Справа № 144/840/23
Провадження № 2/144/263/23
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"18" вересня 2023 р. смт. Теплик

Суддя Теплицького районного суду Вінницької області Довгалюк Л.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з указаною позовною заявою.

Відповідно до статтей 4, 13 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ухвалою судді від 03.07.2023 та повторно 10.08.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків.

03.08.2023 та 13.09.2023 від ОСОБА_1 надійшла заява на виконання вимог ухвали, вивчивши зміст якої та дослідивши додатки до неї, суд дійшов висновку про те, що недоліки позовної заяви позивачем усунуті не у повній мірі, а відтак вона підлягає поверненню.

У пункті четвертому Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 за № 11 вказано, що оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування.

Як передбачено ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви (ч. 2 ст. 83 ЦПК України).

За змістом ч. 1 ст. 84 ЦПК України позивач, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом разом із поданням позовної заяви.

Однак, всупереч указаним вимогам, на виконання вимог ухвали про залишення позову без руху, позивачем не надано таких доказів, як і не подано клопотань про їх витребування разом із позовною заявою, а лише зазначено про наміри звернутися із такими клопотаннями під час розгляду справи.

Водночас, суд звертає увагу на те, що вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення зумовлює пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, зокрема, збільшення частки у спадщині, зміна черговості одержання права на спадкування (Постанова Верховного Суду від 15.03.2023 у справі № 202/7582/18).

Натомість, позивачем не надано доказів на підтвердження факту перебування у родинних відносинах із померлим ОСОБА_3 , про що ним указано у позовній заяві, що перешкоджає встановленню чи належить позивач до кола осіб, для яких таке усунення від права спадкування відповідача - спадкоємця першої черги (матері спадкодавця), зумовлює пов`язані зі спадкуванням права.

Посилання у позовній заяві на те, що спорідненість сестер ОСОБА_4 та ОСОБА_2 може бути доведено у судовому засіданні шляхом допиту посадових осіб Бджільнянської селищної ради та Теплицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не заслуговують на увагу, адже обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Крім того, решту недоліків, зазначених в ухвалі про залишення позову без руху позивачем також не усунуто. Поміж іншого, долучені позивачем до позовної заяви докази не завірені належним чином, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 95 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

У відповідності до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001, в яких зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, ЦПК України покладає на суд обов`язок перевірити виконання позивачем цих вимог та прийнятності позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження (прийняття до провадження) по справі.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Зважаючи на викладене вище, оскільки позивачем належним чином вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху у визначений судом строк не виконано та не усунуто недоліки, які перешкоджають відкриттю провадження, відтак позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачеві.

Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 187, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права спадкування за законом повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 261 ЦПК України.

Суддя