Справа № 465/5299/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С.М.
Провадження № 22-ц/811/2799/22 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Назар Х.Б.

з участю: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львовіцивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 12 жовтня 2022 року,-

ВСТАНОВИВ:

в листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перерахунок розміру відшкодованої шкоди відповідно до ст. 625 ЦК України.

В обгрунтування заяви покликається на те, що постановою Львівського апеляційного суду від 13 серпня 2019 року, яка набрала законної сили 20 грудня 2019 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 20 грудня 2019 року, на його користь з Державного бюджету України стягнуто моральну шкоду в розмірі 364 854 грн. Стверджує, що розмір моральної шкоди розраховано відповідно до вимог Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», яким встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 3 723 гривні в місяць, однак на момент прийняття рішення розмір мінімальної заробітної плати становив 4 173 гривень в місяць відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», що не враховано при нарахуванні та виплаті йому моральної шкоди. Зазначає, що за 98 місяців незаконного перебування під кримінальним переслідуванням йому фактично було не донараховано 44 100 гривень моральної шкоди. Вказує, що відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виплата коштів повинна бути здійснена не пізніше трьох місяців, однак, йому сплачено кошти лише 30 грудня 2020 року. Наголошує, що за порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. Вважає, що, у зв`язку зі збільшенням доплати з врахуванням росту мінімальної заробітної плати на 2019 рік на його користь слід стягнути 44 100 грн., а також доплату за інфляційне зниження вартості коштів в розмірі 20 247 грн та 3 % річних компенсації за несвоєчасне перерахування коштів, що становить 12 968 грн., а загалом 76 815 грн. З наведених підстав просить стягнути з держави шляхом списання з державного бюджету України 76 815 грн.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 12 жовтня 2022 року у задоволені заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Роз`яснено ОСОБА_1 про право звернутися з цим спором в порядку цивільного судочинства шляхом подання позовної заяви.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що 27 жовтня 2021 року він звернувся до суду із заявою про перерахунок розміру відшкодованої шкоди, стягнутої на його користь відповідно до вимог Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», та стягнення на його користь виплат, передбачених ст. 625 ЦК України у вигляді інфляційних втрат та 3 % річних, в прохальній частині якої просив розглядати її в порядку спрощеного провадження. Зазначає, що при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд має враховувати думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, а відповідач має право подати заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, і залежно від обґрунтованості заперечень відповідача суд постановляє ухвалу про залишення заяви відповідача без задоволення, або ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Вказує, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження не може перевищувати шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі, однак жодного судового засідання з розгляду його заяви не відбулося. З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відшкодування шкоди відповідно до ст. 625 ЦК України, суд першої інстанції виходив з того, що заява по суті містить позовні вимоги, а відтак, повинна розглядатися в порядку цивільного судочинства, а не в порядку виконання рішення суду, що є підставою для відмови у задоволенні заяви.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Судом встановлено, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 12 листопада 2018 року у справі № 465/5299/15-ц, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 13 серпня 2018 року та постановою Верховного Суду від 20 грудня 2019 року, стягнуто із державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 364 854 грн.

05 вересня 2019 року на виконання рішення Франківського районного суду м. Львова від 12 листопада 2018 року, Франківським районним судом м. Львова видано виконавчий лист.

Випискою по рахунку підтверджується, що 30 грудня 2020 року на банківський рахунок ОСОБА_1 зараховано відшкодування моральної шкоди в розмірі 364 854 грн. на виконання рішення Франківського районного суду м. Львова від 12 листопада 2018 року.

Тобто, рішення Франківського районного суду м. Львова від 12 листопада 2018 року було виконане 30.12.2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 175 ЦПК України передбачено, що упозовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 , вважаючи, що несвоєчасною виплатою коштів на виконання рішення суду порушені його права, звернувся до суду із заявою про перерахунок розміру відшкодованої шкоди відповідно до ст. 625 ЦК України, в прохальній частині якої просив стягнути з Держави Україна шляхом списання з Державного бюджету України 76 815 грн.

Зі змісту заяви вбачається, що така є окремою позовною заявою, оскільки містить в собі позовні вимоги, з якими позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача Держави Україна в особі Державної казначейської служби, визначивши її відповідачем у даній справі, підстави та предмет позову, які є відмінними від тих, що були у справі № 465/5299/15-ц, а також відповідає вимогам, передбаченим ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до п. 15 розділу II «Приймання та реєстрація документів» Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814 (далі Інструкція…), кожній судовій справі (кримінальному провадженню) надається єдиний унікальний номер, який формується відповідно до Положення про АСДС.

Пунктом 2.2.4 розділу 2.2. «Реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції та етапів її руху» Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 25 від 02 квітня 2015 року (далі Положення…), передбачено, що кожній судовій справі надається єдиний унікальний номер, який формується автоматизованою системою автоматично в суді першої інстанції та залишається незмінним незалежно від проходження судової справи в інстанціях чи надходження судової справи за підсудністю з іншого суду будь-якої юрисдикції, в тому числі в разі повторного надходження судової справи після її належного оформлення, та який повинен обов`язково вказуватися судами всіх інстанцій в судовому рішенні. Структура єдиного унікального номера судової справи є такою: код суду першої інстанції (три цифри) / номер судової справи за порядком у поточному році / рік реєстрації (дві цифри).

Однак, судом першої інстанції, всупереч вимогам Інструкції…та Положення… подану ОСОБА_1 заяву про перерахунок розміру відшкодованої шкоди відповідно до ст. 625 ЦК України, зареєстровано як таку, що подана у справі № 465/5299/15-ц, а не як окрему позовну заяву з єдиним унікальним номером справи.

В мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що подана ОСОБА_1 заява фактично є позовною заявою, яка повинна розглядатися в порядку цивільного судочинства, а не як заява з процесуальних питань, пов`язаних з виконанням рішення суду, яке станом на день подання заяви ОСОБА_1 22.11.2021 року, було виконане ще 30.12.2020 року.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 12 жовтня 2022 року у задоволені заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Роз`яснено ОСОБА_1 про право звернутися з цим спором в порядку цивільного судочинства шляхом подання позовної заяви.

Слід зазначити, що заява подана ОСОБА_1 саме в порядку цивільного судочинства.

Отже, встановивши, що дана заява є позовною, суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви по суті, роз`яснивши ОСОБА_1 право звернутися до суду в порядку цивільного судочинства шляхом подання позовної заяви.

Разом з тим, судом першої інстанції не взято до уваги, що ОСОБА_1 подав заяву, яка по суті є позовною заявою, саме в порядку цивільного судочинства, не покликався в заяві на норми розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України, а відтак, висновки суду першої інстанції, про те, що заява подана в порядку розгляду процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, є безпідставними.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду (ч. 3 ст. 258 ЦПК України).

Таким чином, процесуальне законодавство України передбачає ухвалення рішення за результатами розгляду позовної заяви по суті, однак, суд першої інстанції розглянув по суті позовну заяву шляхом постановлення ухвали, що не відповідає вимогам ст. 258 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

У справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржувана ухвала суду не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства, перешкоджає подальшому провадженню у справі, а відтак, підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 6 ст. 374, ст.ст. 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 12 жовтня 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 21.03.2023 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк