Справа № 302/384/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.08.2023 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді: Сидоренко Ю.В.

при секретарі: Царь О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Міжгір`я цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області (місце знаходження за адресою: смт.Міжгір`я, вул.Шевченка буд.77 Хустського району Закарпатської області) про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

22.02.2023 року позивачка ОСОБА_1 в особі представника адвоката Керита М.В., звернулася до Міжгірського районного суду Закарпатської області з позовом до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, та у пред`явленому позові позивачка ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 ., актовий запис № 16.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка ОСОБА_1 зазначає про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер її батько - ОСОБА_2 , 1933 року народження, про що виконавчим комітетом Торунської сільської ради Хустського (в минулому Міжгірського) району Закарпатської області 18 липня 2017 року зроблено відповідний актовий запис №16.

Батько ОСОБА_2 був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_2 . На випадок своєї смерті ОСОБА_2 залишив заповіт, посвідчений 11 червня 2010 року секретарем Торунської сільської ради (зараз Хустського) району Закарпатської області, за реєстровим №26, яким житловий будинок АДРЕСА_2 , земельну ділянку площею 0,50 га., заповів доньці ОСОБА_1 -1963 року народження.

Дружина померлого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , донька померлого ОСОБА_4 , 1958 року народження відмовилась від обов`язкової частки до майна померлого та не заперечила щодо оформлення спадщини за заповітом позивачкою, батьки померлого - померли, а інших спадкоємців, що мають право на обов`язкову частку до майна померлого ОСОБА_2 , немає, як вказує позивачка у заявленому нею позові.

Також зазначає, що за життя померлий був забудовником житлового будинку в АДРЕСА_2 .

Позивачка ОСОБА_1 , через представника, звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом за майном померлого ОСОБА_2 , однак у видачі такого їй відмовлено Постановою приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Корбутяк І.В. від 28.12.2022 року з підстав відсутності правоустановлюючих документів на житловий будинок АДРЕСА_2 та, відповідно, винесена відмова у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 27.02.2023 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.29).

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 08.05.2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судове засідання по розгляду справи по суті, з викликом сторін.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Керита М.В. не з`явилися, про день та час проведення підготовчого судового розгляду були повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду подано письмову заяву представника позивача адвоката Керита М.В. з проханням розглянути справу без її участі та за відсутністю її довірителя ОСОБА_1 , за наявними у справі матеріалами. Заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача: Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області в судове засідання не з`явився, про день та час проведення судового засідання був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомлено, відзив на позов ОСОБА_1 , заперечень проти заявлених ним позовних вимог на адресу суду не подано. Проте, до суду подано 17.07.2023 року письмову заяву Міжгірської селищної ради в особі серкретаря ради Пішта М., в якій просять розглянути справу без участі уповноваженої особи селищної ради, за наявними у справі матеріалами, проти заявлених ОСОБА_1 позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно не заперечують, такі підтримують, додаткових заяв, клопотань, доповнень не мають.

Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Частиною 4 ст.206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши у повному обсязі матеріали цивільної справи № 302/384/23, повно та всебічно з`ясувавши обставини у даній справі, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 у віці 84 роки, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Виконовчим комітетом Торунської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області від 18.07.2017 року, копія якого є в матеріалах справи (а.с.10).

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 10.08.1963 року, ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 та в графі «батько» вказано свідоцтва зазначений ОСОБА_2 , в графі «мати» - ОСОБА_3 , та копія якого є в матеріалах спарви(а.с.12,37).

25.03.1981 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « ОСОБА_7 », що підтверджується свідоутвом про укладення шлюбу від 25.03.1981 року (а.с.13, 38).

При житті ОСОБА_2 склав заповіт, який посвідчений 11.06.2010 року секретарем Торунської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області та зареєстрований в реєстрі за №26, відповідно до якого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження, а саме: один жилий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_2 , земельну ділянку розміром 0,50 га та все інше майно де буде належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилося із чого не складалося, а також все те, на що він за законом буде мати право - заповідає дочці ОСОБА_1 , 1963 року народження (а.с.11).

Даний заповіт не змінювався, не скасовувався та є чинним, про що свідчать відомості з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), сформованої приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Корбутяк І.В. від 25.10.2017 року за № 49593573 (а.с.47) та з вказаних відомостей вбачається наявність заповіту, посвідченого 11.06.2010 року Торунською сільською ради Міжгірського району Закарпатської області, який зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №26, та який на теперішній час є чинним (а.с.47).

Дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 27.10.2016 року, копія якого є в матеріалах справи (а.с.17).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 49593556, виданої 25.10.2017 року приватним нотаріусом Корбутяк І.В. у Спадковому реєстрі інформація щодо спадкових справ та виданих на їх підставі Свідоцтв про право на спадщину до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , відсутня (а.с.46).

