Справа № 298/1624/23
Номер провадження 2-о/298/61/23
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

25 вересня 2023 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Великоберезнянська селищна рада Ужгородського району Закарпатської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаною заявою.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати ст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Перевіривши вищезазначену заяву та додані до неї матеріали, суддя приходить висновку про те, що вона підлягає залишенню без руху з огляду на наступне.

Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно вимог ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Відповідно до статті 1264 ЦК України в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «[…] у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

Зі змісту заяви слідує, що заявник ОСОБА_1 просить встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , без реєстрації шлюбу. При цьому, метою встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу є оформлення спадщини після померлої.

У заяві про встановлення факту заінтересованою особою визначено Великоберезнянську селищну раду, як орган місцевого самоврядування.

При цьому, в заяві та долучених до неї матеріалах відсутні дані щодо кола спадкоємців після смерті ОСОБА_2 або ж докази на підтвердження того, що такі відсутні. Зазначення вказаних обставин у змісті заяви необхідне, в тому числі, для встановлення наявності або ж відсутності спору про право.

Водночас, в порушення вимог ч. 2 ст. 318, п.п. 5, 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, заявником при зверненні до суду із даною заявою, не надано обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 та заява не містить викладу обставин щодо причини неможливості його отримання.

Із матеріалів заяви вбачається, що доказів на підтвердження наявності у заявника перешкод у позасудовому вирішенні питання щодо оформлення спадкового майна до заяви не додано.

Окрім цього, суддя вважає за доцільне звернути увагу заявника на те, що факт спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу може бути встановлений судом тільки у тому випадку, коли жоден з них не перебував у іншому зареєстрованому шлюбі, і докази відсутності шлюбних відносин має надати заявник.

Між тим, до заяви не долучено доказів на підтвердження того, що заявник на момент фактичних шлюбних відносин в інших зареєстрованих шлюбах не перебував.

Відповідно до п. 5.1 Листа ВССУ від 16 травня 2013 року вих. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України, згідно якої сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Зазначене положення поширюється щодо осіб - чоловіка або жінки, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, але перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі; проте не поширюється щодо інших осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, але проживали однією сім`єю зі спадкодавцем на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини.

Звертається увага суддею і на неконкрентість змісту заявлених вимог, згідно яких ОСОБА_1 просить встановити факт проживання однією сім`єю з померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу більше п"яти років, при цьому конкретний період заявником не вказаний, що потребує уточнення.

Крім цього, ОСОБА_1 у заяві про встановлення факту його проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу вказує, що ним на початку липня 2023 року разом з ОСОБА_2 була подана заява про реєстрацію шлюбу, однак доказу у підтвердження вказаної обставини, до заяви не додає.

Вищевказані недоліки позбавляють суд можливості відкрити провадження за цією справою та призначити її до судового розгляду.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

При вирішенні питання про залишення позовної заяви без руху враховується, практика Європейського суду з прав людини (рішення Суду у справі «De Geouffre de la Pradelle проти Франції», №12964/87, § 28, від 16 грудня 1992 pоку) де зазначено, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Звертається увага заявника і на те, що якісна підготовка справи до розгляду, спрямована в першу чергу на захист інтересів самих учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу необхідно залишити без руху, та надати заявнику строк для усунення зазначених вище недоліків.

Керуючись ст.ст. 10, 175, 185, 260 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Великоберезнянська селищна рада Ужгородського району Закарпатської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, - залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків протягом семи днів з дня вручення копії ухвали про залишення заяви без руху.

У випадку не усунення недоліків у визначений судом термін, заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Зизич В.В.