Справа № 296/9926/23
УХВАЛА

Іменем України

"10" жовтня 2023 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Адамович О.Й., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира з позовною заявою в якій просить розірвати шлюб зареєстрований 26 грудня 1992 року з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , на даний момент ОСОБА_1 у Відділі реєстрації актів цивільного стану (ЗАГС) м. Троіцька Головного управління Московської області запис №201.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суддею встановлено наступне.

Як вбачається з оригіналу свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 16.06.2004 шлюб між позивачем та відповідачем зареєстрований на території російської федерації.

Відповідач є громадянином російської федерації, що підтверджується копією його паспорта.

Процесуальний порядок провадження у справах за участю іноземних осіб врегульовано Розділом ХІ ЦПК України.

Статтею 497 ЦПК України зазначено, що підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, спільно проживали на території України, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу провадиться за законодавством України.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви позивач з 07.05.2008 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією її паспорта долученою до матеріалів позовної заяви..

Відповідач з 06.06.2016 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією його посвідки на постійне проживання в Україні долученою до матеріалів позовної заяви.

Таким чином з матеріалів позовної заяви вбачається, що останнє спільне місце проживання сторін є Україна і місце їх проживання на даний час також зареєстровано на території України.

Отже відповідно до ст. 60, 63 ЗУ "Про міжнародне приватне право" спір може бути розглянутий за законодавством України.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (ст. 1 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Як вказувалося вище, відповідно до посвідки на постійне проживання в Україні відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що відноситься до територіальної юрисдикції Любарського районного суду Житомирської області.

Згідно ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Позивач у позовній заяві не зазначає та не надає докази того, що на її утриманні є малолітні або неповнолітні діти або вона не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача, або докази існування домовленості між позивачем і відповідачем про розгляд справи про розірвання шлюбу за місцем знаходження позивача, відтак суд виходить із норм чинного законодавства про визначення підсудності справи за місцем проживання або знаходження відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Зі змісту ч. 3 ст. 31 ЦПК України вбачається, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

За таких обставин належним судом, юрисдикція якого поширюється на адміністративно-територіальний район, у межах якого знаходиться зареєстроване місце проживання відповідача, та який відповідно до законодавства уповноважений здійснювати розгляд даної справи, є Любарський районний суд Житомирської області.

Відтак, з метою дотримання правил підсудності, суд вважає за необхідне направити матеріали цивільної справи за підсудністю до зазначеного суду.

Керуючись ст. ст.27, 28, 31, 32, 187 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали цивільної справи №296/9926/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, направити за підсудністю до Любарського районного суду Житомирської області.

Копію ухвали направити позивачу для відома.

Передачу справи здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О. Й. Адамович