24.11.2023 Справа № 756/335/21
Ун.№756/335/21
Пр.№4-с/756/67/23
У Х В А Л А

16 листопада 2023 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Майбоженко А.М.

секретаря Приходько К.А..

за участю

представника скаржника Слинька С.М.

представника стягувача Валєєвої М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Яцківа Артема Петровича,

В С Т А Н О В И В:

14.06.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Яцківа Артема Петровича при здійсненні виконавчого провадження НОМЕР_2.

У поданій скарзі заявник просить суд визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Киеві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) Яківа Артема Петровича у виконавчому провадженні НОМЕР_2, яка полягає в наступному:

а) виконавець не зупинив з 09 березня 2022 року по 06 червня 2023 року вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні НОМЕР_2, стягувачем за яким є громадянка Російської Федерації, яка не проживає на території України на законних підставах;

б) виконавець не склав акт про порушення стягувачем п.4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» і не звернувся до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення стягувачем кримінального правопорушення.

Також просить поновити порушені права скаржника шляхом усунення порушень, а саме, зобов?язати головного державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) Яцківа Артема Петровича у виконавчому провадженні НОМЕР_2:

а) зупинити з 09 березня 2022 року вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні НОМЕР_2, стягувачем за яким є громадянка Російської Федерації, яка не проживає на території України на законних підставах;

б) скласти акт про порушення стягувачем п.4 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», що вчинене шляхом невиконання стягувачем у виконавчому провадженні - ОСОБА_2 зобов?язання невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після перетину державного кордону України на виїзд з України, тобто не пізніше 09 березня 2022 року письмово повідомити виконавцю про виникнення обставин, що обумовлюють обов?язкове зупинення вчинення виконавчих дій, а саме, повідомити, що ОСОБА_2 є громадянкою Російської Федерації, в якої відсутні законні підстави на проживання на території України;

в) звернутися до слідчого Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві з повідомленням про вчинення стягувачем у виконавчому провадженні ОСОБА_2 кримінального правопоуршення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України;

г) вжити заходи щодо притягнення до відповідальності ОСОБА_2 за порушення п.4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що у виконавчому провадженні НОМЕР_2 виконується судовий наказ за ун.№756/335/21 від 24.02.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_3 у розмірі частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.01.2021 і до повноліття дитини.

Постановою державного виконавця від 08.04.2021 було відкрито виконавче провадження НОМЕР_2.

Стягувач ОСОБА_2 є громадянкою Російської Федерації, а тому у відповідності до положень п.1,3 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 №187 та п.10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», які набрали чинності 26.03.2022, виконавчі дії у цьому провадженні мали бути зупинені.

Таке рішення державним виконавцем прийнято лише 07.06.2023, що не відповідає положенням чинного законодавства і бездіяльність щодо цього, яка допущена державним виконавцем є неправомірною.

Крім того, ОСОБА_2 не повідомила державного виконавця про наявність підстав для зупинення виконавчих дій після перетину Державного кордону України 07.03.2022, про що державним виконавцем безпідставно не складено акт та не вжито заходів для притягнення її до відповідальності.

В судовому засіданні представник заявника - адвокат Слинько С.М. заявлені вимоги підтримав, просив скаргу задовольнити. Звернув увагу суду на те, що ОСОБА_2 виїхала за межі території України 07.03.2022, а тому не є іноземцем, яка проживає на території України на законних підставах. Заявник належним чином виконує свої аліментні зобов`язання навіть після зупинення виконавчих дій, оскільки його роботодавець подає звіти про здійснені відрахування.

Представник стягувача ОСОБА_2 - адвокат Валєєва М.В. проти задоволення скарги заперечувала, посилаючись на те, що її довіритель документована посвідкою на постійне проживання в Україні. Залишила територію у зв`язку з військовими діями і в даний час тимчасово проживає за її межами до закінчення військового стану. Звернула увагу на те, що дії боржника спрямовані на уникнення виконання своїх аліментних зобов`язань, його права державним виконавцем не порушувались.

Державний виконавець до суду не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Суд ухвалив розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали, судом встановлено наступне.

24.02.2021 Оболонським районним судом м.Києва видано судовий наказ за ун.№756/335/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на дитину ОСОБА_3 у розмірі частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.01.2021 і до повноліття дитини.

