КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №759/5721/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 травня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Бабич Н.Д.,

у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

встановив:

У березні 2023 року AT КБ "ПРИВАТБАНК" звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 97 137,73 грн заборгованості за кредитним договором.

Вимоги обґрунтовує тим, що 03 лютого 2011 року між сторонами виникли кредитні правовідносини шляхом заповнення позичальником анкети-заяви, відповідно до якої останній приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та погодився, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами становить договір про надання банківських послуг.

Згідно із доводами позовної заяви позичальник отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, в подальшому ліміт збільшено до 75000,00 грн, при цьому кредитний ліміт може змінюватися за ініціативою банку.

У зв`язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань станом на 13 березня 2023 року заборгованість становить 97137,73 грн, що складається із:

- 79452,19 грн заборгованості за кредитом;

- 17685,54 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва 10 травня 2023 року позовні вимоги задоволено частково, вирішено стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 79452,19 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн, а всього загальну суму 82 136,19 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, AT ''ПРИВАТБАНК" подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення в частині вирішення вимог, у задоволенні яких відмовлено, скасувати, позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Посилається на те, що між сторонами укладено договір, позичальник погодився на його умови, зокрема з тим, що підписавши заяву, позичальник погоджується і з іншими умовами, які розміщені на сайті банку та у сукупності становлять весь договір та правом банку змінювати кредитний ліміт.

Вказує, що матеріалами справи, у тому числі довідкою про умови кредитування підтверджується той факт, що сторони погодили умови договору, в тому числі базову відсоткову ставку за користування кредитними коштами.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що основні умови кредитування (в тому числі процентна ставка), викладені у підписаній відповідачем довідці про умови кредитування.

Надалі відповідач підтвердив свою згоду з такими умовами шляхом часткового погашення заборгованості.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах №753/10779/16-ц від 29 липня 2020 року, №293/599/19-ц від 01 вересня 2020 року, №534/1072/18-ц від 04 листопада 2020 року, №724/970/20 від 07 квітня 2021 року, №755/7704/15-ц від 23 січня 2018 року, №159/2146/15-ц від 26 вересня 2018 року, №189/2109/18 від 22 липня 2020 року.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм, матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частково задовольнивши позовні вимоги, суд першої інстанції вказав, що матеріалами справи підтверджено факт видачі грошових коштів, водночас вимоги про стягнення процентів не знайшли свого підтвердження, оскільки не установлено узгодження між сторонами умов договору, відповідно до яких банк був вправі здійснювати нарахування заявлених до стягнення процентів.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 травня 2023 року переглядається апеляційним судом в частині позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Тобто, метою договору є забезпечення фіксування тих умов, на які сторони погоджуються для врегулювання своїх взаємних прав і обов`язків щодо обраного ними кола відносин.

Умови договору та спосіб його вчинення можуть бути визначені сторонами з урахуванням вимог законодавства та із дозволеним відступом від нього, або на таких саме принципах запропоновані однією із сторін.

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту частини 1 статті 638 та статті 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Правовідносини між сторонами можуть виникати унаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої (стаття 634 ЦК України). Про ознайомлення із запропонованими умовами сторона, яка приєднується, має засвідчити своїм підписом, чи іншим способом про ознайомлення та погодження (стаття 207 ЦК України).

Платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором

Кредитна банківська платіжна картка надає змогу здійснювати операції за дебетом картрахунку в межах установленого банком-емітентом ліміту кредиту.

Кредитна схема передбачає здійснення розрахунків за виконані клієнтом операції з використанням платіжної картки за рахунок коштів, наданих йому банком у кредит (у межах кредитної лінії).

Підставою позову є невиконання кредитних зобов`язань, що пов`язані із видачею кредитних коштів.

