Дата документу 13.09.2023 Справа № 337/2039/22
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 337/2039/22 Пр. № 22-ц/807/1304/23 Головуючий у 1-й інстанції: Котляр А.М. Повний текст рішення складено 21.11.2022 року Суддя-доповідач: Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.

за участі секретаря Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Коломоєць Ірини Василівни на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2022 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 звернулась до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 2-5), в якому просила зменшити розмір аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/3 частини до 1/6 частини від всіх видів її доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що від шлюбу із ОСОБА_1 вона має дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між ними розірвано, батьки уклали договір, яким визначили, що діти будуть проживати разом із батьком. 03.06.2021 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя за заявою ОСОБА_1 видав судовий наказ про стягнення з неї аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу. Вважає, що існують підстави для зменшення розміру аліментів з таких підстав. Окрім двох дітей, яких вона має від шлюбу з ОСОБА_1 , вона є матір`ю двох дітей від попереднього шлюбу із ОСОБА_6 ОСОБА_7 , 2009 р.н. та ОСОБА_8 , 2010 р.н. Діти проживають разом із нею, перебувають на її утриманні, при цьому колишній чоловік ОСОБА_6 своєчасно не сплачує аліменти на їх утримання, має заборгованість. Крім того, вона на час війни виїхала за кордон, отримує дохід у вигляді соціальної допомоги, тому аліменти у розмірі 1/3 частини є занадто великим розміром.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Котляра А.М. (а.с. 23). Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 26) провадження у цій справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2022 року (а.с. 98-101) позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.06.2021 року з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1/3 частини заробітку (доходу), щомісячно на 1/4 частину заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Додатковим рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2022 року (а.с.103) стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 496,20 грн.

Позивач ОСОБА_2 із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, у тому числі в частині відмови, погодилась, останнє в апеляційному порядку не оскаржувала.

Не погоджуючись лише із зазначеним рішенням суду першої інстанції (що у тому числі додатково підвередила представник відповідача у судовому засіданні в апеляційному суді на запитання апеляційного суду), посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_9 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 113-116) просив рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову позивача відмовити.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 141). Ухвалою апеляційного суду заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_9 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2022 року у цій справі задоволено, поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2022 року у цій справі, апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_9 у цій справі відкрито 09 червня 2023 року (а.с. 166), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (а.с. 167), з урахуванням навантаження колегії судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 16 суддів, з яких 12 суддів складають судді судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень), відпустки судді-доповідача у період з 19.06.2023 року по 19.07.2023 року (а.с. 158).

Сторона відповідача подала апеляційному суду інформацію ГУ ДПС у Запорізькій області від 24.05.2023 року про доходи позивача ОСОБА_2 в Україні у 2022 -2023 роках (а.с. 160-165).

Позивач через свого представника подала апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі (а.с. 179-188).

Ухвалою апеляційного суду (а.с. 197) розгляд цієї справи призначено в режимі відеоконференції в порядку задоволення клопотань сторони позивача (а.с. 189-196).

Стороною відповідача надано апеляційному суду інформацію про розрахунок заборгованості з аліментів ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 66576190 станом на 16.08.2023 року (а.с. 206-210).

У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.с. 169-170, 173), у тому числі сторони через своїх представників, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, сторони у цій справі: позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності сторін: позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_1 за присутності їх представників адвокатів: позивача - Біліченка О.О. в режимі відеоконференції (а.с. 195) та відповідача - ОСОБА_9 (а.с. 119).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Ухвалою від 13.09.2023 року, постановленою протокольно (без виходу до нарадчої кімнати), апеляційний суд відмовив у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_9 про витребування доказів у позивача (а.с. 117), а саме: довідки про отриману допомогу, яку вона отримала в Німеччині в період з 24.02.2022 року по 01.11.2022 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, та зокрема:

-представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Коломоєць І.В., яка у тому числі на запитання апеляційного суду підтвердила, що відповідач у цій справі оскаржує лише рішення суду першої інстанції у повному обсязі, а додаткове рішення стороною відповідача в апеляційному порядку у цій справі не оскаржується, та зазначала, що сторона відповідача вважає, що позивач отримує допомогу за кордоном не на 2-х дітей, які живуть із нею там, а на всіх 4-х дітей згідно із свідоцтвами про народження, звільнилась із роботи у 2022 року під час війни в Україні і виїхала тимчасово за кордон з іншими дітьми за власним бажанням, а тому підстави для зменшення розміру аліментів з позивача на утримання 2-х дітей від другого шлюбу 2016 р.н. та 2018 р.н., які мешкають із відповідачем, у цій справі відсутні,

