Справа № 510/461/23
Провадження № 2/510/785/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.09.23 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа Служба у справах дітей Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області) про усунення перешкод в участі у вихованні дитини та визначення способу участі у вихованні дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, щодо їх задоволення заперечувала, вчинення перешкод батькові дитини у вихованні доньки по сутті не заперечувала, але вважає можливою участь позивача у вихованні доньки Агнії на її умовах, які 23.05.2023р. були оформлені у письмовому вигляді та пред`явлені ОСОБА_1 для ознайомлення та прийняття до відома, про що свідчить підпис батька дитини на аркуші з умовами. В ході розгляду справи у заяві, поданій до суду 20.06.2023р., відповідачка знов виклала свої вимоги, на яких, як вважає вона, можливо встановити участь батька у вихованні доньки. На пред`явленому нею варіанті участі батька у вихованні дитини відповідачка наполягає, у задоволенні вимог позивача просить суд відмовити.

Третя особа представник Служба у справах дітей Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області надала письмові пояснення, зазначивши, що до розгляду спору судом ОСОБА_1 звертався до ССД за досудовим врегулюванням спору, що виник між ним та його колишньою дружиною. Це питання виносилось на розгляд комісії ССД і виконкомом Ренійської міськради було прийнято рішення №150 від 26.08.2022р. «Про участь батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », яким був встановлений спосіб участі батька у вихованні доньки, однак, це рішення матір`ю дитини було проігноровано, взагалі не виконувалось, про що свідчать акти про результати візитів від КУ «ЦНСП» Ренійської міськради. Крім того, третя особа зазначила, що на відміну від батька дитини, її матір взагалі відмовилась співпрацювали із фахівцями установи з соціальної роботи з метою налагодження відносин між нею, батьком дитини та дитиною. З урахуванням того, що вирішення питання між сторонами спору в досудовому порядку виявилось неможливим та безрезультатним, третя особа вважає доцільним вирішення цього питання в суді та не заперечує щодо задоволення вимог, викладених позивачем у позові, просила про розгляд справи без її участі.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Арабаджи І.А. на задоволенні позову наполягав, доводи, викладені у позові та під час судового розгляду справи повністю підтримав, просив позовні вимоги задовольнити.

В ході розгляду справи були досліджені наступні докази: копія свідоцтва про народження дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копія довідки про реєстрацію місця проживання особи - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ); копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 10.07.2020р.; копія постанови Одеського апеляційного суду від 15.03.2022р.; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 10.05.2022р.; копія рішення виконкому Ренійської міської ради Ізмаїльського району від 26.08.2022р. №150; копія акту обстеження умов проживання від 06.03.2023р.; копія довідки про реєстрацію місця проживання особи - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ); копія письмових умов ОСОБА_2 щодо участі батька дитини у вихованні від 23.05.2023р.; фото побачення батька із донькою; копія ухвали Ренійського районного суду Одеської області від 20.07.2021р.; копія довідки банку із реквізитами банківського рахунку відповідачки; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 15.09.2021р. (яке було у подальшому скасовано); копія направлення на судово-медичне обстеження ОСОБА_2 ; копія талону від 12.04.2019р. про реєстрацію заяви в органу поліції; копія талону від 22.02.2020р. про реєстрацію заяви в органу поліції; копія довідки Регіонального центру туризму і краєзнавства учнівської молоді Ренійської міської ради від 31.01.2023р.; копія характеристики з місця роботи на ОСОБА_2 від 31.01.2023р.; копія медичного висновку від 07.03.2023р. про непрацездатність ОСОБА_2 ; копія заяви ОСОБА_2 до ССД (в порядку ЗУ «Про звернення громадян»); копія витягу з протоколу №7 від 09.06.2022р. засідання комісії з питань захисту прав дитини виконкому Ренійської міської ради Ізмаїльського району; копія повідомлення директора КУ «ЦНСП» від 07.03.2023р.; копія висновку оцінки потреб сім`ї від 06.03.2023р.; копія акту про результат візиту від 13.03.2023р.; копія акту про результат візиту від 06.03.2023р.; копія акту про результат візиту від 29.03.2023р.; копія акту про засвідчення відмови ОСОБА_2 від підпису актів обстеження умов проживання від 13.03.2023р.; копія акту про засвідчення відмови ОСОБА_2 від підпису актів обстеження умов проживання від 29.03.2023р.; копії актів обстеження умов проживання від 13.03.2023р. та від 29.03.2023р.; копія листа повідомлення від 27.04.2023р. ССД до ОСОБА_2 .

