Справа № 588/1294/23
№ провадження 2/588/262/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2023 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М. В., за участю секретаря судових засідань Безкоровайної А.С., позивачки ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м.Тростянці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя,

У С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивачки

Позивачка у червні 2023 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 12.09.1995 року по 08.01.2022 року.

За час перебування у шлюбі на підставі договору купівлі-продажу від 30.09.2004 року подружжям було придбано житловий будинок будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Покупцем у договорі було вказано відповідача, а ОСОБА_1 , як дружина, давала згоду на укладання договору купівлі-продажу. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно житловий будинок загальною площею 58,5 кв.м., житловою площею 32,5 кв.м., вартістю 20526 грн. належить ОСОБА_2 . Відповідно до звіту про оцінку майна вартість житлового будинку складає 135 500 грн.

В подальшому відповідач приватизував земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства. 0,0774 га та 0,1230 га відповідно.

Сторони не дійшли згоди щодо поділу спільного майна, тому позивачка вимушена звертатися до суду. Відповідач змінив замки на вхідних дверях будинку відмовляється надати позивачці ключі, вивозить з будинку речі та техніку, вчиняє по відношенню до неї домашнє насильство.

Посилаючись на указані обставини, позивачка просить суд:

- визнати житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельні ділянки, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0774 га, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:001:0277 та площею 0,1230 га, цільове призначення: ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:001:0278, спільною частковою власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

- визнати за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 1/2 частину житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , під літерою А-житловий будинок, а-прибудова, а1-тамбур, Б-сарай-гараж, пг-погріб, В-сарай-літня кухня, №1-ворота, №2-огорожа; на 1/2 частини земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0774 га, цільове призначення земельної ділянки: для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, кадастровий номер :01:001:0277; на 1/2 частини земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1230 га, цільове призначення: ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:001:0278.

Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечив проти поділу нерухомого майна по , яке було придбано за час шлюбу, а земельні ділянки були приватизовані.

Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників

Ухвалою від 28.06.2023 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

15.07.2023 року позивачка подала клопотання про продовження строку для усунення недоліків.

Ухвалою від 19.07.2023 року клопотання позивачки про продовження процесуального строку задоволено.

Позивачкою 28.07.2023 року на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху подано уточнену позовну заяву.

Ухвалою судді від 25.08.2023 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з викликом осіб.

Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин

Судом установлено, що сторони 12.08.1995 року зареєстрували шлюб, який був розірваний 08.01.2022 року (а.с.5,6).

За договором купівлі-продажу від 30.09.2004 року у період шлюбу з позивачко ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_2 придбав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 01.10.2004 року зареєстровано право власності на житловий будинок загальною площею 58,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 30.09.2004 року (а.с.15).

З інформаційної довідки ДП «МБТІ» КП ОМР «БТІ та АПР» та технічного паспорту на спірний житловий будинок за даними інвентаризації станом на 11.05.2023 року на земельній ділянці розташовані: житловий будинок (літера А), прибудова (а), тамбур (а1), сарай-гараж (Б), погріб (пг), сарай-літня кухня (В), сарай-прибудова (в), гараж (Г), ворота (№1), огорожа (№2). Будинок одноповерховий з трьох житлових кімнат, загальною площею 71,3 кв.м., рік будівництва 1963 рік. Відповідно до висновку БТІ сарай-прибудова «в», гараж «Г» побудовані без дозвільних документів (а.с.7, 8-12).

Відповідач на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №264166 та серії ЯЛ №264165, виданих 20.07.2011 на підставі рішення Станівської сільської ради від 12.02.2010 року № 5-СР є власником земельних ділянок площею 0,1230 га з кадастровим номером :01:001:0278 та 0,0774 га за кадастровим номером :01:00160277 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.13, 14).

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України (далі - СК України) застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК України.

Ураховуючи дату набуття ОСОБА_2 у власність спірного житлового будинку з господарськими спорудами (30.09.2004 року) та земельних ділянок (12.02.2010) права сторін спору на указане нерухоме майно визначається нормами СК України.

Відповідно до частини 1 статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (частина 2 статті 60 СК України).

Частиною 1 статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

Судом установлено, що ОСОБА_2 спірний будинок та земельні ділянки набув у власність у період перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачкою ОСОБА_1 .

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу (крім майна, зазначеного в статті 57 СК України). Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Сторони визнали, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями та земельні ділянки є об`єктом їх спільної сумісної власності, а тому за відсутності іншої домовленості між ними, їх частки при його поділі є рівними.