-представника позивача ОСОБА_2 адвоката Біліченка О.О. в режимі відеоконференції, який у тому числі на запитання апеляційного суду зазначав, що його довірителька з початком війни у 2022 року звільнилася з роботи та з метою захисту від війни інших 2 (двох) неповнолітніх дітей 2009 р.н. та 2010 р.н., від першого шлюбу виїхала тимчасово за кордон, лише на цих 2 (двох) неповнолітніх дітей його довірителька отримує за кордоном певну допомогу, живе вона у Польщі, а не в Німеччині, батько дітей від першого шлюбу лише майже після ухвалення судового рішення у цій справі почав сплачувати на них аліменти, що вбачається із довідки податкової про доходи позивача, яку надав відповідач апеляційному суду у цій справі, до цього не сплачував, має місце значна заборгованість по аліментам, його довіритель ОСОБА_2 не позбавлена батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вона бажає займатись їх вихованням, спілкуватись із ними, але відповідач ОСОБА_1 , як батько, з яким мешкають ці діти, перешкоджає їй у цьому, у зв`язку із чим на теперішній час у суді розглядається відповідна справа судом за позовом ОСОБА_2 про усунення цих перешкод, встановлення відповідного графіку спілкування з дітьми,

перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_9 у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішення є: … рішення, постанови…

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи частково позивача у цій справі, керувався ст. 2, 4, 12, 13, 263-265 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача лише в частині його задоволення.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що сторони у цій справі: позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 перебували у шлюбі, зареєстрованому 30.03.2018 року Хортицьким районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №81 (свідоцтво про шлюб, копія а.с. 16).

01 вересня 2020 року рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя у справі ЄУН №337/2643/20 шлюб сторін у цій справі розірвано (ст. 82 ч. 1 ЦПК України).

Сторони у цій справі: позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 мають двох спільних неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ст. 82 ч. 1 ЦПК України).

Сторони погодили між собою місце проживання цих дітей разом із батьком відповідачем ОСОБА_1 , про що було укладено «Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей» від 10.08.2020 року (а.с. 17-18).

ОСОБА_1 проживає разом з цими дітьми за адресою: АДРЕСА_1 , де створив дітям належні умови проживання, що підтверджується актами оцінки потреб сім`ї та висновками оцінки потреб сім`ї (а.с. 49-54).

ОСОБА_1 один виховує дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджують довідки з дошкільного навчального закладу №240 та дитячого центру «АЗБУКА» (а.с. 58, зворот).

Також квитанції підтверджують, що ОСОБА_1 несе витрати на послуги репетитора, сплачує комунальні послуги (а.с. 68-74).

03 червня 2021 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя судовим наказом у справі ЄУН 336/3469/21 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) боржника, щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 29 квітня 2021 року до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття (ст. 82 ч 1 ЦПК України, витяг з Єдиного державного реєстру судових рішень а.с. 219).

Згідно із розрахунком від 21.06.2022 року державного виконавця заборгованості ОСОБА_2 за період з липня 2021 по травень 2022 року (а.с. 21), остання не сплачувала аліменти на користь ОСОБА_1 та має заборгованість в сумі 17867,88 грн.

Крім того, судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_2 з 2009 до 2013 року перебувала в шлюбі з іншим чоловіком - ОСОБА_6 (свідоцтво про шлюб, копія а.с. 9), від якого має також двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про народження, копія а.с. 10) ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (свідоцтво про народження, копія а.с. 11).

Після розлучення з ОСОБА_6 ці неповнолітні діти ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 залишились проживати з позивачкою у цій справі ОСОБА_2 та перебувають на її утриманні. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Навпаки, як правильно було також встановлено судом першої інстанції у цій справі: рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.01.2013 року з ОСОБА_6 на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання вказаних вище неповнолітніх дітей в розмірі в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно на кожну дитину.

