укладення договору дарування.

Актом позапланової перевірки Інспекції Державного Архітектурного Будівельного Контролю м. Львів від 01.07. 2019р. №319-пп зазначено про відсутність порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності за адресою: кв АДРЕСА_1 .

Підстави для вжиття заходів державного архітектурно-будівельного контролю в даному випадку відсутні.

За змістом статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

Згідно з частиною сьомою статті 376 Цивільного кодексу України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Як вбачається у матеріалах справи відсутнє рішення суду, яке вступило в законну силу про визнання квартири АДРЕСА_9 - самочинним будівництвом.

У матеріалах справи наявна копія реєстраційної справи про об`єкт нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , які були витребувані Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 10.06.2021 року з Управління державної реєстрації Юридичного Департаменту Львівської міської ради (т.2 а.с. 79-92).

Відповідно до статті 376 ЦК України є окремою підставою для визнання об`єкта самочинним будівництвом і не охоплюється вимогами позовної заяви що розглядається судом.

На думку суду у застосуванні до поданої позовної заяви норми права про пропуск терміну позовної давності необхідно відмовити та вирішувати спір по суті.

Допитані у судовому засіданні в межах розгляду позовної заяви свідки показали суду:

- ОСОБА_8 ( АДРЕСА_10 ) являється мамою відповідачки ОСОБА_1 з азначала, що не перебуває зі сторонами в конфліктах чи непорозуміннях, не бажає свідомо обмовляти когось чи спотворювати факти. На її думку даний спір викликано особистою неприязню позивача до відповідачів. Зокрема, з її слів позивач ОСОБА_9 агресивно ставився до ОСОБА_2 , не пускав його на подвір`я будинку.

Щодо квартири відповідачів повідомила, що у 2003 році подарувала свою частку відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .. Квартира була двокімнатна, потребувала покращення, не придатна для проживання сімї з 3-ма дітьми. Шкоди від розбудови квартири АДРЕСА_3 у 2004р. для будинку і сусідів не має. Зазначає, що ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 проживають за даною адресою. Під час добудови і і прибудови квартири перекриття не зносилось.

- ОСОБА_10 ( АДРЕСА_10 ) являється рідною сестрою відповідачки ОСОБА_1 , зазначала, що не перебуває з сторонами в конфліктах чи непорозуміннях. На її думку ОСОБА_3 судиться за квартиру, яка, насправді, належить відповідачам ОСОБА_11 і до нього не має жодного відношення. Зі слів свідка квартира потребувала покращення, оскільки в квартирі був грибок, кожну весну-осінь її треба було перебілювати, опалення не було. Умови для проживання сімї з дітьми були неможливі. На час, коли відповідачі ОСОБА_11 зробили добудову ОСОБА_3 не жив у даному будинку. Будівництво квартири не створило жодних перешкод сусідам, нема площ спільного користування, нема і не було нанесено шкоди майну. Вказала, що квартира не виходить за контури фундаменту будинку. Зазначає, що ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 проживають за даною адресою.

Визначення коло відповідачів, предмета та підстав спору - є правом позивача.

Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову є обов`язком суду. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України.

За результатами розгляду справи суд відмовляє у в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо неналежного відповідача (п.40 Висновки Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 17 квітня 2018р №справи 523/9076/16-ц).

На ту обставину, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є власниками квартири АДРЕСА_1 . Львів, і відповідно не можливо скасувати державну реєстрацію їх права власності, було вказано у Додаткових запереченнях від 05.08.2021 року, однак позивач не скористався своїм правом подати клопотання про заміну відповідачів.

Відповідачами зазначено про судові витрати на отримання правничої допомоги, зазначеної в Договорі про надання адвокатських послуг у розмірі 20 000 грн. ОСОБА_1 підписала угоду на надання правової допомоги, надала суду Опис наданих послуг, Акт наданих послуг, квитанцію про оплату.

Відповідно до Постанови Великої Палати у справі №910/12876/19 суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката і клієнта, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. У справі №922/3812/19 Верховний суд підтвердив , що для вирішення питання розміру суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною суди мають виходити із встановленого у самому договорі розміру таких витрат, що узгоджується зі ст..30 закону України Про адвокатську діяльність.

У Постанові КАС ВС від 28.12.2020р. у справі 640/18402/19 вказано, що розмір гонорару адвоката, встановлений у договорі у фіксованому розмірі не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником. Відшкодуванню підлягають ті витрати, які були сплачені ( Постанова ОПКГС ВС ід 03.10.2019 р справа№922/445/19, ОПКГС від 22.01.21р. справа№925/1137/19).

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо.

Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29).

На думку суду позовні вимоги є безпідставними, не ґрунтуються на вимогах закону, обставини, на які посилається позивач не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду та не підтверджені показами свідків, а також матеріалами цивільної справи.

На підставі викладеного та керуючись:

-Конституцією України,

-ст.ст.11, 15, 16,ЦК України,

-258, 352,354, 355, ЦПК України,-

ухвалив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_7 , Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, Львівська міська рада про скасування державної реєстрації права власності та визнання недійсним договору дарування відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Львівського апеляційного суду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд м. Львова.

У разі проголошення тільки скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення, учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення видаються копії скороченого судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складання - в електронній формі у порядку, встановленому законом (у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса в особи відсутня.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України

- http://sh.lv.court.gov.ua/sud1328/.

Повний текст рішення складено 19.09.2023 року.

Суддя О. Ф. Федорова