Справа № 639/2735/23
Провадження № 2/639/1298/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гаврилюк С. М.,

секретар судового засідання Пивоварова Т. В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Найдьонової О.Г.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 639/2735/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бєсєда Оксана Дмитрівна, про розірвання спадкового договору,

встановив:

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бєсєда Оксана Дмитрівна, в якій позивач просив розірвати спадковий договір від 22.10.2021, укладений між ним та відповідачем, посвідчений приватним нотаріусом Бєсєдою О.Д.; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн, а також грошові кошти матеріальної допомоги Харківської міської ради у розмірі 8000,00 грн, на лікування у розмірі 10000,00 грн, за комунальні послуги у розмірі 25986,00 грн, на нотаріальні послуги у розмірі 10000,00 грн, понесені витрати на продукти харчування у розмірі 2000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.10.2021 між сторонами укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Бєсєдою О.Д. за р. № 435, відповідно до якого позивач передає відповідачу після своєї смерті належну йому двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . За умовами п. 3.1 договору відповідач зобов`язався: надавати відчужувачу довічне матеріальне забезпечення у вигляді купівлі продуктів, харчування та одягу; готувати їжу, прати особисті речі відчужувача; прибирати та здійснювати поточний ремонт квартири; надавати відчужувачу необхідну допомогу та догляд; забезпечувати відчужувача згідно з рецептами лікарів належними лікарськими засобами, медикаментами та виробами медичного призначення. Проте, відповідач порушив умови спадкового договору, за позивачем не доглядає, будь-якої допомоги не надає. Позивач є інвалідом другої групи, йому тяжко пересуватись та він не може самостійно обслуговувати себе в побуті. Позивач зазначив, що невиконання відповідачем договору, відсутність тривалий час їжі та ліків спричинили йому тяжкі моральні страждання, оскільки він вимушений був повзати по квартирі в пошуках їжі та води, та йому потрібна операція на кишківнику оскільки він вимушений користуватися калоприймачем. Розмір спричиненої моральної шкоди позивачем оцінено у сумі 20000,00 грн, які позивач просив стягнути з відповідача. Крім того, позивач просив стягнути на його користь з відповідача витрачені грошові кошти на продукти харчування, які купував позивачу його сусід ОСОБА_3 , у розмірі 2000,00 грн; грошові кошти на сплату заборгованості за комунальні послуги у розмірі 25986,00 грн; матеріальну допомогу від Харківської міської ради, яку відповідач неправомірно забрав та залишив собі, у розмірі 8000,00 грн; грошові кошти на лікування, а саме для здійснення необхідної операції, подальшого лікування та купівлі лікарських засобів, медикаментів, у розмірі 10000,00 грн; грошові кошти у розмірі 10000,00 грн за подальше нотаріальне оформлення розірвання спадкового договору.

08.06.2023 ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання (а.с.39-41).

06.07.2023 судом, не виходячи до нарадчої кімнати, постановлені ухвали про долучення до матеріалів справи відзиву відповідача ОСОБА_2 ; про задоволення клопотання позивача про допит свідка ОСОБА_3 та клопотання відповідача про допит свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (а.с.26, 48-50, 54, 61-66).