Згідно із частиною першою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Частиною першою та другою статті 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

За таких обставин, ураховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання ідеальних часток подружжя у розмірі за кожним на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 без її реального поділу із залишенням її у спільній частковій власності.

Сторони визнали, що право власності на спірні земельні ділянки були набуті відповідачем під час шлюбу у порядку приватизації.

Відповідно до Закону України «Про внесення зміни до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя» від 11 січня 2011 року статтю 61 СК України доповнено частиною п`ятою такого змісту: об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Вказана норма набула чинності з 08 лютого 2011 року, однак була виключена на підставі Закону України «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка» № 4766 від 17 травня 2012 року, який набрав чинності 13 червня 2012 року. Натомість статтю 57 СК України доповнено пунктом 5 частини першої, згідно з яким особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації.

Із урахуванням вказаних змін до СК України правовий режим приватизованої земельної ділянки змінювався. При цьому тільки в період часу з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року включно земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, в тому числі приватизації, визнавалась спільною сумісною власністю подружжя; до 08 лютого 2011 року та після 12 червня 2012 року така земельна ділянка належала до особистої приватної власності чоловіка або дружини, яка використала своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду.

Аналогічний висновок по застосуванню норм Закону України «Про внесення зміни до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя» від 11 січня 2011 року зроблений в постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 1311/832/12 (провадження № 61-6409св18), від 12 листопада 2018 року в справі № 753/6139/14-ц (провадження № 61-27342св18) і від 12 червня 2019 року в справі № 409/1959/15-ц (провадження № 61-14257св18).

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Як установлено судом Державні акти на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №264166 та серії ЯЛ №264165 на спірні земельні ділянки були видані ОСОБА_2 та зареєстровані у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 00665 за № 00664 Відділом Держкомзему у Тростянецькому районі Сумської області 20.07.2011. Отже, відповідач набув із земель комунальної власності за рішенням Станівської сільської ради спірні земельні ділянки безоплатно 20.07.2011, тобто в період, коли з урахуванням змін, які були внесені Законом України «Про внесення зміни до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя» від 11 січня 2011 року, майно набуте у такий спосіб визнавалось сумісною власністю подружжя.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання земельних ділянок спільною сумісною власністю, які визнані відповідачем, що не суперечить закону, суд вважає обґрунтованими, у тому числі в частині визнання за сторонами справи в порядку поділу спільного майна подружжя права спільної часткової власності на ідеальні частки у розмірі частини за кожним на спірні земельні ділянки.

Висновки суду щодо розподілу судових витрат

Відповідно до статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, оскільки відповідач визнав позов, з останнього на користь позивачки слід стягнути 50% суми судового збору, яка підлягає відшкодуванню позивачу у розмірі 536,80 грн., решту суми слід компенсувати позивачці з держаного бюджету.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити повністю.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та земельні ділянки, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0774 га з цільовим призначенням земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:001:0277, та земельну ділянку площею 0,1230 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:001:0278.

Провести поділ нерухомого майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, та :

виділити ОСОБА_5 , визнавши за нею право спільної часткової власності:

на частину житлового будинку (літера А) з тамбуром а1 та з господарськими будівлями і спорудами (сарай-гараж Б, погріб - пг, сарай-літня кухня В, ворота № 1, огорожа № 2), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ;

на частину земельної ділянки площею 0,0774 га з цільовим призначенням земельної ділянки для для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:001:0277за адресою: АДРЕСА_1 ;

на частину земельної ділянки площею 0,1230 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:001:0278за адресою: АДРЕСА_1 .

виділити ОСОБА_6 , визнавши за ним право спільної часткової власності:

на частину житлового будинку (літера А) з тамбуром а1 та з господарськими будівлями і спорудами (сарай-гараж Б, погріб - пг, сарай-літня кухня В, ворота № 1, огорожа № 2), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ;

на частину земельної ділянки площею 0,0774 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:001:0277за адресою: АДРЕСА_1 ;

на частину земельної ділянки площею 0,1230 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:001:0278за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 536 грн. 80 коп.судового збору.

Повернути ОСОБА_3 з Державного бюджету 50% судового збору, що підлягає відшкодуванню, сплаченого згідно з квитанцією АТ «Укрпошта» № від 20.06.2023 у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 02.10.2023 року.

Сторони

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2

Суддя М.В.Щербаченко