Відповідно до інформаційної довідки № 49593884 від 25.10.2017 року, сформованої приватним нотаріусом Корбутяк І.В., вбачається, що вказаним приватним нотаріусом заведена спадкова справа № 60/2017 року після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.48).

Як вбачається з витребуваної судом спадкової справи № 60/2017 до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Корбутяк І.В. з заявою про прийнтяття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 звернулася 25.10.2017 року донька ОСОБА_1 , позивачка у справі (а.с.33).

Отже, згідно матеріалів спадкової справи № 60/2017, заведеної 25.10.2017 приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Корбутяк І.В. вбачається, що 25.10.2017 року до вказаного нотаріуса звернулася ОСОБА_1 , позивачка у даній справі, із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.33). Також в матеріалах спадкової справи є заява уповноваженого представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Керита М.В., про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на спадкове майно у виді житлового будинку АДРЕСА_2 (а.с.32-81).

Постановою приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Корбутяк І.В. від 28.12.2022 року було відмовлено ОСОБА_1 , позивачу у справі, у видачі Свідоцтва про право на спадщину за майном померлоого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , який був постійним мешканцем АДРЕСА_2 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно у виді житлового будинку АДРЕСА_2 . Також у постанові вказано, що дочка померлого ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , написала заяву про відмову від обов`язкової частки до майна померлого батька та про те, що вона не заперечує щоб спадщину за заповітом оформила донька померлого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Дружина померлого ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 . Будь-які інші спадкоємці, що мають право на обов`язкову частку до майна померлого, відсутні. У визначений ст.1270 ЦК України строк до нотаріуса звернулася ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину за заповітом після смерті померлого ОСОБА_2 .. Інші спадкоємці за заповітом, крім вищевказаних, після смерті ОСОБА_2 , до нотаріуса про прийняття спадщини не зверталися (а.с.14).

Як вбачається з нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка посвідчена приватним нотаріусом Южненського МНО Одеської області Валігурським М.М. від 30.11.2017 року, та яка подана приватному нотаріусу Міжгірського РНО Закарпатської області Корбутяк І.В. до матеріалів спадкової справи № 60/2017, вбачається, що ОСОБА_4 від обов`язкової частки у спадщині після смерті батька ОСОБА_2 відмовляється і не заперечує, щоб право на спадщину за заповітом оформила дочка померлого - ОСОБА_1 (а.с.49).

Також до суду звернувся 10.04.2023 року з письмовою заявою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , у якій зазначає, що він є спадкоємцем за законом до майна померлих батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та вказує, що він не заперечує проти оформлення його сестрою ОСОБА_9 спадщини, із заявою про продовження строку для прийняття спадщини, до суду звертатися наміру немає (а.с.84-88).

Також з аналогічним змістом заяви від 10.04.2023 року звернулася до суду ОСОБА_10 та в якій зазначає, що вона є спадкоємцем за законом до майна померлих батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та вона не заперечує проти оформлення її сестрою ОСОБА_9 спадщини, до суду із заявою про продовження строку для прийняття спадщини, звертатися не бажає (а.с.89).

Також із заявою від 10.04.2023 року звернулася до суду ОСОБА_11 та в якій зазначає, що вона є спадкоємцем за законом до майна померлих батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та вона не заперечує проти оформлення її сестрою ОСОБА_9 спадщини, до суду із заявою про продовження строку для прийняття спадщини, звертатися не бажає (а.с.95-99).

Отже, з отриманих судом заяв вбачається, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , які є спадкоємцями за законом до майна померлих батьків ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , - спадщину за померлими батьками не приймали і не бажають приймати, заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавали. Не заперечують щодо оформлення спадщини їх сестрою ОСОБА_9 (а.с.84-100).

Як вбачається з довідки, виданої Виконавчим комітетом Торунської сільської ради Міжгірсмького району Закарпатської області за вих.№ 1094 від 24.10.2017 року, померлий ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 був зареєстрований в АДРЕСА_2 , і на день його смерті він фактично проживав в селі Присліп Міжгірського району, Закарпатської області. В спадковому будинку на день його смерті фактично ніхто не проживав, а зареєстрований був ОСОБА_14 , 1977 року народженян - його син (а.с.18,41).

Як вбачається з довідки, виданої Виконавчим комітетом Присліпської сільської ради Міжгірсмького району Закарпатської області за вих.№ 1114 від 24.10.2017 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 був зареєстрований в АДРЕСА_2 , але протягом трьох років і на час своєї смерті фактично проживав в АДРЕСА_3 зі своєю дочкою ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_13 (а.с.40).

З виписки з погосподарської книги, виданої Торунським старостинським округом Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області за вих.№ 211 від 27.02.2023 року вбачається, що згідно погосподарської книги № 8, за житловим будинком АДРЕСА_2 , який належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та за ним дійсно закріплений особовий рахунок № НОМЕР_3 . Житловий будинок АДРЕСА_2 розташований на земельній ділянці площею 0,07 га, яка знаходиться в межах населеного пункту села Торун. Зазначений будинок побудований орієнтовно в 1939 році, свідоцтво про право власності сільською радою на вказаний будинок не видавалося (а.с.103).

Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: будинок АДРЕСА_2 , та виготовленого КП «Міжгірське бюро технічної інвентаризації» станом на 18.11.2022 року на замовлення ОСОБА_1 вбачається, що вказаний будинок складається з: коридору площею 13,80 кв.м., кухні площею 12,87 кв.м., житлової кімнати площею 18,00 кв.м., кладова площею 5,76 кв.м., коридор площею 13,86 кв.м., кладоврї площею 6,03 кв.м., загальною площею приміщень 70,32 кв.м., житлова площа складає 18,00 кв.м., що вбачається з копії технічного паспорту, яка міститься в матеріалах справи (а.с.19-23).

Як вбачається зі Звіту про оцінку житлового будинку загальної площі 70,32 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , складеного оцінювачем ПП «Експерт-Сервіс» ОСОБА_16 зазначено, що станом на дату оцінки - 25.12.2022 року вартість вказаного об`єкту нерухомого майна становить - 155652,00 гривні (а.с.24).

Положеннями статті 1217 Цивільного кодексу Україна встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до приписів статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.

Частиною першою статті 1221 ЦК України встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з нормами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно з частинами першою та третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦКУкраїни спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, передбачених статтями 335, 376 та 392 ЦК України.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п.11 ч.1 ст.346 ЦК України).

Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року).

В свою чергу, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Відмова нотаріуса не припиняє права спадкоємця на отримання спадщини, а його право в такому випадку підлягає судовому захисту.

Відповідно до положень ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Згідно з п.п.1,2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спорів у зв`язку зі спадкуванням за заповітом суд повинен застосовувати правила глави 85 ЦК України та враховувати, що заповідач, зокрема, має право: призначити своїми спадкоємцями фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (частина перша статті 1235 ЦК); без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом, крім тих, які мають право на обов`язкову частку у спадщині.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року зазначено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно.

Статтею 16 ЦК передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема, законодавцем віднесено визнання права. Право на обрання способу захисту своїх прав та законних інтересів (нотаріальний чи судовий) належить виключно особі і не може бути обмежене з формальних міркувань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Частиною 4 ст.206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 не має можливості оформити спадкове майно за заповітом у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно у виді житлового будинку АДРЕСА_2 , а тому питання визначення належності нерухомого майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно.

Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних за наданими документами, що дає суду підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, а також визнання позову відповідачем Міжгірською селищною радою, та ті обставини, що прийняттям спадщини за заповітом позивачкою, з огляду на положення статей 1258 і 1265 ЦК України, права інших осіб (спадкоємців) не порушуються, оскільки інші спадкоємці до нотаріуса із заявами про прийняття спадшини після смерті ОСОБА_2 не зверталися, окрім доньки ОСОБА_1 , позови про продовження строку на прийняття спадщини не подавали, тому повно та всебічно дослідивши матеріали даної цивільної справи, матеріали спадкової справи № 60/2017, та оцінивши у сукупності наявні у цивільній справі докази, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому підлягають задоволенню.

Приймаючи ті обставини, що після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулася ОСОБА_1 , позивачка по справі, та реєстрація об`єкту нерухомого майна у виді житлового будинку АДРЕСА_2 своєчасно не проведена та правовстановлюючі документи на вищевказаний житловий будинок відсутні, та приймаючи до уваги ті обставини, що інших спадкоємців після смерті ОСОБА_5 , які б мали право на обов`язкову частку до майна померлого, на вказане спадкове майно не претендують. Крім того, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги відповідачем не оспорені, відзив, письмові заперечення проти позову відповідачем не подані, а тому суд приходить до висновку, що заявлені позивачкою ОСОБА_1 позовні вимоги про визнання за нею права власності на житловий будинок АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі за вищенаведеними підставами.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в загальній сумі 1556,52 грн. /а.с.1/. Натомість, враховуючи що стороною позивача не заявлялось вимог про відшкодування судових витрат за рахунок відповідача, тому на підставі ст.13 ЦПК України суд не розглядає зазначене питання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.328,331,392,1216-1218,1258,1268,1276,1297 ЦК України ст.ст. 9, 12, 13, 76, 81, 133, 137, 197, 200, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, про визнання права власності на спадкове майно за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (громадянка України, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ) - право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 - в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення через Міжгірський районний суд Закарпатської області, відповідно до положень п.15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно зі статтею 273 ЦПК України.

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області: Ю. В. СИДОРЕНКО