Справа № 181/1586/23
Провадження № 2-о/181/52/23
про залишення заяви без руху
"26" вересня 2023 р. смт. Межова
Суддя Межівського районного суду Дніпропетровської області Літвінова Л.Ф., перевіривши виконання вимог ст.ст.175-177 ЦПК України по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління ДМС України у Луганській області про визнання особи безвісно відсутньою,
До Межівського районного суд Дніпропетровської області звернулася ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління ДМС України у Луганській області, із заявою про визнання особи безвісно відсутньою.
Розглянувши подану заяву, вважаю за необхідне залишити її без руху з наступних підстав.
Частиною третьою статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
При цьому сукупності юридичних фактів, тобто юридичного складу за яких фізичну особу може бути визнано безвісно відсутньою визначено у ст. 43 ЦК України: відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.
Зазначена норма передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок: «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою».
Заявником на підтвердження обставин викладених у заяві не надано жодних доказів, які б дійсно б вказували, що існують обставини для визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім (витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань та відомостей щодо результатів досудового розслідування станом на 2023 рік заявник не надав або заходів, які вживалися нею для встановлення місцезнаходження ОСОБА_2 ).
Крім того, суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме.
Проте, в заяві не зазначено наявність у ОСОБА_2 інших родичів, про його останнє відоме місце роботи, отримання соціальних, пенсійних виплат, тощо.
Згідно з ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Враховуючи вищезазначені недоліки заяви, вважаю за необхідне залишити таку без руху, надавши заявнику строк десять днів з дня отримання ухвали для їх усунення.
Суд роз`яснює, що вказані недоліки заяви слід усунути у визначений судом строк та попереджає, що у протилежному випадку, заява вважається неподаною і повертається заявнику.
Керуючись ст.ст.175, 177, 185, 260, 311 ЦПК України, суддя, -
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління ДМС України у Луганській області про визнання особи безвісно відсутньою, - залишити без руху.
Копію ухвали направити заявнику для відома та надати йому строк для усунення недоліків десять днів з дня отримання копії ухвали.
Попередити заявника, що у випадку не усунення нею зазначених недоліків у встановлений судом строк така буде визнана неподаною та повернута їй.
Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Л. Ф. Літвінова