У відзиві на позовну заяву відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди, та зазначив, що з позивачем у справі він познайомився влітку 2021 року, та ще на той час в квартирі, де проживав позивач, був безлад. На прохання позивача він погодився укласти з ним спадковий договір та доглядати за ним. Після укладення спадкового договору він постійно піклувався про позивача, купував йому продукти харчування, цигарки, ліки, а його мати ОСОБА_6 постійно готувала гарячі справи, які відповідач привозив позивачу, між ним та позивачем були нормальні, дружні стосунки. З початку воєнних дій в Україні відповідач залишився в м. Харкові та продовжував піклуватись про позивача, носив йому їжу та цигарки, влітку 2022 року почав допомагати позивачу оформлювати інвалідність, возив його на таксі до лікарів та медичних комісій. Під час лікування 07.08.2022 позивача у стаціонарі в лікарні № 15 він купляв позивачу ліки і залишав гроші на необхідне, що підтверджується чеками, неодноразово переводив позивачу гроші на картку. Після повернення з чергового стаціонарного лікування 22.04.2023 позивач перестав відповідати на його дзвінки та згодом по телефону попросив принести йому документи та не навідувати його в подальшому. Відповідач відвіз документи та після цього позивач більше з ним не спілкувався. 15.06.2023 відповідач дізнався про розгляд даної справи в суді, пропозицій щодо добровільного розірвання сторонами договору від позивача не надходило. Відповідач не заперечував щодо розірвання спадкового договору за взаємною згодою сторін у нотаріуса, але позивач звернувся до суду без урегулювання даного спору у досудовому порядку. Щодо стягнення заявлених грошових сум зазначив, що матеріальна допомога Харківської міської ради у розмірі 8000,00 грн була надана позивачу та витрачена на лікування позивача та оформлення йому інвалідності, дані кошти у розпорядженні відповідача ніколи не були; грошові кошти на лікування у розмірі 10000,00 грн заявлені позивачем на майбутнє та підтвердження понесення таких витрат відсутнє; сплата комунальних послуг не входить до переліку особистих майнових розпоряджень спадкового договору, а отже, у позивача відсутні законні підстави щодо вимоги про стягнення за комунальні послуги у розмірі 25986,00 грн; вимога про стягнення грошових коштів на нотаріальні послуги є незаконною, оскільки у випадку розірвання спадкового договору за рішенням суду жодних нотаріальних дій не проводиться; заявлений позивачем розмір витрачених на харчування грошових коштів у розмірі 2000,00 грн є недоведеним, оскільки відповідно до наданих позивачем чеків, сума витрачених коштів становить 665,70 грн, та в переліку товарів, які купував позивач, наявне пиво. Позивачем не доведено спричинення йому відповідачем моральної шкоди, оскільки відповідач завжди виконував умови спадкового договору у повному обсязі та перестав приходити до позивача за власним проханням останнього.

01.08.2023 судом, не виходячи до нарадчої кімнати, постановлені ухвали про долучення до матеріалів справи поданої позивачем відповіді на відзив; та про відмову у задоволенні заперечень позивача щодо виклику для допиту свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , щодо яких 06.07.2023 постановлена ухвала про їх допит за клопотанням відповідача (а.с.68-69,71-74,80-85).

У поданій відповіді на відзив позивач позовні вимоги підтримав, зазначивши, що викладені у відзиві обставини є неправдивими, вказав, що позивач споював його спиртними напоями, а коли почалась війна, перестав до нього приходити, не доглядав його, позивач інвалідність почав оформлювати в серпні 2022 року та завершив у жовтні 2022 року за грошові кошти волонтерів, на своє лікування позивач витрачав власні кошти, відповідачем витрачено своїх коштів лише 10% від всієї суми, а в майбутньому позивачу необхідно лікуватися та робити операцію. Пунктом 3.1 спадкового договору передбачено зобов`язання відповідача виконувати особисті майнові розпорядження, тобто, на думку позивача, і сплату комунальних послуг за квартиру. Щомісячно витрати на його харчування становлять 2000,00 грн, та відповідач приносив йому їжу раз на тиждень, а не щоденно. Позивач визнав, що відповідач перераховував йому грошові кошти на картку, але це був борг відповідача, а не гроші на лікування. Сплата за нотаріальні послуги з розірвання спадкового договору, на думку позивача, є обов`язковим платежем.

01.08.2023 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в судове засідання (а.с.78-79).

26.09.2023 ухвалою суду, не виходячи до нарадчої кімнати, задоволено клопотання відповідача про його відмову від допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_6 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Найдьонова О.Г. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити.