Статтею 1054 ЦК України установлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (у цій справі це АТ КБ "ПриватБанк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, такі повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома. Саме банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна уважати, що в такому випадку споживач послуг банку лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Оформлення договірних відносин, у разі виникнення спору, повинно забезпечувати рівні можливості для сторін доводити факт укладення договору на тих чи інших умовах, а суд дослідити та оцінити такі умови. Обравши спосіб, відповідно до якого клієнт AT "ПРИВАТБАНК" лише вказує, що він ознайомився з умовами, які викладені окремо на веб-сайті банку в мережі Інтернет та вони можуть змінюватися, проте клієнт зобов`язаний стежити за такими змінами, банк, тим самим, добровільно допускає настання ризику доведення своїх вимог та факту належної обізнаності клієнта банку із умовами, на яких відбувається кредитування.

Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

З матеріалів справи убачається, що на підтвердження виникнення між сторонами кредитних правовідносин банком надана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 03 лютого 2011 року. Анкета-заява містить інформацію про персональні та контактні дані відповідача, у відповідності із змістом якої він погодився на те, що ця заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами складають договір про надання банківських послуг, із якими клієнт банку ознайомився та згоден з ними, зобов`язується їх виконувати, самостійно стежити за змінами на сайті банку.

Анкета містить розділ "Виявляю бажання оформити на своє ім`я", у якому навпроти запропонованого виду карток (платіжна картка кредитка "Універсальна", пенсійна картка, дебетова особиста картка, зарплатна картка, картка Gold, накопичувальна (депозит), ідентифікація з паспортом) необхідно проставити позначку. Окрім того, у полі "бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка "Універсальна"/Gold" також передбачається проставлення грошової суми.

Відповідна відмітка проставлена напроти картки "платіжна картка кредитка "Універсальна", ліміт - 1000 гривень (а.с. 26).

Також банком надано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна 55 днів пільгового періоду" по договору SAMDN8251, що підписана ОСОБА_1 .

Довідка містить інформацію, зокрема, про розмір процентної ставки (2,5% в місяць), строк погашення заборгованості (до 25 числа кожного місяці), розмір погашення (7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше розміру заборгованості), інформацію про розмір комісії, пені, штрафи.

Відтак колегія суддів визнає такими, що погоджені сторонами та прийняті відповідачем умови, визначені у Довідці про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду.

Отже при зверненні до суду з цим позовом банком доведено про укладення між сторонами кредитного договору та його суттєві умови, а висновок суду першої інстанції про зворотне є неправильним.

Разом з цим, щодо позовних вимог в частині стягнення процентів за користування кредитом в сумі 17685,54 грн, колегія суддів зазначає наступне.

З наданого позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості убачається, що відсоткова ставка протягом періоду з лютого 2011 року по вересень 2014 року не змінювалась.

З вересня 2014 року по березень 2015 року процентна ставка становила 34,80%, далі 43,20%, 42,00%. Проте будь-яких обґрунтувань зміни відсоткової ставки позивачем не надано, а також не надано відомостей про інформування позичальника про зміну відсоткової ставки відповідно до умов договору та вимог закону.

Таким чином, колегія суддів визнає нарахування відсотків за період з вересня 2014 року по березень 2023 року таким, що не відповідає умовам укладеного між сторонами договору, уважає наданий розрахунок відсоткової ставки неналежним доказом, та за відсутності розрахунку за узгодженою між сторонами базовою ставкою 2,5% на місяць робить висновок про відмову в задоволенні вимог в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом за цей період.

При цьому колегія зазначає, що нарахування відсотків відповідно до вказаних вище умов кредитування, визначених у довідці за підписом відповідача, є залежним від суми залишку заборгованості за кожний період нарахування, кредитування, суми встановленого конкретного ліміту у визначений період, конкретної дати та визначеної суми погашення заборгованості із можливістю використання пільгового періоду нарахування процентів. Проте матеріали справи таких даних не містять, що унеможливлює проведення судом розрахунку процентів за базовою ставкою 2,5% на місяць та визначити можливість застосування пільгового періоду кредитування.

Ураховуючи наведене, підстав для задоволення позовних вимог в оскарженій частині не убачається з мотивів, викладених вище.

Суд першої інстанції правильно зробив висновок про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів, проте помилився із мотивами такого рішення.

Відтак апеляційна скарга задовольняється частково, рішення суду в оскарженій частині слід змінити, виклавши мотивувальну частину рішення суду в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 травня 2023 року в оскарженій частині змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова