Справа №752/8447/22
Провадження №2/752/2352/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Семененко-Конончук В.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Ісаєвої К.С. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного військово-медичного клінічного центру (Центрального клінічного госпіталя) Державної прикордонної служби України про визнання незаконними дій, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного військово-медичного клінічного центру (Центрального клінічного госпіталя) Державної прикордонної служби України (далі - Госпіталь) про визнання незаконними дій, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він в період з 02.01.2020 по 08.07.2022 перебував в трудових відносинах з відповідачем.

08.07.2022 його було звільнено з роботи з посади лікаря-дерматовенеролога на підставі п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

05.07.2022 його повідомили про наказ від 05.07.2022 №176-АГ про результати службового розслідування, проте з результатами службового розслідування його не ознайомили. Попередньо 20.06.2022 його звинуватили у вживанні спиртних напоїв під час виконання службових обов`язків, на що він дав письмові пояснення, де вказав, що спиртні напої він не вживав та засвідчив факт погіршення самопочуття (гіпертонічний криз) і спроби його лікування медикаментами. В період з 21.06.2022 по 24.06.2022 він перебував на лікарняному.

На момент звернення до суду йому невідомо, в чому полягає систематичне невиконання ним службових обов`язків, жодних порушень з його боку не було.

Вважає, що відповідач вчинив протиправні дії, не виконав умови трудового договору та безпідставно порушив його права, чим завдав йому моральної шкоди, яка полягає у спричиненому тяжкому психологічному шоці в момент, коли він дізнався про своє звільнення, в переживаннях з приводу розуміння неправомірності дій відповідача, у нехтуванні відповідачем його законних прав. Через звільнення у нього виникли непорозуміння з дружиною, він відчуває психологічний дискомфорт, у нього погіршились відносини з друзями та колегами по роботі, в очах яких він представ у негативному ракурсі. Розмір моральної шкоди оцінює в 109652 грн.

Просив суд:

визнати незаконними дії відповідача щодо його звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України;

скасувати наказ від 08.07.2022 №239-ос про його звільнення;

поновити його на посаді лікаря-дерматовенеролога;

допустити до негайного виконання рішення в частині поновлення на роботі;

стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу;

допустити негайне виконання рішення в частині поновлення його на роботі;

стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 109652 грн.;

стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позовних вимог. Відзив обґрунтований тим, що 20.06.2022 о 15-50 год. у службовому приміщенні відділу кадрів Головного центру було виявлено позивача з явними ознаками алкогольного сп`яніння, про що повідомив заступник начальника відділу кадрів старшого лейтенанта ОСОБА_11 Він зазначив, що 20.06.2022 о 15-40 год. до відділу кадрів прибув позивач зі службовими питаннями, який присівши на стілець заснув на деякий час, його поведінка була схожа на алкогольне сп`яніння. При прибутті представника внутрішньої та власної безпеки «Центр» Державної прикордонної служби України він розбудив ОСОБА_1 , який спав, той почав нерозбірливо розмовляти та покинув кабінет з представником внутрішньої та власної безпеки «Центр».

Підполковник ОСОБА_3 пояснив, що 20.06.2022 о 16-00 год. йому зателефонував представник внутрішньої та власної безпеки «Центр» та запросив до ординаторської шкірно-венерологічного відділення, де він побачив позивача , недопиту склянку з алкоголем на столі. Під час бесіди з ОСОБА_1 підполковник ОСОБА_3 відчував різкий запах алкоголю на видиху, річ була нерозбірлива, позивач не зовсім чітко координував рухи. При цьому ОСОБА_1 заперечив вживання алкогольних напоїв, відмовився здавати кров чи пройти медичний огляд на визначення рівня алкогольного сп`яніння, а також надати будь-які пояснення.

Одразу після цього підполковник ОСОБА_3 зібрав комісію з двох лікарів, щоб зафіксувати або спростувати стан алкогольного сп`яніння позивача, проте останній покинув територію Головного центру та на телефонні дзвінки не відповідав.