Позивач пояснив, що відповідач не виконував умови спадкового договору, а саме, ремонт у квартирі, в тому числі поточний не було зроблено, у квартирі відсутня ванна та кухня, не відремонтовано полочку у кімнаті, не перекручені ручки до меблі, зламалася пральна машинка, відповідач у квартирі не прибирав; до початку війни відповідач забезпечував його продуктами харчування та на прохання покупав йому алкоголь, після початку війни харчування надавалось відповідачем не у повному обсязі, відповідач покупав дешеві продукти харчування, за рік тільки один раз купив яйця, кормив його хлібом та кашею; відповідач надавав йому пакети замість кало приймачів. З 01.04.2023 відповідач зовсім перестав виконувати умови спадкового договору. Позивач визнав, що придбав квартиру в серпні 2019 року з боргами, вказав, що дійсно відповідач з липня 2022 року до жовтня 2022 року оплачував поїздки позивача на таксі з дому позивача до лікарень, а також визнав, що відповідач перерахував на його банківську картку гроші у розмірі 2500,00 грн та купував йому ліки під час лікування з 01.08.2022; придбав для нього б/в мобільний телефон; відповідач забезпечував його цигарками, але з початку війни до березня 2023 року перестав. Позивач зазначив, що пенсію по інвалідності він оформив з жовтня 2022 року та отримує таку пенсію з січня 2023 року. Щодо вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди позивач вказав наступне. Моральна шкода у розмірі 20000,00 грн, на думку позивача, полягає у нелюдському ставленні відповідача до нього, приниженнях, які позивач зазнав, купівлі відповідачем прострочених продуктів харчування. Грошова допомога від Харківської міської ради у розмірі 8000,00 грн отримана відповідачем готівкою у листопаді 2022 року, докази на підтвердження даної обставини у позивача відсутні, однак ОСОБА_1 не заперечував проти того, що сам віддав ці гроші відповідачу для забезпечення потреб позивача, які не передбачені умовами спадкового договору. Грошові кошти у розмірі 10000,00 грн витрачені позивачем на своє лікування центральної нервової системи з лютого по кінець квітня 2023 року, докази на підтвердження даної обставини у позивача відсутні. На думку позивача, відповідач має за договором сплачувати за комунальні послуги, заборгованість за які складає 25986,00 грн. Окрім того, при розірванні спадкового договору потрібно сплатити за нотаріальні послуги 10000,00 грн. Грошові кошти у розмірі 2000,00 грн позивач самостійно сплатив за продукти харчування, доказів на підтвердження даної обставини у позивача немає, окрім вже наданих суду.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись, на те що позивач сам відмовився від допомоги. Пояснив, що знайомий з позивачем з 2021 року, позивач був самотній, його родичі відмовлялись його доглядати. Між ним та позивачем був укладений спадковий договір, витрати за оформлення якого у розмірі 8000,00 грн сплачені відповідачем. Щодо проведення поточного ремонту квартири позивача вказав, що винайшов майстра для проведення ремонтних робіт на 26.02.2022, але такі роботи не проведені у зв`язку з початком війни. Через позивача він не виїхав з міста, стабільно через день приходив до позивача, приносив йому їжу (м`ясо, гарнір), раз в неділю покупав пельмені, сало, які клав у морозильну камеру, забезпечення позивача продуктами харчування можуть підтвердити свідки. Хоча спадковим договором не передбачений його обов`язок сплачувати за комунальні послуги, він за такі послуги сплачував з жовтня 2021 року по лютий 2022 року. З травня 2022 року позивач став самостійно пересуватись. З 10.04.2023 відповідач припинив купувати позивачу продукти харчування, а з 22-23.04.2023 відповідач перестав виконувати умови спадкового договору, оскільки позивач змінив замки. Окрім того, відповідач зазначив, що з липня 2022 року він раз 30 возив позивача на таксі по лікарням для оформлення йому інвалідності; під час лікування позивача у невролога з 01.08.2022 купував йому ліки, докази на підтвердження вказаної обставини у відповідача відсутні; 10.04.2023 він перерахував позивачеві на його банківську картку 2500,00 грн на його лікування, забезпечував його цигарками. Щодо грошової допомоги у розмірі 8000,00 грн від Харківської міської ради, відповідач вказав, що матеріальну допомогу від Харківської міської ради отримав позивач та за власним бажанням віддав гроші йому, ці кошти відповідач за два місяці витратив повністю на позивача, а саме, на продукти, одяг, калоприймачі, цигарки та б/в мобільний телефон, який придбав на 1200,00 грн; привласнення вказаної допомоги відповідач заперечував. Відповідач вказав, що не має наміру продовжувати виконання ним умов спадкового договору.

Належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бєсєда О.Д., в судове засідання не з`явилась, письмові пояснення на позовну заяву та на відзив не подавала.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, показання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За змістом частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 22.10.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бєсєдою О.Д., р. № 434, за умовами якого ОСОБА_2 зобов`язується виконувати розпорядження ОСОБА_1 і в разі його смерті набуває право власності на його майно, яка складається з квартири АДРЕСА_1 .

Пунктом 3.1 вказаного договору визначено, що ОСОБА_2 зобов`язується виконувати особисті майнові розпорядження ОСОБА_1 , а саме: надавати відчужувачу довічне матеріальне забезпечення у вигляді купівлі продуктів харчування та одягу; готувати їжу, прати особисті речі відчужувача; прибирати та здійснювати поточний ремонт зазначеної квартири; надавати відчужувачу необхідну допомогу та догляд; забезпечувати відчужувача згідно з рецептами лікарів належними лікарськими засобами, медикаментами та виробами медичного призначення. За змістом п. 3.2 договору за згодою відчужувача виконання окремих дій за договором може бути здійснено третіми особами за рахунок набувача. Пунктами 3.4, 3.5 договору визначено, що відповідно до ст. 214 ЦК України за взаємною згодою сторони можуть відмовитись від цього правочину; відповідно до ст. 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень, або на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача (а.с.10-13).

Як вбачається з наданих позивачем копій медичної документації, за консультативним висновком кардіолога від 29.08.2022, ОСОБА_1 рекомендовано: приймати амлодипін 5 мг 1 раз на добу; з 10.04.2023 по 19.04.2023 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Міська лікарня № 3» ХМР, та у зв`язку з хворобою йому призначені лікувальні заходи: реосорбілакт 200,0 в/в крап, тіактон 600 мг, магнезія 25%5,0 в/м № 10 карбарутин 3,0 в/в № 10, медогистин 24 мгх2 р.д. (бетасерк); рекомендовано: спостереження і лікування у невролога, терапевта за місцем проживання; медичні препарати: лайнера 1 т. х 2 р.д., цефавора 20 крап.х 2 р.д. (1 місяць), медогистин 24 мг х 2 р.д. (бетасерк), періндопрес 4 мг 1 т. (а.с.23-25).

ОСОБА_1 встановлена з 04.10.2022 друга група інвалідності безстроково, що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ № 681028 (а.с.8-9).

Як вбачається з наданих позивачем копій фіскальних чеків, ним витрачено у травні 2023 року на харчування 665,70 грн (а.с.14).

Надані позивачем копії рахунків свідчать про наявність заборгованості за комунальні послуги, що надавались на адресу: АДРЕСА_2 (а.с.15-16).

З наданих позивачем копій фотознімків вбачається, що квартира, в якій проживає позивач, без ремонту, в тому числі поточного, не прибрана, в квартирі безлад (а.с.17-22).

Допитана в судовому засіданні 28.08.2023 свідок ОСОБА_4 пояснила, що вони з відповідачем є добрими знайомими, позивача вона бачила два рази, була в його квартирі у грудні 2021 року. Зі слів ОСОБА_8 їй відомо, що останній доглядає позивача, їй відомо, що мати відповідача готувала для позивача їжу, а ОСОБА_2 відносив їжу позивачу, вона сама бачила, як відповідач у 2023 році йшов до позивача, приносив йому великий судок каші, макарони.

Позивач в судовому засіданні визнав, що відповідач приходив до нього зі свідком ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні 28.08.2023 пояснив, що він проживає по сусідству з позивачем ОСОБА_1 та знає сторін ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , з останнім перебуває у дружніх відносинах. Він обізнаний, що між сторонами укладено спадковий договір, але відповідач умови договору не виконував, по дому нічого не робив. З лютого 2022 року по серпень 2023 року позивач просив свідка купувати йому ліки та продукти один раз на тиждень.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні 28.08.2023 пояснила, що вона знає сторін, відповідач ОСОБА_2 є її сином, позивача знає зі слів сина. Вона готувала позивачу їжу, яку син відносив позивачу кожен день. З початку війни до травня 2022 року вони з сином знаходились у сховище, де була кухня, готували їжу, яку син відносив позивачу через день, перші страви позивач не хотів їсти. Повернувшись додому, вона продовжувала готувати для позивача їжу до весни 2023 року. У той час, коли вона не готувала, син купував для позивача готові котлети. Син носив позивачу їжу, а саме, м`ясо, каші, макарони, консерви, овочі у вихідні дні або після роботи. Інколи син купував для позивача шприци, ліки, калоприймачі.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно зі статтею 1305 ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.

