Провадження № 22-ц/812/724/23
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 вересня 2023 року м. Миколаїв

справа № 487/9029/19

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем Колосовою О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 25 квітня 2023 року суддею Гаврасієнком В.О. в приміщенні цього ж суду, (повний текст складено 04 травня 2023 року), у цивільній справі за позовом

ОСОБА_2 до

ОСОБА_1

про стягнення коштів,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави.

Позивачка зазначала, що її матері ОСОБА_3 належали на праві власності 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 . Інша частина домоволодіння 1/3 належала батьку відповідачки ОСОБА_4 . Оскільки згідно висновку будівельно-технічної експертизи реальний поділ будинку неможливий, вона вирішила придбати у ОСОБА_4 належну йому частку. ОСОБА_4 запропонував їй погодити це питання з його донькою - ОСОБА_1 . У 2015 році вони з відповідачкою узгодили продаж їй 1/3 частки будинку за 11 500 доларів США та порядок виплати грошей частками. За період з 24 жовтня 2015 року по 08 серпня 2017 року вона виплатила відповідачці частинами 10 000 доларів США. У 2019 році батько відповідачки помер. Вона звернулася до ОСОБА_1 як до спадкоємиці, з пропозицією нотаріально оформити договір купівлі-продажу та готова була у нотаріуса при укладенні правочину віддати залишок коштів 1 500 доларів США. Проте відповідачка змінила свою позицію щодо вартості будинку, збільшивши її до 15 500 доларів США. Вона з такою вартістю не погодилася.

Посилаючись на те, що на даний час відповідачка відмовляється від укладення договору купівлі-продажу, позивачка просила стягнути з ОСОБА_1 сплачені за частину будинку кошти 10 000 доларів США.

Відповідачка позовні вимоги не визнала, пославшись на те, що ОСОБА_2 сплатила їй 10 000 доларів США та з 2017 року грошей більше не сплачує. За умови доплати ще 2 000 доларів США згодна укласти договір купівлі-продажу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 квітня 2023 року позов задоволено, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто 10 000 доларів США та 2 405, 28 грн. судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачка визнала, що отримала від позивачки 10 000 доларів США, а оскільки сторони не реалізували визначеного розпискою наміру укласти договір купівлі-продажу, то ці кошти підлягають поверненню позивачці.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована помилковим застосуванням судом для задоволення позову статті 1212 ЦК України, оскільки одна з ознак набуття та збереження майна без достатньої правової підстави відсутність правової підстави для набуття та збереження цього майна, у даних правовідносинах відсутня.

Узагальнені доводи інших учасників

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилалася на те, що стаття 1212 ЦК України застосовується і у випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої, не може бути усунуто за допомогою інших спеціальних способів захисту.

2.Мотивувальна частина

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що згідно розписки 24 жовтня 2015 року позивачка ОСОБА_2 передала відповідачці ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 4100 доларів США в рахунок передплати за частину домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 . Залишилось до виплати 5500 доларів США. У подальшому було виплачено 500 доларів США 16 грудня 2015 року, 500 доларів США 26 лютого 2016 року, 500 доларів США 25 квітня 2016 року, 500 доларів США 17 липня 2016 року, 500 доларів США 17 вересня 2016 року, 300 доларів США 10 грудня 2017 року, 300 доларів США 27 березня 2017 року, 900 доларів США 08 серпня 2017 року.

У судовому засіданні суду першої інстанції відповідачка ОСОБА_1 підтвердила, що отримала від ОСОБА_2 10 000 доларів США.

Позиція апеляційного суду

Судом апеляційної інстанції встановлено, що матері позивачки ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 8 липня 2004 року належали 2/3 частки житлового будинку з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель та споруд по АДРЕСА_3 .

Батьку відповідачки ОСОБА_4 належала інша 1/3 частина цього житлового будинку з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель та споруд.

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 домовились про купівлю-продаж частки ОСОБА_4 у домоволодінні та ОСОБА_2 почала сплачувати доньці власника грошові кошти.

У 2019 році ОСОБА_4 помер.

У судовому засіданні апеляційного суду відповідачка ОСОБА_1 підтвердила, що отримала від ОСОБА_2 10 000 доларів США за продаж належної батькові частки домоволодіння, та пояснила, що мала від батька довіреність на вчинення цих дій.

Як на доказ цих обставин, відповідачка ОСОБА_1 послалася на довіреність від 02 квітня 2014 року, видану їй батьком.

Проте, з вказаної довіреності вбачається, що за нею ОСОБА_1 уповноважена бути представником ОСОБА_4 в судах усіх інстанцій з усіма правами, наданими законом позивачу, відповідачу, третій особі та потерпілому, в тому числі з правом подачі заяви та зустрічного позову, зміни підстав та предмету позову, закінчення справи миром, вчинення або відмови від позовних вимог повністю або частково, оскарження рішення та ухвали суду, в тому числі в судах апеляційної та касаційної інстанцій, оскарження дій будь-яких посадових осіб, отримання рішення суду, подання скарги в апеляційну та касаційну інстанції, у встановленому законом порядку тощо.

Повноважень вчиняти дії з продажу належної ОСОБА_4 спірної частки домоволодіння довіреність не містить.

Зазначені обставини дають підстави для висновку про те, що узгоджуючи з ОСОБА_2 продаж належної батькові частини домоволодіння у жовтні 2015 року ОСОБА_1 не мала на це відповідних повноважень.

Отже, правовідносини, які виникли між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо купівлі-продажу належної ОСОБА_4 частки домоволодіння не можуть вважатися договірними.

Звертаючись з цим позовом до суду, позивачка просила стягнути з відповідачки на її користь кошти у розмірі 10 000 доларів США, як безпідставно набуте майно на підставі статті 1212 ЦК України.

Статтею 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

За змістом статті 1212 ЦК України передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17, провадження № 14-32цс19, від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19, провадження № 14-175цс21, від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16, провадження № 14-77цс18).

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і неврегульовані спеціальними інститутами цивільного права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, провадження № 12-182гс18).

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідків події.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) її майна, - яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі від початку правовідношення, - та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 910/17324/19, провадження № 12-12гс21).

Положення частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, оскільки отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого отримання.

Також стаття 1212 ЦК України застосовується у разі, коли договір між сторонами не був укладений, тобто немає правової підстави для передання коштів у момент такого передання.

За таких обставин у особи виникає зобов`язання повернути отримане майно, зокрема, грошові кошти, згідно зі статтею 1212 ЦПК України, як безпідставно набуте, якщо особа отримала їх без правової підстави, за відсутності договірних правовідносин щодо цього майна.

Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 14 квітня 2020 року у справі № 495/2442/16-ц, провадження № 61-15428св19 та у постанові від 06 вересня 2023 року у справі № 756/9369/21.

Отже, оскільки у справі, яка переглядається, грошові кошти в сумі 10 000 доларів США були передані позивачкою ОСОБА_2 відповідачці ОСОБА_1 за відсутності договірних правовідносин, вони підлягають поверненню як набуті без достатньої правової підстави.

Доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Згідно зі статтею 141 ЦПК між сторонами підлягають розподіленню судові витрати, сплачені позивачем при подачі позовної заяви та при подачі сторонами апеляційних скарг.

З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, витрати апелянта зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги відносяться на його рахунок.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова

---------------------------------

Повну постанову складено 28 вересня 2023 року