Постановою державного виконавця від 08.04.2021 було відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 по виконанню цього судового рішення.

Постановою від 07.06.2023 зупинено виконавчі дії у цьому виконавчому провадженні у зв`язку з тим, що стягувач ОСОБА_2 є громадянкою Російської Федерації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 №187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації», для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації установити до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на, зокрема, виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є Російська Федерація або такі особи (далі - особи, пов`язані з державою-агресором) - громадяни Російської Федерації, крім тих, що проживають на території України на законних підставах.

Законом України «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 15.03.2022 №2129-ІХ, доповнено ці положеннями п.10-2 наступного змісту:

До набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, зупиняється вчинення виконавчих дій, забороняється заміна стягувачів у виконавчих діях, стягувачами за якими є Російська Федерація або такі особи:

громадяни Російської Федерації;

юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства Російської Федерації;

юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства, відмінного від законодавства України, серед кінцевих бенефіціарних власників, членів або учасників (акціонерів) яких є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації.

Зазначене обмеження не застосовується до громадян Російської Федерації, які проживають на території України на законних підставах, та юридичних осіб, створених та зареєстрованих відповідно до закону України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером) яких є виключно громадяни Російської Федерації, які проживають на території України на законних підставах, або виключно громадяни України та громадяни Російської Федерації, які проживають на території України на законних підставах.

Тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України:

фізичні особи можуть здійснювати видаткові операції з рахунків, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, без урахування такого арешту за умови, якщо сума стягнення за виконавчим документом не перевищує 100 тисяч гривень;

юридичні особи - боржники можуть здійснювати видаткові операції з рахунків, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, виключно для виплати заробітної плати в розмірі не більше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати в місяць на одного працівника такої юридичної особи, а також сплати податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації);

визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Забороняється відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території адміністративно-територіальних одиниць, які тимчасово окуповані внаслідок військової агресії Російської Федерації, у період такої окупації.

За рішеннями про стягнення аліментів підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці, які здійснюють відрахування з заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, перераховують стягнуті кошти на визначений у заяві або зверненні стягувача рахунок, а у разі відсутності реквізитів рахунка стягувача - на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Судом встановлено, що стягувач за матеріалами виконавчого провадження - ОСОБА_2 є громадянкою РФ і документована посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_1 , виданою Управлінням ДМС в Луганській області 20.05.2013 терміном дії «безстроково» на підставі наданого дозволу на імміграцію в Україну №730 від 16.05.2013.

Відповідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про імміграцію» (чинного на момент видачі дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання), особі, яка перебуває на законних підставах в Україні і отримала дозвіл на імміграцію, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, видає посвідку на постійне проживання протягом тижня з дня подання нею відповідної заяви.

13.03.2013 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №185 «Деякі питання виконання Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», якою затверджено зокрема Порядок централізованого оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення посвідки на постійне проживання.

Цією ж постановою визнано таким, що втратив чинність Пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 р. № 251 "Про затвердження Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 р. № 1983, яким затверджено зокрема, Порядок оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання.

Зазначена постанова набрала чинності 28.03.2013.

Згідно цього Порядку, а саме п.2, посвідка на постійне проживання видається строком на один рік іноземцеві або особі без громадянства, які досягли шістнадцятирічного віку та іммігрували в Україну на постійне проживання.

Пунктом 3 цієї постанови установлено зокрема, що до запровадження і видачі документів, зразки бланків яких затверджені цією постановою, документи оформлюються з використанням бланків попередніх зразків.

Судом встановлено, що стягувач за матеріалами виконавчого провадження - ОСОБА_2 є громадянкою РФ і документована посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_1 , виданою Управлінням ДМС в Луганській області 20.05.2013 терміном дії «безстроково» на підставі наданого дозволу на імміграцію в Україну №730 від 16.05.2013.

Ця посвідка оформлена з використанням бланку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 р. № 251 "Про затвердження Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 р. № 1983

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 №415 зупинено дію постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 р. № 185 "Деякі питання виконання Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус". Ця постанова набрала чинності 15.06.2013. Цією ж постановою відновлено дію, зокрема Пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 р. № 251 "Про затвердження Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 р. № 1983.