Відповідно до статті 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша, друга статті 614 ЦК України).

З урахуванням наведеного можна зробити висновок, що спадковий договір є нерозривно пов`язаний з його сторонами. ЦК України надає останнім право заявляти у суді вимоги про дострокове розірвання договору. Відчужувач має право заявляти позов про розірвання спадкового договору, якщо набувач не виконує або виконує неналежним чином покладені на нього обов`язки щодо здійснення дій майнового або немайнового характеру.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зроблено висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)».

У постанові Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 209/3295/18 зазначено «статтею 651 ЦК України визначено, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша, друга статті 614 ЦК України).

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2021 року у справі № 456/1081/20, спадковий договір є нерозривно пов`язаний з його сторонами. ЦК України надає останнім право заявляти у суді вимоги про дострокове розірвання договору. Відчужувач має право заявляти позов про розірвання спадкового договору, якщо набувач не виконує або виконує неналежним чином покладені на нього обов`язки щодо здійснення дій майнового або немайнового характеру.

У постанові Верховного Суду від 01 лютого 2021 року у справі № 295/14945/18 зазначено, що усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Зі встановлених обставин справи, у тому числі і з пояснень сторін та свідків, випливає, що з часу укладення спадкового договору 22.10.2021, його умови відповідачем виконувались не у повному обсязі, а саме, відповідач не прибирав у квартирі позивача та не робив поточний ремонт, що передбачено умовами договору; доказів на підтвердження забезпечення позивача належними лікарськими засобами, медикаментами та виробами медичного призначення згідно з рецептами лікарів, відповідачем не надано. Як визнали у суді сторони, з квітня 2023 відповідач взагалі припинив виконання умов спадкового договору, та як відповідач зазначив, в нього відсутній намір у подальшому продовжувати виконувати умови спадкового договору.

В той же час суд критично ставиться до доводів позивача про те, що відповідач з початку війни незадовільно та неналежної якості забезпечував його продуктами харчування, оскільки з самого початку війни місто Харків, де перебували та проживали сторони, зазнав тяжкого становища, була порушена логістика, були перебої з поставкою до міста продуктів харчування, що викликало їх нестачу, та таке забезпечення було не наслідком винних дій відповідача, а було обумовлено об`єктивними обставинами.

Суд, встановивши, що матеріали справи не містять належних, допустимих і достовірних доказів про належне виконання відповідачем умов спадкового договору, зокрема, щодо надання відчужувачу довічного матеріального забезпечення у вигляді забезпечення лікувальними засобами, медикаментами та виробами медичного призначення згідно з рецептами лікарів, прибирання та здійснення поточного ремонту у квартирі позивача, та врахувавши, що відповідач на спростування вимог позивача доказів не надав, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині розірвання спадкового договору, у зв`язку з недотримання відповідачем умов спадкового договору.

Отже, встановивши, що відповідач виконував свої зобов`язання за спадковим договором не в повному обсязі та не надав належних доказів щодо неможливості вчинення таких дій, не має наміру продовжувати виконувати умови спадкового договору, суд дійшов висновку про наявність підстав щодо розірвання спадкового договору.

Судом враховано вказані висновки Верховного Суду, викладені у зазначених постановах, зокрема щодо обов`язковості умов договору, істотності порушення стороною договору, права заявити позов про розірвання спадкового договору, необхідності з`ясування усіх юридично значущих обставин та надання доказів, обов`язку набувача надавати відчужувачу необхідну допомогу чи вчиняти дії, які відчужувач не може здійснити за станом свого здоров`я в процесі користування та догляду за майном.

Щодо решти позовних вимог суд зазначає наступне.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до положень частин 1,2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Наявними у справі доказами підтверджено, що на своє харчування позивач у травні 2023 року самостійно витратив 665,70 грн, тоді як за умовами спадкового договору передбачено зобов`язання відповідача надавати відчужувачу довічне матеріальне утримання, в тому числі у вигляді купівлі продуктів харчування.