В своїх поясненнях від 27.06.2022 позивач зазначив, що 20.06.2022 в робочий час він алкогольних напоїв не вживав. 20-21.06.2022 у нього погіршився стан здоров`я, підвищився артеріальний тиск, через що він приймав велику кількість лікарських препаратів. З 21.06.2022 по 24.06.2022 за станом здоров`я він перебував на лікуванні з приводу гіпертонічної хвороби ІІІ ступеня.

28.06.2022 був проведений службовий розбір, за результатами якого встановлено, що позивач перебував на робочому місці в стані алкогольного сп`яніння. За неналежне ставлення до виконання службових обов`язків позивачу оголошено догану.

Правилами внутрішнього трудового розпорядку та регламентом робочого часу (додаток 7 до Колективного договору) для лікарів визначена тривалість робочого часу 7-42 год (з 8-30 год по 16-12 год час для приймання їжі 20 хвилин у робочий час).

28.06.2022 о 15-08 год. ОСОБА_1 залишив своє робоче місце та покинув територію Головного центру (рапорти від 28.06.2022 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ).

29.06.2022 о 15-45 год. ОСОБА_1 залишив своє робоче місце та покинув територію Головного центру (рапорти від 29.06.2022 ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ).

З метою встановлення обставин та причин порушення трудової дисципліни було проведено службове розслідування, яким встановлено факт порушення позивачем трудової дисципліни. З урахуванням наказу «Про результати службового розбору» від 28.06.2022 №169 та систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку на ОСОБА_1 було накладено стягнення відповідно до ст. 147 КЗпП України у вигляді звільнення з займаної посади відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України.

Позивач не зазначає, якими доказами підтверджується факт спричинення йому моральної шкоди. Жодне з його тверджень про отриману моральну шкоду не обґрунтовується доказами, а твердження мають абстрактний характер.

Порушень законодавства при звільненні позивача допущено не було.

Позивач ОСОБА_1 надав відповідь на відзив, яка не приймається судом, оскільки вона подана з порушенням строків, встановлених в ухвалі суду про відкриття провадження у справі від 25.07.2022. Так, позивач отримав відзив на позовну заяву 31.08.2022 та повинен був в строк по 05.09.2022, включно, подати відповідь на відзив. Відповідь на відзив від 08.09.2022 подана до суду засобами поштового зв`язку 09.09.2022.

25.07.2022 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

26.09.2022 судом постановлено ухвалу про відмову в зупиненні провадження у справі.

31.10.2022 судом постановлено ухвалу про повернення позивачу заяви про збільшення позовних вимог.

06.12.2022 судом постановлено ухвалу про відмову в зупиненні провадження у справі.

27.01.2023 судом постановлено ухвалу про відмову в проведенні о засідання в режимі відеоконференції.

Позивач ОСОБА_1 підтримав заявлений позов.

Представники відповідача Базьков А.І. , Ісаєва К.С. заперечували проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з Госпіталем з 02.01.2020 та обіймав посаду лікаря-дерматовенеролога шкірновенерологічного відділення клініки терапії, що підтверджуються копією наказу від 27.12.2019 №596-ос.

28.06.2022 затверджений висновок службового розбору по факту імовірного вживання спиртних напоїв працівником Госпіталя під час виконання службових обов`язків на території військової частини ОСОБА_1 , згідно з яким встановлено факт порушення позивачем п. 5.3. Колективного договору на 2022-2025 роки (вживання 20.06.2022 алкогольних напоїв на робочому місці) та вирішено притягнути його до дисциплінарної відповідальності.

Наказом від 28.06.2022 №169-АГ підтверджено факт перебування ОСОБА_1 на робочому місці в стані алкогольного сп`яніння та факт порушення ним п. 5.3. Колективного договору на 2022-22025 роки, оголошено догану ОСОБА_1 .

Згідно з рапортами від 28.06.2022 та від 29.06.2022 ОСОБА_1 покинув територію Госпіталя 28.06.2022 о 15-08 год. та 29.06.2022 о 15-45 год., чим порушив трудову дисципліну.

