ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/2845/21 Номер провадження 22-ц/814/663/23Головуючий у 1-й інстанції Латка І.П. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Карпушина Г.Л., Кузнєцової О.І.,

за участю секретаря: Владімірова Р.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві, в режимі відеоконференції, апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 17 листопада 2021 року та додаткове рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 11 січня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гнилицька Тетяна Вікторівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Поліщук Олена Валентинівна про скасування державної реєстрації правочинів,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації правочинів.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка, зокрема, складалася з трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 43,9 кв.м., загальною площею 63,8 кв.м. Позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги після його смерті, у зв`язку з чим вона звернулась до нотаріуса.

Під час прийняття спадщини їй стало відомо, що існує договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , реєстровий номер №763 від 05 серпня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Гнилицькою Т.В., відповідно до якого ОСОБА_5 , діючи в інтересах ОСОБА_6 на підставі довіреності від 03.08.2016 року, посвідченої приватним нотаріусом ХМНО Ємцем І.О., продала квартиру АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 за 253350 грн.

Крім того, 28 лютого 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого ОСОБА_2 продала ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 , за 1056123 грн.

Зазначає, що відповідно до листа ЖК «Олексіївський-1» №25 від 26 лютого 2020 року ОСОБА_6 не була членом ЖК «Олекеіївський-1», будь-яких довідок на ім`я ОСОБА_6 ЖК «Олексіївський-1» не видавалось.

Отже, остання не була дійсним власником квартири АДРЕСА_1 , а відтак договір купівлі-продажу не відповідає вимогам чинного законодавства України, тому є нікчемним. За таких обставин, договір купівлі- продажу квартири від 28.02.2020 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Поліщук О.В., зареєстрований в реєстрі за №394 є недійсним.

Позивач зазначає, що через реєстрацію договору купівлі-продажу від 28.02.2020 року вона фактично позбавлена можливості зареєструвати право власності на зазначену квартиру за собою.

Враховуючи вищевикладене, просила суд скасувати державну реєстрацію договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , реєстровий номер №763 від 05.08.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Гнилицькою Т.В., скасувати державну реєстрацію договору купівлі-продажу квартири від 28.02.2020 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Поліщук О.В., зареєстрований в реєстрі за №394.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено з підстав їх необґрунтованості та неефективності обраного заявником способу захисту.

Додатковим рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 січня 2022 року заяву ОСОБА_3 , від імені якого діє представник ОСОБА_7 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_3 , судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Заяву ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_8 , про ухвалення додаткового рішення, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Не погодившись з даними судовими рішеннями, ОСОБА_1 оскаржила їх в апеляційному порядку, де, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених вимог в повному обсязі.

Вказує, що суд безпідставно не прийняв до уваги, що ОСОБА_9 ніколи не була власницею квартири, а відтак не мала права нею розпоряджатись та відчужувати третім особам.

Укладені договори купівлі-продажу спірної квартири не відповідають вимогам чинного законодавства України, цей правочин є нікчемним та був вчинений з метою протиправного заволодіння майном, яке належало її померлому батьку ОСОБА_4 .

Одночасно вказувала, що оскільки вищевказаний договір є нікчемним, відповідно договір купівлі-продажу квартири від 28.02.2020, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Поліщук О.В., зареєстрований в реєстрі за №394 є недійсним, що свідчить про підставність її вимоги щодо скасування державної реєстрації.

Крім того, позивачем оскаржено додаткове рішення, яке на її думку підлягає скасуванню.

На апеляційну скаргу ОСОБА_1 , надіслав свій відзив ОСОБА_3 , у якому спростовуючи доводи апеляційної скарги, просив рішення районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Також, на апеляційну скаргу подано відзив представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Ткаченко Ю.О., у якому остання зазначала, що позивачем вибрано не вірний спосіб захисту своїх прав, тому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Розпорядженням Верховного Суду від 25 березня 2022 року №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги на рішення та наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги на додаткове рішення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 23 серпня 2015 року на праві приватної власності належала 3-кімнатна квартира, загальною площею 63,8 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

05 серпня 2016 року між ОСОБА_5 , яка діяла на підставі довіреності, посвідченої 03 серпня 2016 року приватним нотаріусом ХМНО Ємцем І.О., в інтересах ОСОБА_10 , укладено договір купівлі-продажу квартири, реєстровий номер №763 від, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Гнилицькою Т.В., відповідно до якого ОСОБА_6 продала квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 за 253350 грн.

Згідно з витягом про реєстрацію спадкової справи №47609510, ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим 04 травня 2017 року заведено спадкову справу № 60598350. Із заявою про прийняття спадщини звернувся онук ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4 та подала заяву про прийняття спадщини, у зв`язку з чим 29 січня 2019 року приватним нотаріусом Назаренко О.О. заведено спадкову справу №63678047.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №247050778 від 05 березня 2020 року 28 лютого 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Поліщук О.В., зареєстрований в реєстрі за №394.

Відповідно до цієї ж довідки встановлено, що на підставі рішення приватного нотаріуса Поліщук Олени Валентинівни від 28 лютого 2020 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 513889819, внесено запис про реєстрацію права власності за номером 35725495.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскарження державної реєстрації правочинів, що визначено позивачем як самостійний предмет спору, по суті є похідною вимогою від спору щодо дійсності таких договорів купівлі-продажу, а відтак задоволення такої вимоги без оспорювання самих правочинів є неефективним способом захисту цивільних прав.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

ОСОБА_1 в обґрунтування заявлених вимог вказувала, що ОСОБА_6 ніколи не була і не могли бути дійсним власником квартири АДРЕСА_1 , оскільки проживала в іншій квартирі.

Власником квартири був її батько ОСОБА_4 , тому вона як спадкоємиця не має можливості реалізувати свої спадкові права та набути право власності на неї в порядку спадкування.

На доведення заявлених вимог нею надано суду лист ЖК «Олексіївський - 1» №25 від 26 лютого 2010 року, відповідно до якого ОСОБА_6 (мати ОСОБА_12 та відповідно бабуся ОСОБА_4 ) не була членом ЖК «Олексіївський - 1», будь-яких довідок на ім`я ОСОБА_6 «Олексіївський - 1» не видавалося.

Разом з цим, поза увагою позивача залишається видане 28.08.2016 р. реєстраційною службою Харківського міського управлянні юстиції Харківської області на ім`я ОСОБА_6 свідоцтво про право власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_4 .

На підставі даного свідоцтва державним реєстратором в Державному реєстрі речових прав було зареєстроване за ОСОБА_6 право власності на вказану квартиру.

Між тим, позивачем вказане свідоцтво як правоустановчий документ, на підставі якого ОСОБА_6 набула право власності на спірну квартиру та яку в подальшому відчужила, в передбаченому законом порядку не оскаржувалось.

Одночасно з цим, вірним є висновок суду першої інстанції щодо неефективності обраного позивачем захисту свого цивільного права, оскільки заявляючи єдину вимогу про скасування державної реєстрації правочинів, позивач фактично не відновить свого права без вирішення спору про правомірність укладеного від імені ОСОБА_6 договору купівлі-продажу спірної квартири.

За вказаних обставин та дотримуючись принципу диспозитивності цивільного процесу, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для захисту прав та інтересів позивача у спосіб, заявлений нею в своїй позовні заяві.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять нових фактів чи засобів доказування, які б свідчили про їх помилковість.

Так, відповідно до п. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В даному випадку підстави набуття ОСОБА_6 такого речового права, позаяк і правомірність подальшого відчуження нею спірної квартири, позивачем не оспорюється, натомість заявляється вимоги лише про скасування державної реєстрації речового права, що не має своїми правовим наслідком відновлення її спадкових прав, оскільки дія правочинів залишається в силі, виходячи з презумпції їх правомірності.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що ухвалення рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права, визнання недійсним чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію права, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цих рішень речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства.

Вищевказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 по справі №916/1415/19.

Разом з цим, заслуговують на увагу твердження апелянта щодо завищеного розміру визначеного судом відшкодування витрат на правничу допомогу

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно вимог ч. ч. 4, 5, 6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

В даному випадку, до своєї заяви про розподіл судових витрат представником відповідача ОСОБА_3 - адвокатом Шевцовим О.А., надано договір про надання правничої допомоги від 20 вересня 2021 року, Додаток №1 до договору про надання правової допомоги № б/н від 20 вересня 2021 року де описано обсяг та види правової допомоги, гонорар та порядок його оплати за договором про надання правової допомоги, акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги № б/н від 20.09.2021 від 18.11.2021. детальний опис виконаних робіт та розрахунок-фактура на суму 10000 грн. /т. 1. а.с. 207-216/.

Також до своєї заяви про розподіл судових витрат представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Ткаченко Ю.О. додано договір про надання правової допомоги від 20.09.2021, акт здачі-прийняття виконаних робіт від 15.11.2021 до договору про правової допомогу №б/н від 20.09.21, прибутковий касовий ордер від 15.11.2021 на суму 6000 грн. /т. 2 а.с. 6-10/.

При вирішенні вказаного питання колегія суддів звертає увагу на відповідні правові висновки Верховного Суду, зокрема висловлені при розгляді справи № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, згідно яких суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування колегія суддів враховує та виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Так, адвокатом Шевцовим О.А. було підготовлено відзив, клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та участь в одному судовому засіданні суду першої інстанції тривалістю 66 хв. /т. 1 а.с. 85, 112-115, 119-201/.

В свою чергу, адвокатом Ткаченко Ю.О. підготовлено відзив, заяву про застосування строків позовної давності, клопотання про витребування доказів, та участь в одному судовому засіданні суду першої інстанції, яке тривало 66 хвилин. /т.1 а.с. 126-132, 133-137, 139-140, 199-201/.

При вирішенні розміру відшкодування на правничу допомогу, колегія суддів виходить як з реального обсягу наданих адвокатських послуг, так і складності самої справи.

Оцінюючи наданий детальний опис адвокатських послуг обох адвокатів, необхідно визнати явно завищеним як критерій обрахунку вартості складання документів відносно розгляду справи в суді першої інстанції, так і участь у одному судовому засіданні, враховуючи незначний час, у яких були задіяні адвокати.

Таким чином, з урахуванням принципу співмірності, складності справи та витраченого часу обома адвокатами, колегія приходить до висновку про наявність достатніх підстав для зменшення стягнутого з позивача ОСОБА_1 на користь відповідачів відшкодування витрат на правничу допомогу, стосовно обох відповідачів з 6000 грн. до 3000 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 17 листопада 2021 року залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 17 листопада 2021 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 11 січня 2022 року задовольнити частково.

Додаткове рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 11 січня 2022 року змінити, зменшивши стягувану з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , суму судових витрат на професійну правничу допомогу з 6000 грн. до 3000 грн. та зменшивши стягувану з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму судових витрат на професійну правничу допомогу з 6000 грн. до 3000 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 25 вересня 2023 року.

Судді: О. І. Обідіна Г.Л. Карпушин О.Ю. Кузнєцова