Згідно із розрахунком від 11.07.2022 року державного виконавця заборгованості чоловіка від першого шлюбу позивача - ОСОБА_6 за період з липня 2019 по червень 2022 року (а.с. 12-13), останній не сплачував аліменти на користь ОСОБА_2 та має заборгованість в сумі 150275,55 грн.

ОСОБА_2 працювала контролером з якості в ТОВ «КОМПАНІЯ СТІНГРЕЙ» з 09.09.2021 по 21.03.2022 року (а.с. 37). Після звільнення відомості про її працевлаштування станом на час ухвалення оскаржуваного рішення у цій справі судом першої інстанції (16 листопада 2022 року) відсутні.

Позивач ОСОБА_2 має у власності квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 55 зворот).

Відповідач ОСОБА_1 також має у власності два об`єкти нерухомості: квартиру АДРЕСА_3 (а.с. 39) та 1/4 частину квартири АДРЕСА_4 (а.с. 39 зворот).

Відповідач ОСОБА_1 був також звільнений 24.06.2022 року з посади територіального менеджера ТОВ «НОВА ПОШТА» (а.с. 55). Проте, починаючи з 11.07.2022 року ОСОБА_1 займає посаду фахівця в ТОВ «НОВА ПОШТА» (а.с. 83).

Звертаючись до суду першої інстанції із позовом про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_2 зобов`язана довести суду те, що погіршилося її матеріальне становище, сімейний стан чи стан її здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Суд першої інстанції правильно вважав, що ОСОБА_2 частково довела існування таких обставин, що дають підстави на зменшення розміру аліментів з таких міркувань.

Аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів були стягнуті судом на підставі судового наказу, тобто сімейний стан, матеріальне становище сторін судом не досліджувалось (ст. 82 ч. 1 ЦПК України, витяг судового наказу із Єдиного державного реєстру судових рішень в порядку ст. 81 ч. 7 ЦПК України - а.с. 219, який може бути прийнятий апеляційним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України, з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги сторони відповідача).

Разом з тим, судом першої інстанції було правильно враховано, що ОСОБА_2 є матір`ю чотирьох дітей. Двоє дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 10), та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.11), народились у неї від попереднього шлюбу із ОСОБА_6 (а.с.9). Ці діти проживають разом із ОСОБА_2 . Як видно із розрахунку заборгованості (а.с.12-13), ОСОБА_6 аліменти на утримання дітей не сплачує, із чого слід зробити висновок, що ОСОБА_2 утримує їх повністю самостійно.

Сплата аліментів позивачем ОСОБА_2 на утримання двох дітей на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/3 частини від доходів не достатнім чином враховує інтереси цих інших двох неповнолітніх дітей позивача ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Також, судом першої інстанції було правильно встановлено, що змінився (погіршився) майновий стан позивача ОСОБА_2 , яка на відміну від ОСОБА_1 , станом на час подачі вищезазначеного позову до суду не працює, відомості про її доходи відсутні.

Разом із тим, суд першої інстанції правильно не погодився із вимогою ОСОБА_2 зменшити аліменти до 1/6 частини від доходів, оскільки в такому разі на одну дитину буде приходитись 1/12 частина від доходів ОСОБА_2 , що є занадто низьким розміром утримання для однієї неповнолітньої дитини відповідача.

Суд першої інстанції також правильно встановлено, що з урахуванням всіх встановлених обставин по справі, аліменти підлягають зменшенню до 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_9 дублюють доводи його заперечень на позов позивача у цій справі у суді першої інстанції, яким останній вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України, та лише відображають позицію відповідача у цій справі, яку він та його представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.

За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ж одні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; с уд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування відповідача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, в частині задоволення позовних вимог позивача у цій справі відсутні.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову позивача та, відповідно, у спростування позову позивача у цій справі в частині його задоволення.

Апеляційний суд на виконання вимог ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_9 .