Згідно з додатком №7 до Колективного договору на 2022-2025 роки тривалість робочого дня для лікарів становить 7-42 год., робочий час з 8-30 год. до 16-12 год., норма робочого часу на тиждень становить 38,5 год., лікарям, які залучаються до чергування у стаціонарі черговим лікарем в межах місячної норми робочого часу зменшується тривалість робочого дня (зміни) протягом місяця.

01.07.2022 уповноваженими особами Госпіталя ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 засвідчено відмову лікаря ОСОБА_1 надати пояснення, про що складено відповідний акт.

01.07.2022 призначено службове розслідування по факту імовірного порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 , про що видано наказ від 01.07.2022 №172-АГ.

Наказ від 05.07.2022 №239-ос затверджений висновок службового розслідування по факту імовірного порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 , згідно з яким встановлено факт порушення позивачем додатку 7 Колективного договору на 2022-2025 роки та вирішено притягнути його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з займаної посади відповідно за п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

09.09.2022, 03.10.2022, 08.11.2022, 23.11.2022, 04.01.2023 ОСОБА_1 проходив обстеження у медичному закладі, де йому був встановлений діагноз змішаний тривожний та депресивний розлад.

Статтею 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Пунктом 3 ч.1 ст.40 КЗпП України встановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Статтею 139 КЗпП України встановлено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до ст. 140 КЗпП України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю.

У необхідних випадках заходи дисциплінарного впливу застосовуються стосовно окремих несумлінних працівників.

За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення (ч.1 ст. 147 КЗпП України).

Частиною 1 ст. 147-1 КЗпП України визначено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці (ч. 1ст. 148 КЗпП України).

Статтею 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року №9 зі змінами міститься роз`яснення, згідно з яким за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був звільнений з роботи 08.07.2022 за п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Позивач не надав доказів того, що його відсутність на робочому місці 28.06.2022 та 29.06.2022 мала місце з поважних причин або доказів того, що в ці дні йому, як лікарю, який залучався до чергування у стаціонарі черговим лікарем, в межах місячної норми робочого часу, була зменшена тривалість робочого дня (зміни) в ці дні і таке зменшення робочого часу погоджене уповноваженою на те особою.

Перед застосуванням до позивача заходів дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, до нього було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани, накладене наказом від 28.06.2022 №169-АГ за перебування на робочому місці в стані алкогольного сп`яніння.

Суд враховує, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани не втратило юридичної сили за давністю, не було знято достроково, відомості про його скасування в судовому порядку також відсутні.

Судом було встановлено, що відповідач під час застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивача врахував попереднє стягнення (догану), вчинив дії, спрямовані на з`ясування обставин чи дійсно мало місце порушення ОСОБА_1 Правил внутрішнього трудового розпорядку, запропонував позивачу дати пояснення з приводу допущених ним порушень трудової дисципліни, від надання яких останній відмовився, після чого, встановивши невиконання позивачем без поважних причин обов`язків, покладених на нього Правилами внутрішнього трудового розпорядку, звільнив позивача.

При цьому суд відзначає, що обставини, встановлені судом під час розгляду справи, повністю спростовують доводи, якими позивач обґрунтовував неправомірність свого звільнення. Під час розгляду справи були встановлені обставини, які свідчать про систематичне порушення позивачем Правил внутрішнього трудового розпорядку та недотримання трудової дисципліни, що має наслідком застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.

Доказів на підтвердження протилежного позивач не надав, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог та має наслідком залишення їх без задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати за рахунок відповідача йому не відшкодовуються, оскільки суд відмовив в задоволенні позову. Решта судових витрат, від сплати яких позивач звільнений, слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2, 4-5, 7-13, 76-81, 89, 223, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складено 20.03.2023.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: адвокат Любочка Наталія Борисівна, місце проживання АДРЕСА_2 .

Відповідач: Головний військово-медичний клінічний центр (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України, місцезнаходження: м. Київ, вул. Ягідна, б. 58, .

Представник відповідача: Ісаєва Катерина Сергіївна, місцезнаходження: м. Київ, вул. Ягідна, б. 58.

Суддя Ж. І. Кордюкова