Справа №442/461/23
Провадження №2/442/333/2023
27 березня 2023 року м. Дрогобич
Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області:
головуючої судді Бодрової О.П.,
за участю секретаря судового засідання Барабаш І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі в залі суду справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, а саме будинком АДРЕСА_1 .
Позов мотивований тим, що йому належить на праві приватної власності на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.12.2014 року по справі №442/9063/14 будинок по АДРЕСА_1 . На даний час в цьому будинку крім позивача зареєстрована але не проживає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є невісткою позивача. Вказує, що відповідач в листопаді 2021 року виїхала із будинку і з цього часу не проживає, її речей в будинку немає, і точне її місце перебування йому невідоме. Факт реєстрації відповідачки у будинку створює йому перешкоди у реалізації права власності на належний йому будинок, також спричиняє ОСОБА_1 матеріальні збитки, так як ОСОБА_2 зареєстрована, а він сплачує комунальні послуги в залежності від кількості зареєстрованих людей. На підставі вищенаведеного, просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .
Відзив на позовну заяву до суду не надходив.
Інші процесуальні дії у справі
Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 лютого 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Представник позивача подав до суду заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання належним чином повідомлена.
За наявності умов, визначених у ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Суд встановив, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 грудня 2014 року /а.с.5,6/.
Згідно будинкової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 зареєстрована за вищевказаною адресою з 16.05.2014 року.
Згідно акту №126 від 27.07.2022, складеного Виконавчим комітетом Трускавецької міської ради Львівської області у присутності власника будинку ОСОБА_1 та сусідів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , але фактично не проживає.
Згідно акту №141 від 19.08.2022, складеного Виконавчим комітетом Трускавецької міської ради Львівської області у присутності власника будинку ОСОБА_1 та сусідів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , але фактично не проживає.
Згідно акту №171 від 12.10.2022, складеного Виконавчим комітетом Трускавецької міської ради Львівської області у присутності власника будинку ОСОБА_1 та сусідів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , але фактично не проживає.
Згідно заяви ОСОБА_4 , у якій він вказує, що більше 10 років являється сусідом ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та підтверджує те, що у будинку за вищевказаною адресою крім позивача зареєстрована ще його колишня невістка ( ОСОБА_2 ), однак фактично не проживає в цьому будинку з листопада 2021 року після того, як забрала дітей, всі свої речі, і поїхала в невідомому напрямку. Оскільки він час від часу навідується в гості до ОСОБА_1 і буває в нього вдома, то він підтверджує той факт, що жодних речей ОСОБА_2 в цьому будинку немає, в чому і розписується /а..с.27/.
Згідно заяви ОСОБА_6 , у якій він вказує, що багато років являється сусідом ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та підтверджує те, що у будинку за вищевказаною адресою крім позивача зареєстрована ще його колишня невістка ( ОСОБА_2 ), однак фактично не проживає в цьому будинку з листопада 2021 року після того, як забрала дітей, всі свої речі, і поїхала в невідомому напрямку. Оскільки він час від часу навідується в гості до ОСОБА_1 і буває в нього вдома, то він підтверджує той факт, що жодних речей ОСОБА_2 в цьому будинку немає, в чому і розписується/а.с.30/.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до ЗУ від 17.07.1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом права власності може бути, зокрема, житло, житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст.379, 382 ЦК України.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Статтею 72 ЖК Української РСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року зазначено, що поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було в законному порядку встановлене, а залежить від фактичних обставин, а саме - існування достатніх і тривалих зв`язків із конкретним місцем. Утрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання в право на житло.
Отже, суд встановив, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у зазначеному будинку більше року без поважних причин, у зв`язку з чим, на підставі положень ч.2 ст.405 ЦК України, втрачає право на користування цим житлом.
За таких обставин позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, ст.72 ЖК України, ст.405 ЦК України та керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 258, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Повне рішення складено 27 березня 2023 року.
Суддя О.П. Бодрова