Отже, витрати позивача на продукти харчування у розмірі 665,70 грн слід стягнути з відповідача на користь позивача.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат на продукти харчування у розмірі 1334,30 грн суд відмовляє у зв`язку з недоведеністю.

Сторони визнали, що позивач отримав матеріальну допомогу від Харківської міської ради у розмірі 8000,00 грн та за власною ініціативою передав ці грошові кошти відповідачу для забезпечення потреб позивача; за вказані кошти відповідачем для позивача було придбано одяг, продукти харчування, цигарки, б/в мобільний телефон.

Отже, позивачем не доведено, що вказані кошти привласнені відповідачем, та в судовому засіданні не спростовані доводи відповідача, що вказані кошти були витрачені саме на потреби позивача, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пункт 3.1 спадкового договору, укладеного між сторонами, містить вичерпний перелік зобов`язань ОСОБА_2 , де відсутнє його зобов`язання сплачувати за комунальні послуги, за квартиру позивача, отже вимога про стягнення 25986,00 грн за комунальні послуги є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Позивачем жодними доказами не доведено понесення ним витрат на своє лікування у розмірі 10000,00 грн, отже у задоволенні цієї вимоги слід відмовити у зв`язку з недоведеністю.

Вимога щодо стягнення витрат за нотаріальні послуги у зв`язку з подальшим нотаріальним оформленням розірвання спадкового договору у розмірі 10000,00 грн заявлені позивачем на майбутнє, жодних доказів на підтвердження понесення таких витрат та обґрунтування їх розміру позивачем не надано, а тому задоволенню не підлягає у зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди суд зазначає наступне.

За правилами ст.1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У відповідності до вимог п.2 постанови №4 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз`яснив, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема:

- коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень ;

- у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 ЦК України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди;

- при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

За змістом п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

На підтвердження наявності та розміру заподіяної відповідачем моральної шкоди позивач зазначив, що невиконання відповідачем умов спадкового договору та відсутність у позивача необхідної їжі та ліків тривалий час спричинили позивачу тяжкі моральні страждання.

Разом з тим, позивач розрахунок та належних доказів на обґрунтування наявності та розміру моральної шкоди не надав.

Отже, наявність спричинення позивачу відповідачем моральної шкоди та її розмір позивачем не доведено.

З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів з власної ініціативи і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів і в межах заявлених позовних вимог.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині розірвання спадкового договору та стягнення витрат на продукти харчування у розмірі 665,70 грн.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн, матеріальної допомоги Харківської міської ради у розмірі 8000,00 грн, витрат на лікування у розмірі 10000,00 грн, витрат на комунальні послуги у розмірі 25986,00 грн, витрат на нотаріальні послуги у розмірі 10000,00 грн, витрат на продукти харчування у розмірі 1334,30 грн, не підлягають задоволенню.

Позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи безстроково, та відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Суд, враховуючи, що позовна заява має одночасно майновий та немайновий характер, розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, немайнового характеру 100% та майнового характеру 0,88%, стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1083,05 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 4, 5, 13, 76-82, 133, 141, 142, 265, 353 ЦПК України, ст. 15, 16, 22, 319, 626, 627, 1302-1305, 1308 Цивільного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору.

Розірвати спадковий договір, укладений 22 жовтня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бєсєдою О.Д., р. № 434.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на продукти харчування у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 70 коп.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн, матеріальної допомоги Харківської міської ради у розмірі 8000,00 грн, витрат на лікування у розмірі 10000,00 грн, витрат на комунальні послуги у розмірі 25986,00 грн, витрат на нотаріальні послуги у розмірі 10000,00 грн, витрат на продукти харчування у розмірі 1334,30 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1083 (одну тисячу вісімдесят три) грн 05 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 .

Третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бєсєда Оксана Дмитрівна, адреса місцезнаходження: 61003 м. Харків, пр. Героїв Харкова, 27.

Повне рішення складено 02.10.2023.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя Світлана ГАВРИЛЮК