Справа № 212/4293/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

суддя Ведяшкіна Ю.В.

секретар судового засідання Івашко А.А.,

у цивільній справі № 212/4293/23 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання,

у с т а н о в и в :

20.06.2023 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 402 000 гривень без утримання податку з доходів фізичних осіб.

В обґрунтування позову зазначено, що з 17.11.2000 року по 11.02.2019 року, тобто протягом 18 років 3 місяців працював у шкідливих умовах на посаді прохідника ш. «Гвардійська» («Козацька») АТ «Кривбасзалізрудком». Внаслідок порушення відповідачем норм охорони праці, який не створив безпечних умов праці ним отримано хронічне професійне захворювання, а з 01.05.2023 року йому встановлена ІІІ група інвалідності з причини професійного захворювання із втратою працездатності 65%; визначено потребу у медикаментозному лікуванні, забезпечення виробами медичного призначення; протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження; наведені обставини призвели до зміни образу і якості життя, оскільки постійно відчуває біль в шийному і попереково крижовому відділі хребта з іррадіацією в праву ногу, біль і обмеження руху в ліктьових, плечових і колінних суглобах, болі і оніміння рук, мерзлякуватість кистей, побіління пальців рук на холоді. Такий стан не дає можливості вести звичайний для здорової людини спосіб життя, оскільки не може спокійно спати по ночах, займатися фізичною роботою, тривалий час перебувати за кермом, довго ходити під час відпочинку. У зв`язку з визнанням інвалідом 3 групи відчуває свою непотрібність суспільству, вимушений багато часу проводити у лікарнях та під час лікування вимушений переносити біль, приймати велику кількість ліків, але не зважаючи на лікування, стан здоров`я вже ні коли не поліпшиться і це викликає депресію, невпевненість у своєму майбутньому.

Тобто вважає, що з вини відповідача йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в 402 000 грн.

29 червня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

24 липня 2023 року представник відповідача надала відзив, в якому просила в задоволенні позовних вимог позивача відмовити, посилаючись на недоведеність вини відповідача в завданні моральної шкоди позивачу, оскільки шкідливі умови не створювались роботодавцем, а є наслідком недосконалості технології підземної розробки, що виникнення хронічного професійного захворювання стало наслідком дій, в тому числі, самого позивача, який не використовував належним чином ЗІЗ, якими забезпечувався своєчасно. Також зазначила, що позивач був повідомлений та ознайомлений під розпис про умови праці, про наявність шкідливих виробничих факторів, наслідки впливу їх на здоров`я, але добровільно погоджувався на роботу в наведених умовах. Вважає, що факт спричинення моральної шкоди, а також її розмір не підтверджується належними доказами, а факт тривалості відчуття фізичних страждань спростовується наданими позивачем доказами, відповідно до яких професійне захворювання було встановлено за два місяці до подачі зазначеного позову до суду. Заперечувала проти задоволення вимоги позивача про стягнення суми моральної шкоди без урахування податків та зборів та просила зобов`язати позивача сплатити судовий збір в дохід держави.

Згідно ст. 279ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 в період часу з 07.11.2000 р.- 01.06.2007р. працював на дільниці №6 прохідником 4 розряду з повним робочим днем в підземних умовах; з 01.06.2007 р. 04.04.2008 р. переведений на дільниці №6 прохідником 5 розряду з повним робочим днем в підземних умовах; 04.04.2008 р.- 16.07.2011 р. переведений прохідником 5 розряду з повним робочим днем в підземних умовах дільниці №1 шахти «Гвардійська»; з 16.07.2011-05.12.2012р. - переведений прохідником 5 розряду з повним робочим днем в підземних умовах на дільницю №14 шахти «Гвардійська»; з 05.12.2012 р. 04.01.2016р. - переведений прохідником 5 розряду з повним робочим днем в підземних умовах на дільницю №9 шахти «Гвардійська»; 04.01.2016 р. 11.02.2019 р. - переведений прохідником 5 розряду з повним робочим днем в підземних умовах на дільницю №1 шахти «Гвардійська»; 11.02.2019 року звільнено за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію за віком, тобто протягом 18 років 3 місяців працював на підприємстві відповідача у шкідливих умовах (а.с. 6-9).

Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААВ №130983 від 08.06.2023 року позивачу ОСОБА_1 первинно встановлено 65% втрати професійної працездатності, з яких 35% радикулопатія, 30% по вібрації, з наступним переоглядом 01.05.2024 року, третю групу інвалідності, визначено потребу в лікуванні у сімейного лікаря, невролога. (а.с. 17, 22-30).

13 березня 2023 року складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) ОСОБА_1 : радикулопатія попереково-крижова L5, S1 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня). Вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації з синдромом вегетативно-сенсорної полінейропатії верхніх кінцівок, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоатрозом у поєднанні з періатрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня), остеоартрозом дрібних суглобів кистей та трофічними розладами на кистях. Причиною професійних захворювань в акті зазначено важкість праці, вібрація локальна.

Зазначений Акт був складений на підставі інформаційної довідки про умови праці від 02.04.2021 № 286/4.6-11, складеної Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, в якій, в тому числі, наведені характеристики факторів виробничого середовища і трудового процесу за період роботи 07.11.2000р.-11.02.2019р. на посаді прохідника.

Обставиною виникнення профзахворювань слугував профмаршрут з 07.11.2000 р.- 01.06.2007р. працював на дільниці №6 прохідником 4 розряду з повним робочим днем в підземних умовах; з 01.06.2007 р. 04.04.2008 р. переведений на дільниці №6 прохідником 5 розряду з повним робочим днем в підземних умовах; 04.04.2008 р.- 16.07.2011 р. переведений прохідником 5 розряду з повним робочим днем в підземних умовах дільниці №1 шахти «Гвардійська»; з 16.07.2011-05.12.2012р. - переведений прохідником 5 розряду з повним робочим днем в підземних умовах на дільницю №14 шахти «Гвардійська»; з 05.12.2012 р. 04.01.2016р. - переведений прохідником 5 розряду з повним робочим днем в підземних умовах на дільницю №9 шахти «Гвардійська»; 04.01.2016 р. 11.02.2019 р. - переведений прохідником 5 розряду з повним робочим днем в підземних умовах на дільницю №1 шахти «Гвардійська»; 11.02.2019 року звільнено за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію за віком (а.с.6-9).

З наведених обставин вбачається, що між сторонами в період часу з 17.11.2000 року по 11.02.2019 року існували трудові правовідносини, та професійні захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Ч. 4 ст. 43 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

У ст. 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Ст. 4 Закону України «Про охорону праці» визначено, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ч.1, п.1ч.2, ч.3-5 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Конституційний Суд України у пункті 4.1 Рішення від 27 січня 2004 року у справі № 1-9/2004 за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» зазначив, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні і фізичні страждання. Втрата працездатності, яка встановлена висновком медико-соціальною експертною комісією, вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан здоров`я потерпілого погіршено.

Отже, аналізуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені по справі обставини, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем, як роботодавцем, на якого покладається обов`язок забезпечувати безпечні і нешкідливі умови праці, права позивача на належні, безпечні і здорові умови праці, що полягало у виконанні робіт у небезпечних для здоров`я умовах, яке призвело до заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань, порушення нормальних життєвих зв`язків, з причини отримання внаслідок наведених факторів професійного захворювання, що призвело до втрати працездатності на 65% та встановлення ІІІ групи інвалідності, що вимагає постійного лікування, тобто суд вважає доведеним наявність моральної (немайнової) шкоди; доведеним обов`язок саме відповідача, як заподіювача такої шкоди по її відшкодуванню; доведеним наявність причинного зв`язку між шкодою і діями (бездіяльністю) відповідача та права позивача на відшкодування такої шкоди.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує заявлений позивачем розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди, яку він оцінив в 402 000 грн., враховуючи період роботи позивача на підприємства відповідача в шкідливих умовах, який становить 18 років 3 місяців, характер отриманих позивачем професійних захворювань, відсоток втрати працездатності, який позивачу первинно встановлений у 65%, встановлення позивачу у зв`язку з наявністю наведеного професійного захворювання ІІІ групи інвалідності; тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, глибину фізичних та душевних страждань позивача за наведених обставин, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 250 000 грн.; в іншій частині позов задоволенню не підлягає за необґрунтованістю.

Разом з тим, враховуючи зміни до податкового законодавства, які набули чинності з 23 травня 2020 року згідно із законом України № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», відповідно до яких стягнуті кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди є доходом, який підлягає оподаткуванню на час виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Оскільки сума стягнення з АТ «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди складає 250 000,00 грн., що значно перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, як це передбачено законом, тому в даному випадку, підлягає стягненню моральна шкода, з урахуванням податків і зборів фізичних осіб.

За таких підстав позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 2500 гривень.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст. ст. 4, 5, 6 - 13, 76-81, 89, 137-141, 258-259, 263-265, 279, 354 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень з урахуванням податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь держави судовій збір в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

В задоволені іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат", , адреса: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Симбірцева, буд. 1-А.

Суддя: Ю. В. Ведяшкіна