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач звернувся до суду із позовом про усунення перешкод в участі у вихованні дитини та визначення способу участі у вихованні дитини, зазначивши, що він та відповідачка являються батьками малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ці обставини підтверджуються свідоцтвом про народження дитини та не заперечуються сторонами у справі). Сімейне життя сторін не склалося, шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу сторони мешкають окремо, малолітня дитина донька ОСОБА_4 залишилась мешкати із матір`ю відповідачкою у справі. Позивач, виконуючі свої батьківські обов`язки та маючи батьківські права, як батько, бажає приймати участь у вихованні доньки. Позивачка чинить йому в цьому перешкоди. Відповідно до ст. 157 СК України між сторонами не досягнуто спільної домовленості з приводу питання виховання дитини. За неможливість вирішення спору у добровільному порядку, позивач звертався до Служби у справах дітей Ренійської міської ради із заявою про надання дозволу на участь у вихованні та встановлення порядку побачень батька з його малолітньою донькою ОСОБА_4 . Комісією з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області на своєму засіданні 09.06.2022р. була розглянута заява ОСОБА_1 та Виконкомом Ренійської міської ради було прийнято рішення від 26.08.2022р. №150 «Про участь батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », яким було передбачено порядок визначення участі батька у вихованні дитини, яка проживає із матір`ю, передбачений обов`язок ССД Ренійської міської ради здійснювати контроль за виконанням рішення №150. Батьків було попереджено про відповідальність за спроби настрою дитини проти кожного з них, а також за невиконання вищевказаного рішення (в ході засідання комісії, на якому була присутня також і ОСОБА_2 ). Незважаючи на прийняте виконкомом рішення, відповідачка ОСОБА_2 чинить перешкоди ОСОБА_1 у вихованні доньки, у дні встановленого графіку побачень не дозволяє батькові особисто спілкуватися із дитиною, гуляти із нею за межами с.Новосільське Ізмаїльського району, не допускає працівників КУ «ЦНСП» для спілкування, обстеження умов мешкання дитини, не співпрацює із спеціалістами даної служби, будь-які документи відмовляється підписувати, мотивуючи це тим, що із умовами побачень батька із донькою, встановленими рішенням Виконкому Ренійської міської ради №150 від 26.08.2022р. вона не згодна, не сприймає їх, як такі, що підлягають виконанню.

Таким чином, батько Агнії позбавлений права вільно, безвпливово, у спокійній психологічній обстановці бачитися із донькою, спілкуватися із нею, проводити час. Позивач вважає, що така поведінка (дії) відповідачки порушують його батьківські права, створюють перешкоди у виконанні батьківських обов`язків, негативно впливають на забезпечення розвитку дитини, у зв`язку із чим позивач вимушений був звернутися до суду із відповідним позовом, яким просив:

1) визначити спосіб прийняття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 участі у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом побачень та спілкувань із донькою один день на тиждень з урахуванням графіку роботи ОСОБА_2 , за попереднім погодженням з матір`ю дитини ОСОБА_2 , враховуючи режим дня дитини (відпочинок сон та час харчування у вихідні дні, відвідування дитячого садку у будні дні), за обов`язковим посередництвом спеціаліста КУ «ЦНСП» РМР у межах села Новосільське Ізмаїльського району Одеської області.

2) побачення та спілкування ОСОБА_1 із донькою ОСОБА_3 проводити без присутності матері дитини ОСОБА_2 та інших її близьких родичів за місцем проживання батька ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) або бабусі та дідуся (з боку батька), в громадських місцях (дитячих майданчиках, парках, кафе, дитячому садочку та ін.).

3) зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не вчиняти перешкод ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у прийнятті участі у вихованні та спілкуванні із донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заслухавши пояснення сторін у справі, думку третьої особи, вивчивши матеріали справи, надані суду документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача по суті обґрунтовані, підтверджені належними доказами і підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Також, суд враховує, що статтею 153 СК України, передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою ст. 157 цього Кодексу.

Згідно статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27.09.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини.

Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07.12.2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага.