На момент вирішення цієї справи дію постанови №185 від 13.03.2013 не відновлено.

Отже, з дати набрання чинності постановою №415 від 12.06.2013, тобто з 15.06.2013, чинним в Україні є порядок видачі посвідки на постійне проживання, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 р. № 1983.

Цим порядком, зокрема п.9, визначено, що строк дії посвідки на постійне проживання не обмежується. Посвідка на постійне проживання підлягає обміну в разі досягнення особою 25- і 45-річного віку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №321 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, якою з 01.06.2018 визнано таким, що втратив чинність Абзац другий пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 р. № 251 "Про затвердження Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 р. № 1983.

Пунктом 4 цієї постанови визначено, що посвідка видається строком на 10 років.

Чинним законодавством не передбачено анулювання раніше виданих іноземцям документів на постійне проживання, а їх обмін, скасування, здійснюється у визначених цим Порядком випадках.

Отже, на даний час суд не вбачає підстав вважати, що ОСОБА_2 , яка є громадянкою іноземної держави, втратила статус особи, яка має постійне проживання в Україні у зв`язку з закінченням річного строку дії посвідки, на що посилається представник заявника.

Крім того, представник заявника посилається на те, що 07.03.2022 ОСОБА_2 залишила територію України, а тому не є особою, яка проживає на території України на законних підставах, оскільки тут взагалі не проживає, а знаходиться за її межами.

На думку суду, поняття «громадян Російської Федерації, які проживають на території України на законних підставах», яке застосовано у п.10-2 Закону України «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 15.03.2022 №2129-ІХ стосується тих іноземних громадян, які мають визначені і документально підтверджені підстави для проживання в Україні, зокрема, посвідку на постійне проживання. Тимчасова відсутність такої особи безпосередньо на території України в момент вчинення виконавчих дій не змінює та не скасовує наявність у особи такого статусу.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є громадянином іноземної держави, яка проживає на території України на законних підставах у зв`язку з наявністю чинних дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання.

З огляду на викладене, суд вважає, що не зупинення виконавчих дій з 09.03.2022 державним виконавцем відповідає вимогам чинного законодавства. Обов`язку боржника повідомляти про наявність підстав для зупинення виконавчих дій судом не встановлено, у зв`язку з чим і відсутня протиправність в бездіяльності державного виконавця щодо складання акту про порушення стягувачем положень п.4 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження»

Подальше рішення щодо зупинення виконавчих дій не є предметом оскарження у цій справі, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав аналізувати та надавати правову оцінку йому.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити також, що виконавче провадження, бездіяльність державного виконавця у якому, є предметом оскарження в цій справі, відкрито за виконавчим документом про стягнення аліментів на дитину.

Вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні про стягнення аліментів у період з 09.03.2022 по 06.06.2023, на думку суду, жодним чином не порушує права боржника у цьому виконавчому провадженні, оскільки у випадку неможливості перерахування коштів на рахунок стягувача, Законом визначено механізм стягнення аліментів на рахунок стягувача (який зазначений ОСОБА_2 у заяві про пред`явлення виконавчого листа до виконання) або на депозитний рахунок відділу ДВС. Застосування цього механізму гарантує отримання коштів на утримання дитини (аліментів) та виконання свого зобов`язання щодо цього боржником.

В квітні 2023 боржником було здійснено погашення наявного на той час боргу у розмірі 85 568,30 грн та штрафу. Після цього, матеріали наданого суду виконавчого провадження не містять будь-яких даних щодо виконання боржником або його роботодавцем судового рішення, перерахування стягнутих коштів на визначений у заяві про пред`явлення виконавчого документу до виконання рахунок або на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Отже, суд не вбачає будь-яких порушень прав боржника при здійсненні виконавчого провадження щодо стягнення з нього аліментів, які були б пов`язані з не зупиненням виконавчих дій або не вжиття заходів для притягнення стягувача до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст.451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи все зазначене вище, суд вважає подану скаргу безпідставною і у її задоволенні відмовляє.

Керуючись ст.ст.450, 451 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Яцківа Артема Петровича - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 24.11.2023

Суддя А.М.Майбоженко