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Доказами, передбаченими ст. 367 ч. ч.2, 3 ЦПК України, які може бути прийняті апеляційним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України, з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги сторони відповідача ОСОБА_1 , є надані стороною відповідача вперше лише апеляційному суду:

-інформація ГУ ДПС у Запорізькій області від 24.05.2023 року про доходи позивача ОСОБА_2 в Україні у 2022 -2023 роках (а.с. 160-165), але лише в частині періоду з 13.07.2022 року (дата подачі позову позивачем у цій справі а.с. 2) по 16.11.2022 року (дата ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції у цій справі,

-розрахунок заборгованості з аліментів ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 в межах ВП 66576190 станом на 16.08.2023 року у розмірі 88284,68 грн. (а.с. 206-208), але лише в частині періоду з 13.07.2022 року (дата подачі позову позивачем у цій справі а.с. 2) по 16.11.2022 року (дата ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції у цій справі.

Проте, останніми не спростовуються правильно встановлені судом першої інстанції у цій справі обставини відсутність доходів та, відповідно, погіршення майнового стану позивача у цій справі ОСОБА_2 , як боржника у ВП 66576190, після березня 2022 року під час війни в Україні (а.с.162-163 зворот), про що у тому числі додатково свідчить й збільшення розміру заборгованості по аліментам ОСОБА_2 перед відповідачем у цій справі - ОСОБА_1 у межах ВП 66576190 на виконання вищезазначеного рішення суду про стягнення аліментів з неї у вигляді 1/3 частині всіх її доходів на дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який вона й просить у тому числі у зв`язку із цим зменшити у цій справі.

Оскільки, лише часткова сплата і лише з вересня 2022 року поточних аліментів чи заборгованості по аліментах колишнім чоловіком позивача - ОСОБА_6 , як батьком на двох неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь позивача ОСОБА_2 , заборгованість по яким станом на день подачі позову позивачем у цій справі у липні 2022 року становить 150275,55 грн. (а.с.13), взагалі не свідчить саме про доходи позивача чи покращення саме її особистого майнового стану, як боржника у виконавчому провадженні на користь відповідача ОСОБА_1 .

Так як цільовим призначенням цих аліментів є утримання не позивача ОСОБА_2 , а її двох неповнолітніх дітей від першого шлюбу - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у тому числі під час війни в України з 24.02.2022 року, як триває досі, та у тому числі під час тимчасового перебування за кордоном з метою захисту від цієї війни цих дітей (ст. 82 ч.1, 3 ЦПК України).

При цьому, суд першої інстанції правильно врахував, що права усіх 4 (чотирьох) неповнолітніх дітей позивача ОСОБА_2 між собою є рівними, і обов`язок ОСОБА_2 , як матері, є однаковим щодо утримання всіх цих 4-х неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При вищевикладених обставинах, зменшений розмір аліментів на 2-х дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді частини доходів матері ОСОБА_2 , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину (мінімальний розмір аліментів на одну дитину - ст. 182 ч. 2 СК України), в на користь батька ОСОБА_1 є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку цих дітей та не буде порушувати прав інших 2-х неповнолітніх дітей матері ОСОБА_2 : ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Крім того, цей розмір аліментів у подальшому за позовом стягувача ОСОБА_1 окремо від цієї справи може бути збільшений в порядку ст. 192 СК України у разі відпадіння чи зміни відповідним чином обставин, які були підставою для ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції у цій справі.

Також, ОСОБА_1 , як батько, з яким проживають неповнолітні діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не позбавлений права у подальшому окремо від цієї справи вирішувати питання про стягнення з ОСОБА_2 , як матері, яка проживає окремо від цих дітей, додаткових витрат на цих дітей в порядку ст. 185 CК України, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дітей, хворобами тощо).

Самі по собі надані стороною відповідача до апеляційної скарги фото з Інтернет зі слів сторони відповідача начеб - то із зображенням позивача та її життя в певний період (а.с. 120-140) у цій справі нічого не підтверджують і не спростовують.

Крім того, в силу вимог ст. 367 ч. 6 ЦПК України апеляційний суд не може переглядати те, що суд першої інстанції не розглядав (не досліджував) і не міг досліджувати, оскільки сторона відповідача не надавала раніше суду першої інстанції цих доказів (фото) на свій розсуд за відсутності об`єктивних для цього причин. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення по суті цієї справи.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_9 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі, або ж його зміни.

Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачу у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок позивача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Коломоєць Ірини Василівни залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2022 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена, в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 19.09.2023 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.