Справа № 489/4237/23
Провадження № 2/489/1745/23
РІШЕННЯ

Іменем України

27 вересня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем Гродновою А.М.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Долгової Л.В.,

третьої особи - ОСОБА_2 ,

свідків: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, третя особа - ОСОБА_2 ,

встановив:

В липні 2023 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Долгову Л.В. звернулась до суду з позовом про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка - ОСОБА_8 , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді належної їй на праві власності 1/2 частки кв. АДРЕСА_1 . За життя померла склала заповіт, відповідно до якого заповідала все належне їй на праві власності майно позивачу. Жодних інших спадкоємців, окрім позивача, померла не мала. ОСОБА_1 постійно проживала разом з ОСОБА_8 однією сім`єю, в тому числі на момент її смерті, проте при зверненні до нотаріуса в червні 2023 їй було роз`яснено про неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину, оскільки дані про реєстрацію позивача разом зі спадкодавцем на момент смерті відсутні. При цьому позивач зазначає, що постійно проживала разом з тіткою, мала з нею спільний побут, поховала її після смерті та встановила пам`ятник. Оскільки вона фактично вступила в управління спадковим майном після смерті тітки, то вважала, що таким чином прийняла спадщину, та раніше до нотаріуса не зверталась.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просить суд встановити факт її постійного проживання разом з ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31.07.2023 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено її розгляд у підготовчому судовому засіданні; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30.08.2023 закрито підготовче провадження у справі, викликано для допиту в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Долгова Л.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Додатково представник позивача подала клопотання про допит в якості свідків додатково ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , пояснивши, що вони з`явились до суду, а також просила долучити до матеріалів справи копію паспорту позивача старого зразка з її попередньою реєстрацією місця проживання. Протокольною ухвалою суду вказані клопотання задоволені.

Представник відповідача Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином. 08.08.2023 від представника Миколаївської міської ради надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову.

Свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які є її сусідами та за життя її померлої тітки за адресою по АДРЕСА_3 , в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_8 за життя сильно хворіла. В неї був високий тиск, інсульт, хвороба «рожа», вона важила більше 100 кг, у зв`язку з чим приблизно за 5 років до її смерті позивач переїхала до неї разом із своєю сім`єю (чоловіком та сином), щоб доглядати, оскільки та була самотньою жінкою та інших родичів не мала. Позивач із ОСОБА_8 жили разом до часу смерті останньої, після чого позивач здійснила її поховання. За життя вони разом харчувалися, позивач ОСОБА_1 купувала для них речі для спільного користування, виводила ОСОБА_8 на прогулянки, возила до лікарні, дбала про неї вдома, обробляла рани від хвороби, ходила на ринок, прала її речі тощо.

Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, третьої особи, допитавши свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про право власності від 17.01.2000 ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на праві спільної часткової власності по 1/2 частині кожному належить кВ. АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.07.2003 спадкоємицею майна ОСОБА_9 є його дружина ОСОБА_2 . Спадщина складається з частки кв. АДРЕСА_1 (а.с. 16).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8 (а.с. 10). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді належної їй на праві власності частки кв. АДРЕСА_1 .

За життя, а саме 01.07.2003, ОСОБА_8 склала заповіт, згідно якого все майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і, взагалі - все те, що їй буде належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право, втому числі частку житлової квартири АДРЕСА_1 та грошові вклади у Ощадному банку України з належними до них відсотками та компенсаціями - заповідала ОСОБА_1 (а.с. 15).

ОСОБА_1 з 30.10.2015 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 9).

Проте згідно акту про проживання особи не за місцем реєстрації від 05.06.2023, починаючи з січня 2003 року і по лютий 2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_8 фактично проживали за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 18).

Із пояснень ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була її тіткою. Вона була одинокою людиною, дітей не мала, тому проживала разом з позивачем як зі своєю племінницею. Позивач доглядала за ОСОБА_8 за її життя, а після її смерті Одноосібно здійснила її поховання та встановила пам`ятник на могилі. З 2003 року і до початку воєнного стану позивач постійно проживала в квартирі за адресою АДРЕСА_2 , здійснювала оплату комунальних послуг. В неї залишились ощадні книжки ОСОБА_8 . В зв`язку з цим вона вважала, що фактично вступила в управління спадковим майном і таким чином прийняла спадщину.

Будь-яких інших спадкоємців, окрім ОСОБА_1 , у померлої ОСОБА_8 немає, спадкова справа після її смерті не заводилась (а.с. 12).

В червні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до ПН ММНО ОСОБА_10 з метою оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_8 . Проте згідно роз`яснення приватного нотаріуса від 07.06.2023за вих. № 84/01-16 ОСОБА_1 повідомлено, що видача на її користь свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_11 можлива лише у разі встановлення факту її постійного проживання з померлою на час відкриття спадщини (а.с. 11).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до положень ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України).

З досліджених судом документів встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_8 не заводилась.

Відомостей про наявність спадкоємців ОСОБА_8 , які мають право на спадкування окрім позивача, справи не містять.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до положень ч.ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 21.03.2019 в цивільній справі №461/4689/15-ц та від 12.08.2019 у справі №521/16365/15, який відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими доказами, показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, надавши оцінку доказам в цілому, а також кожному доказу окремо, суд приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту її проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_8 станом на час відкриття спадщини, про що свідчить реальність сімейних відносин між ними, підтверджена дослідженими судом письмовими доказами, та показаннями свідків, а саме пов`язаність спільним місцем проживання, побутом та наявністю взаємних прав і обов`язків. Також суд приймає до уваги волевиявлення померлої, яка за життя зробила розпорядження, згідно якого заповідала все належне їй майно позивачу ОСОБА_1 .

Оскільки представник позивача в поданій у судовому засіданні заяві від 27.09.2023 просила залишити судові витрати за позивачем, відповідно з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, який передбачений ст. 13 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265, 315 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: Миколаївська міська рада, , адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20;

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 27.09.2023.

Суддя Г.А. Микульшина