У рішенні ЄСПЛ від 11.07. 2017 року (заява № 2091/13) у справі «М. С. проти України» стверджується, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю.

Крім того, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р., принциповим положенням визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Положення ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначають, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» наголосив, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.

Відповідно до статті 4 Конвенції про контакт з дітьми від 15.05.2003р., дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини.

Відповідно до ст.ст. 141, 150, 151, 153, 157, 159 Сімейного Кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми і методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Мати, батько, дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків. коли таке право обмежене законом. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно із абз.3 ч.2 ст.159 СК України під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

З урахуванням п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12.06.1998 року "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 3 від 15.05.2006 року), у частині яка не суперечить Сімейному Кодексу України при вирішенні таких спорів суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та розумів їх нормального виховання.

З огляду на все вищевикладене, суд зазначає, що після розлучення сторін у справі, що мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_4 , 2018 р.н., між ними склалися непрості відносини, вони не дійшли у добровільному порядку згоди з приводу питання виховання дитини та спільної участі у виховному процесі. Позивач приймає участь у матеріальному утримання дитини на свій розсуд, допомагає іншими способами, крім того, за судовим рішенням з нього стягуються аліменти на утримання доньки. Позивач відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених нормами СК України та вказаних вище, виявляє ініціативу щодо участі у вихованні дитини та спілкуванні із нею. Протягом всього часу після розлучення (за винятком періоду, коли він був зайнятий на роботі (водій вантажівки)) позивач неодноразово звертався до відповідачки із проханнями про організацію побачень із дитиною, прогулянок із донькою, залучення до відмічання певних свят, однак, відповідачка не бажає відпускати дитину із батьком, наполягає на тому, що все «спілкування та виховання» повинне відбуватися за її особистою участю. Крім того, ОСОБА_2 склала певні письмові умови, за виконання яких вона начебто надасть дозвіл для участі батька у вихованні дитини, які передбачали: припинення судового провадження зі спірного питання за ініціативою ОСОБА_1 ; зустріч з дитиною один раз на тиждень протягом однієї години у присутності матері дитини та спеціаліста-психолога; приходити на зустрічі без сумок, подарунків, а гроші відправляти на розрахунковий рахунок банківської установи для подальшого використання для забезпечення навчання доньки; припинити зустрічі, якщо психологічний стан доньки погіршиться; не переслідувати ані ОСОБА_2 , ані дитину та не дізнаватися про їхнє життя. Ці письмові умови були надані 23.05.2023р. батьком дитини заради того, щоб побачити дитину та поспілкуватися із нею, він їх вимушений був підписати, та безпосередньо після підписання така можливість йому відповідачкою була надана, однак, у подальшому, усвідомлюючи їх явну несправедливість та необґрунтованість, він на їх виконання не погодився та не виконував їх. Нотаріального засвідчення письмових умов не було, тим паче, що деякі їх пункти, порушують права та обмежують законні інтереси батька дитини та не могли були засвідчені у встановленому законом порядку належною державною установою.

Після звернення позивача 24.05.2022р. до Служби у справах дітей Ренійської міської ради спірне питання було розглянуто на засіданні комісії у присутності обох батьків та 26.08.2022р. Виконавчим комітетом Ренійської міської ради було прийнято рішення №150 « Про участь батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » яким передбачено:

«1. Визначити участь батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вихованні малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в АДРЕСА_1 , у вигляді побачення один день на тиждень з урахуванням графіку роботи ОСОБА_2 за попереднім погодженням з матір`ю дитини ОСОБА_2 , враховуючи режим дня дитини (відпочинок сон та час харчування у вихідні дні, відвідування дитячого садку у будні дні), за обов`язковим посередництвом спеціаліста КУ «ЦНСП» РМР у межах села Новосільське Ізмаїльського району Одеської області.

2. Службі у справах дітей Ренійської міської ради здійснювати контроль за виконанням способу участі батька у вихованні та піклуванні малолітньої ОСОБА_3 ».

Таким чином, виконкомом Ренійської міської ради було винесено рішення, яке по суті встановило графік побачень позивача із дитиною та підлягало безперешкодному виконанню батьками. Згідно із вимогами встановленого графіку позивач приходив до дитини, однак, реалізувати свої батьківські обов`язки він не зміг, оскільки відповідачка перешкоджала в цьому. Як виходить з висновку до акту оцінки потреб сім`ї від 06.03.2023р. та актів про результати візитів від 06.03.2023р., 13.03.2023р., 29.03.2023р., складених фахівцями із соціальної роботи КУ «ЦНСП» у кожному випадку приїзду ОСОБА_1 до доньки з метою побачитися із нею, ОСОБА_2 не надала такої змоги батькові, подарунки не приймала, до дитини наблизитися батькові на дала, працівників КУ «ЦНСП» для обстеження умов мешкання не впускала. Згідно висновку до Акту оцінки потреб сім`ї від 06.03.2023р. «Фактори сім`ї негативно впливають на психологічний стан дитини». Згідно акту про результати візиту до ОСОБА_2 від 13.03.2023р. «Дитина була налякана». Вищевказані висновок і акти ОСОБА_2 відмовилась підписати. Будь-яким чином налагодити контакт із ОСОБА_2 є неможливим.

Таким чином, ОСОБА_2 по суті не виконувала і не виконує рішення виконкому Ренійської міськради від 26.08.2022р. №150, не враховує інтереси позивача і їхньої спільної дитини відповідно до вимог рішення, вважаючи лише свою думку приорітетною, нехтуючи життєвими планами та особистими справами інших людей, у тому числі і працівників спеціальних служб (третьої особи і КУ «ЦНСП»).

Оцінуючи поведінку відповідачки та її правову позицію у справі, суд вказує на те, що відповідачкою під час розгляду справи не були наведені суду будь-які докази того, з якої причини позивач не може наодинці (без присутності матері) спілкуватися із їхньою дитиною. Не наведено також і доказів того, з якої причини неможливо будь-якій здоровій, нормальній дитині спілкуватися із одним із своїх батьків, в даному випадку із батьком, який працює, має найщиріші наміри виховати дитину також, як і вона (її матір), проводити певний час із донькою (як і вона). Суду також є незрозумілим потяг відповідачки до фотографування побачень батька із донькою і те, з якою метою вона це робить, оскільки, наприклад те фото, яке міститься в матеріалах справи, не містить будь-якої компрометуючої інформації для позивача, а навпаки підтверджує, що побачення батька із ОСОБА_4 не є вільним у просторі, місце побачення не є вибором батька та дитини, а вибір місць побачень надиктовується настроєм та бажанням ОСОБА_2 . За наслідками перегляду такого фото та ознайомлення із письмовими умовами, які склала одноособово ОСОБА_2 , суд, навпаки, зробив висновки, що батько намагається всіма правомірними засобами домогтися побачень із дитиною. Кожна людина має право на повагу своєї гідності, але в даному випадку, суд вважає, що виконування батьківських обов`язків у жодному разі не повинно проходити у такому «форматі», не повинно принижувати батька в очах дитини, коли, навпаки, батьки повинні бути прикладом та авторитетом для своїх дітей.

Суд зазначає, що позивачка вказує на те, що вона не може залишити дитину на певний час батькові або надати її для прогулянок із батьком наодинці, посилаючись на непорядність ОСОБА_1 , його неправомірну поведінку щодо неї під час як спільного мешкання однією сім`єю, так і після розлучення. Так, дійсно, в матеріалах справи містяться рішення Ренійського районного суду Одеської області від 15.09.2021р. та від 10.05.2022р. про видачу обмежувального припису відносно поведінки ОСОБА_1 . Але суд не може брати їх до уваги, оскільки рішення Ренійського районного суду Одеської області від 15.09.2021р. було скасовано постановою Одеського апеляційного суду від 15.03.2022р. із постановленням нового рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 (заінтересована особа ОСОБА_1 ) про видачу обмежувального припису було відмовлено (колегія суддів Одеського апеляційного суду зазначила, що факт сварок і непорозумінь між подружжям ОСОБА_5 на побутовому ґрунті свідчить про наявність конфлікту між колишнім подружжям та не підтверджує факту вчинення заінтересованою особою домашнього насильства. У справі, що переглядається, заявником не надано належних та допустимих доказів того, що існує обґрунтований ризик вчинення домашнього насильства…). Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 10.05.2022р. було взагалі у задоволені заяви ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису відмовлено.

Також відповідачкою було надано суду доказ ухвалу судді Ренійського районного суду Одеської області від 20.07.2021р. у справі №510/1336/21, якою було призначено у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000091 від 08.07.2021р., за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України підготовче судове засідання. Тобто, відносно позивача є заведене кримінальне провадження, у якому він визнаний обвинуваченим. У чинному Кримінально-процесуальному кодексі України принцип презумпції невинуватості закріплено у ч. 1 ст. 17, згідно з якою ніхто не може бути визнаний винним у вчиненні злочину, а також підданий кримінальному покаранню інакше як за вироком суду й відповідно до закону. На даний час кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 не розглянуто, вирок не ухвалений. А отже, стверджувати про те, що ОСОБА_1 має антисоціальну поведінку, застосовував насильницькі дії відносно ОСОБА_2 , у зв`язку із чим він є небезпечною особою і становить загрозу для доньки - підстав немає.

Аналізуючи поведінку відповідачки, суд вважає її нерозсудливою, невиправданою, необґрунтованою та безпідставною. Вважає, що така сформувалася на ґрунті неприязнених відносин між колишнім подружжям, виникла з недомовленості між ними та невмінням знаходити оптимальний вихід при вирішенні сімейних проблем без заподіяння психічних травм іншим членам сім`ї (тепер вже колишньої). Простежити характер поведінки відповідачки можна з доказів, доданих до матеріалів справи: актів про результати візитів, висновку КУ «ЦНСП». Отже, все це свідчить про те, що між сторонами у справі є особистий конфлікт, він має вплив на дитину, у зв`язку із чим права та інтереси малолітньої дівчинки порушуються.

Відповідно до ч.ч.4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, зокрема, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Під час розгляду справи суду ССД Ренійської міської ради Ізмаїльського району були надані письмові пояснення про встановлення участі ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно даних пояснень, на засіданні комісії з розгляду вищевказаного питання були присутні обоє батьків, складом комісії була вивчена та врахована ситуація між батьками дитини, що склалася, було заслухано думку батьків, проаналізовані характеристики їх особистостей. З урахуванням встановлених обставин, Виконавчий комітет Ренійської міської ради прийшов до висновку про доцільність встановлення участі батька у вихованні дитини та надав свій графік побачень позивача із донькою.

На підставі вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що необхідно надати батькові право участі у вихованні малолітньої доньки та спілкування з нею, що буде відповідати засадам рівності прав і обов`язків матері і батька.

Суд також, приймаючи рішення, враховує, що систематична присутність матері дитини при побаченнях з батьком, виходячи з тих негативних відношень, які склалися між сторонами як до так і після розлучення, призведе до нових конфліктних ситуацій між ними, що може негативно вплинути на розвиток дитини.

Частиною 2 ст.159 СК України встановлено, що в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Проте, таких випадків судом не встановлено, у зв`язку з чим суд вважає, що побачення між донькою та батьком без участі відповідачки буде позитивно впливати як на психоемоційний стан дитини, так і на відношення між батьками.

Зібрані по справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи, з урахуванням інтересів дитини та норм європейського законодавства по правам дитини, дозволяють задовольнити вимоги позивача і таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а й буде справедливим.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 76 - 81, 141, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 9, 18, 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27.09.1991 року, ст. ст. 19, 141, 150, 151, 153, 157, 159 Сімейного Кодексу України, ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12.06.1998 року "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 3 від 15.05.2006 року), -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визначити спосіб прийняття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 участі у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом побачень та спілкувань із донькою один день на тиждень з урахуванням графіку роботи ОСОБА_2 , за попереднім погодженням з матір`ю дитини ОСОБА_2 , враховуючи режим дня дитини (відпочинок сон та час харчування у вихідні дні, відвідування дитячого садку у будні дні), за обов`язковим посередництвом спеціаліста КУ «ЦНСП» РМР у межах села Новосільське Ізмаїльського району Одеської області.

Побачення та спілкування ОСОБА_1 із донькою ОСОБА_3 проводити без присутності матері дитини ОСОБА_2 та інших її близьких родичів за місцем проживання батька ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) або бабусі та дідуся (з боку батька), в громадських місцях (дитячих майданчиках, парках, кафе, дитячому садочку та ін.).

Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не вчиняти перешкод ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у прийнятті участі у вихованні та спілкуванні із донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Вячеслав ДУДНИК