РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2023 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

за участі секретаря судових засідань Мухи Р.П.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року позивач звернувся в суд з цим позовом до ОСОБА_3 про стягнення шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення в сумі 22809,91 грн.

Стислий виклад позиції позивача.

Відповідно до вироку Жмеринського міськрайонного суду від 08.02.2023 відповідача визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 362, ч.4 ст. 185 КК України. Даним вироком було встановлено, що відповідач знайшовши втрачений позивачем мобільний телефон та виявивши у ньому його збережені паролі, здійснив несанкціоновані входи до облікових записів та втрутившись у роботу даних автоматизованих банківських систем використовував на власну користь належні позивачу кошти (надані в кредит банками) в загальному розмірі 29702,42 грн для оплати товарів і послуг через інтернет-мережу.

Під час судового розгляду кримінального провадження відповідач частково відшкодував позивачу завдану шкоду на суму 19 500 грн, натомість решту 10 202,42 грн повертати відмовляється.

Крім цього, внаслідок протиправних дій відповідача позивач зазнав додаткових збитків, які виникли через нарахування банками відсотків за користування кредитними коштами, викраденими ОСОБА_3 .

Відповідно до виписки по карткових рахунків ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за користування коштами в розмірі 3012,42 грн., що були вилучені у ОСОБА_3 в період з 17 по 26.07.2022 становить 2534,48 грн. Заборгованість перед ПАТ АБ «Укргазбанк» станом на 28.03.2023 позивача по відсотках за користування коштами в розмірі 26400 грн., що були вилучені у ОСОБА_3 за цей же період становить 10 073,01 грн.

Заперечень відповідача.

Відзив на позов відповідач не подавав.

Процесуальні дії, заяви та клопотання.

21.04.2023 ухвалою судді відкрито провадження у справі, справа призначена до підготовчого засідання на 05.06.2023.

05.06.2023 розгляд справи відкладено на 13.07.2023.

13.07.2023 підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду по суті на 27.09.2023.

27.09.2023 відповідач ОСОБА_3 , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився без повідомлення причин. Клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

Суд, на підставі ч.1 ст. 223 ЦПК України, розглянув справу у відсутність відповідача.

Відповідно частини 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, за умов існування усіх підставі, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, за згодою предстаника позивача, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Відповідно до копії вироку Жмеринського міськрайонного суду від 08.02.2023 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 362, ч.4 ст. 185 КК України. Даним вироком було встановлено, що ОСОБА_3 знайшовши втрачений ОСОБА_2 мобільний телефон та виявивши у ньому його збережена паролі в період з 16.07.2022 до 26.07.2022 здійснив несанкціоновані входи до облікових записів та втрутившись у роботу даних автоматизованих банківських систем використовував на власну користь належні позивачу кошти (надані в кредит банками) в загальному розмірі 29702,42 грн. для оплати товарів і послуг через інтернет мережу.

Також, вироком встановлено, що ОСОБА_3 добровільно частково відшкодував завдані збитки потерпілому. Вирок набрав законної сили 15.03.2023 (а.с.7-10).

На підтвердження матеріальних збитків, зокрема нарахованих банком відсотків за користування кредитними коштами, викраденими відповідачем, позивач надав виписки втрат по банківських рахунках ОСОБА_2 за період з 17 по 26.07.2022. Так, відповідно до виписки по рахунку в ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що банком були нараховані відсотки за використання кредитного ліміту на загальну суму 2534,82 грн. Списання відсотків за користування кредитом відбувалось за період з 17.07.2022 по 01.03.2023 (а.с.11-12).

Відповідно до копії виписки по особовому рахунку ОСОБА_2 в ПАТ АБ «Укргазбанк» загальна сума заборгованості по списаним з рахунку відсоткам за період з 01.07.2022 по 28.03.2023 становить 10173,01 грн. (а.с.13-15).

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом.

Мотиви суду. Норми права застосовані судом.

В силу приписів статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Зі змісту вироку вбачається, що при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , цивільний позов не заявлявся.

Встановленим судом обставинам, відповідають цивільні правовідносини, пов`язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним кодексом України.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Особа, якій спричинено шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року по справі № 461/8496/15.

В силу з ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, до складу реальних збитків як одного з елементів майнової шкоди входять втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. При цьому, згідно зі ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2)доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

У п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Судом встановлено, що вироком Жмеринського міськрайонного суду від 08.02.2023 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 362, ч.4 ст. 185 КК України та призначено покарання. У даному кримінальному провадженні позивача ОСОБА_2 визнано потерпілим. Вказаним вироком встановлено факт завдання матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_2 шляхом викрадення належних йому коштів на суму 29702,42 грн, частина з яких відшкодована на суму 19500 грн, що підтверджено представником позивача. Заперечить проти цього від відповідача не надходило.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Оскільки вироком Жмеринського міськрайонного суду встановлено, що, внаслідок злочинних дій відповідача, позивачу заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 29702, 42 грн і ця обставина є обов`язковою для суду при розгляді цивільної справи, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суму не відшкодованого збитку в розмірі 10 202,42 грн (29702,42 19500) підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про відшкодування відсотків (реальних збитків) за користування кредитом, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з копії вироку Жмеринського міськрайонного суду від 08.02.2023, обвинувачений ОСОБА_3 , знайшовши мобільний телефон потерпілого ОСОБА_2 , отримав доступ до його банківських рахунків через застосунок «Приват 24» до АК КБ «ПриватБанк» та застосунок «Екобанк» до ПАТ АБ «Укргазбанк», в період з 17.07.2022 до 26.07.2022.

Зокрема, він 17.07.2022 з рахунку в АК КБ «ПриватБанк» здійснив переказ коштів на рахунок потерпілого в розмірі 3002,01 грн, а потім здійснив оплату товарів на суму 2900 грн; після цього, того ж числа, він з рахунку в ПАТ АБ «Укргазбанк» здійснив переказ коштів на рахунок потерпілого в розмірі 12000 грн; після цього, того ж числа, за рахунок коштів потерпілого в АК КБ «ПриватБанк» поповнив абонентський номер оператора мобільного зв`язку на суму 1004 грн; після цього, того ж числа, за рахунок коштів потерпілого в АК КБ «ПриватБанк» здійснив оплату товарів на суму 9900 грн; після цього, 19.07.2022 за рахунок коштів потерпілого в АК КБ «ПриватБанк» здійснив оплату товарів на суму 100 грн; крім того, з 17.07.2022 до 24.07.2022 він за рахунок коштів потерпілого в ПАТ АБ «Укргазбанк» здійснив 30 безготівкових оплат товарів/послуг на загальну суму 14105 грн; крім того, 26.07.2022 він за рахунок коштів потерпілого в АК КБ «ПриватБанк» здійснив оплат товарів/послуг на суму 10,41 грн.

Позивачем на підтвердження позовних вимог щодо стягнення з відповідача ОСОБА_3 відсотків за незаконне користування його кредитними коштами, надано суду розрахунки АК КБ «ПриватБанк» (з 17.07.2022 до 01.03.2023) та ПАТ АБ «Укргазбанк» (з 01.07.2022 до 28.03.2023) (а.с. 11-15). З наданих розрахунків вбачається, що нарахування відсотків не охоплюється періодом вчинення злочину, та в цих розрахунках відсутні суми, які були викрадені ОСОБА_3 з рахунків потерпілого ОСОБА_2 , на які нараховані за цей період відсотки.

Зокрема, відповідно до розрахунку проведеного ПАТ КБ «ПриватБанк» першим вказано переказ, здійснений 17.07.2022 на свою картку через додаток «Приват24» в сумі 2914,57 грн, 02.08.2022 вказано перекази грошових коштів в сумі 2400 грн, одержувач переказу Кутова С.М., та в сумі 150,75 грн, одержувач ОСОБА_4 , перше списання відсотків ПАТ КБ «ПриватБанк» з рахунку позивача здійснено 01.08.2022, після чого позивач активно здійснював витрати коштів, наявних на його банківському рахунку, на що нараховувались відсотки, востаннє 01.03.2023. Позивачем не додано конкретного розрахунку з виокремленням нарахованих відсотків на використані відповідачем кошти.

Крім того, з копії виписки по рахунку ПАТ АБ «Украгазбанк» вбачається, що за період з 17.07.2022 по 26.07.2022 відсотки були нараховані 20.07.2022 на суму 703,55 грн., списання яких проводилось за період користування кредитною лінією з 01.06.2022 по 30.06.2022, тобто до вчинення злочину відповідачем. Потім було списання відсотків в розмірі 89,90 грн за період з 01.07.2022 до 31.07.2022, та за пізніші періоди. З виписки вбачається, що в цей час позивач активно здійснював витрати коштів, наявних на його банківському рахунку, на що нараховувались відсотки, востаннє 22.03.2023. Позивачем не додано конкретного розрахунку з виокремленням нарахованих відсотків на використані відповідачем кошти.

Відтак, на думку суду, позивачем не доведено підстав для покладення цивільної відповідальності, а саме: причинний зв`язок між діями відповідача та збитками завданими позивачу через нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно позивачем не доведено належними та допустити доказами, що збитки у вигляді нарахованих йому відсотків були наслідком виключно протиправних дій відповідача.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України документально підтверджені судові витрати позивача, понесені ним при подачі позовної заяви до суду, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору та витрат на професійну правову допомогу, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційного до задоволених вимог (45 %).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3-13, 19, 76-81, 89, 259, 263-265, 274 ЦПК України, Суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 10202,42 грн. в якості відшкодування шкоди, завданої злочином, та судові витрати на правничу допомогу в розмірі 4500 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витати по сплаті судового збору в розмірі 483,12 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ); ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий).

Суддя Андрій ЗАЯРНИЙ

Дата складання повного судового рішення 04.10.2023