Справа № 699/464/23
Номер провадження № 2/699/243/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2023 року м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - Гусарової В.В., при секретарі - Луценко А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду м.Корсунь-Шевченківський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору: служба у справах дітей та сім`ї Миронівської міської ради Обухівського району Київської області, про позбавлення батьківських прав

в с т а н о в и в:

1.Позиція сторони позивача.

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Миронівської міської ради Обухівського району Київської області про позбавлення батьківських прав, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 , та відповідач, ОСОБА_2 , проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 в нього з відповідачкою в місті Корсунь-Шевченківський Черкаської області народився син, ОСОБА_3 .

Після народження дитини ОСОБА_2 поводила себе дивно, стосунки та сімейне життя з відповідачкою не склалися. ОСОБА_2 забрала сина та переїхала від позивача.

Згодом позивач дізнався, що дитина проживає в жахливих умовах, відповідачка веде аморальний спосіб життя, залишає дитину без догляду або з невідомими йому чоловіками, з якими сама ОСОБА_2 мало знайома.

Дізнавшись, що його син проживає в таким умовах, позивач забрав його проживати до себе.

На разі позивач перебуває у фактичному шлюбі без реєстрації з громадянкою ОСОБА_4 .. Його малолітній син, ОСОБА_3 , проживає разом з ними та молодшою сестрою, яка народилася в позивача та ОСОБА_4 . Тобто, його син ОСОБА_3 має повноцінну родину та нормальні умови для проживання, навчається в Владиславській гімназії Миронівської міської ради Обухівського району Київської області, позивач повністю займаюся вихованням сина, доглядом за ним, матеріально забезпечує дитину без допомоги відповідачки.

Останні п`ять років ОСОБА_2 дитиною не цікавилася, участі у вихованні не приймає, коштів на матеріальне утримання сина не надає.

На даний час вихованням сина та доглядом за ним позивач займається самостійно.

При цьому позивач зазначає,що ніколи не перешкоджав у спілкуванні відповідачки з сином, проте за останні п`ять років вона не проявляла жодного інтересу до дитини.

ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Довідки № 129 від 19.04.2023 виданої виконавчим комітетом Миронівської міської ради Владиславського старостинського округу №3 громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає без реєстрації в АДРЕСА_2 і має такий склад сімї:

- громадянська дружина - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 (проживає без реєстрації);

Син - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 (проживає без реєстрації);

дочка - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 (проживає без реєстрації).

Позивач офіційно працевлаштований, працює водієм навантажувача складу готової продукції Комплексу з переробки курчат-бройлерів ПрАТ «Миронівська птахофабрика», отримує регулярно заробітну плату. За місцем роботи характеризуюся позитивно.

Позивач має можливість повністю забезпечувати дитину матеріально.

Враховуючи вищезазначені обставини, позивач вирішив за доцільне звернутися до Служби у справах дітей та сім`ї Миронівської міської ради Обухівського району Київської області, в комісію з питань захисту прав дитини з питанням щодо можливості позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

22 березня 2023 року виконавчим комітетом Миронівської міської ради Обухівського району Київської області прийнято рішення № 142 «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 ».

На даний час ОСОБА_2 спілкуватися з сином, ОСОБА_3 , відмовляється. Участі у його вихованні не приймає. Матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Життям та здоров`ям дитини не цікавиться.

Така поведінка відповідачки стала підставою для звернення до Корсунь-Шевченківського районного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 з вимогою про позбавлення батьківських прав.

В позові позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини.

2. Позиція сторони відповідача

20.06.2023р на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якій відповідачка вказала, що під час їх спільного проживання з позивачем за адресою його батьків АДРЕСА_1 , мали місце часті сварки, скандали, фізичне насилля, вживання алкогольних напоїв, п`яні дебоші, перешкоди в її перебуванні в будинку з боку ОСОБА_1 , що підтверджується її неодноразовими зверненнями до Корсунь-Шевченківського відділення поліції. Крім того, позивач вчиняв протиправні дії, а саме крадіжки чужого майна за, що був притягнутий до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження №0000308, внесене до ЄРДР 05.10.2015. Така поведінка позивача негативно впливала на емоційний стан відповідачки та дитини, не сприяла її розвитку та здоров`ю в цілому. Тому побоюючись за здоров`я сина ОСОБА_3 та своє власне життя та здоров`я, відповідач змушена була переїхати, та припинити спільне проживання з позивачем.

Оскільки відповідач не мала засобів для існування, тому була змушена працювати, щоб прогодувати та забезпечити сина. Звичайно, їй допомагала її мама, та няня, яку вона наймала для догляду за дитиною під час своєї відсутності на роботі. В цей час позивач не брав участі у забезпеченні та вихованні сина ОСОБА_3 , тому відповідач покладалася виключно на свої власні сили та намагалася, забезпечувати дитину в міру її розвитку. Маючи неврівноважену поведінку та запальний характер позивач, скориставшись її відсутністю, без її згоди, забрав у няні сина ОСОБА_3 та відвіз за місцем свого проживання. В подальшому позивач чинив перешкоди в побаченнях з дитиною, тому вони з мамою прийняли рішення звернутися до служби у справах дітей, Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації, однак це не дало результатів, оскільки позивач змінив місце проживання і зараз проживає із своєю співмешканкою в с. Владиславка, Обухівського району Київської області.

На даний час позивач, вирішив звернутися до неї з позовом про позбавлення батьківських прав, оскільки це, на його думку, дасть можливість підтвердити статус батька одинака. Така поведінка позивача, на її думку, свідчить про свої власні корисливі мотиви, а ніяк не підтверджує дійсної мети позову вказаної категорії. Оскільки відповідачка є мамою сина ОСОБА_3 , і не налаштована на втрату своїх законних та природніх прав.

Відповідачка є фізично здоровою, має чоловіка та молодшу дочку, тому забезпечення позивачем фізичного доступу до сина ОСОБА_3 , та припинення психологічного тиску на неї та налаштування сина проти матері, дасть можливість брати ще більш активнішу участь в його житті та вихованні. На думку відповідачки ситуація, що склалася до пред`явлення позову, великою мірою відображає негативне ставлення позивача до неї, але ніяк не свідчить про її ставлення до сина. Крім того, позивач звернувся до служби у справах дітей Миронівської міської ради, від якої отримав висновок, хоча її для розгляду цього питання на комісію не запрошували, не поцікавились моєю думкою, та не надали можливості надати пояснення, доводи чи заперечення, чим порушили її законні права, на захист яких вона маю повне право. Висновок служби своїм змістом лише констатує факт без його перевірки.

У відзиві відповідачка вказує, що позивачем не доведено жодних підстав, які обґрунтовують позовні вимоги, а тому просить в позові відмовити.

3.Судовий розгляд

В судовому засіданні позивач підтримав позов в повному обсязі просив його задовольнити.

Відповідач заперечувала проти задоволення позову, просила не позбавляти її батьківських прав, хоче брати участь у вихованні та утриманні дитини. Пояснила судові, що дійсно проживала разом з позивачем, у них народилась дитина - син ОСОБА_3 , через деякий час вона покинула позивача і забрала з собою дитину. Вона домовилась з родичкою позивача ОСОБА_7 , що та буде доглядати за дитиною, а вона в свою чергу поїхала працювати, приїжджала до дитини, привозила речі та гроші. Причиною того, що ОСОБА_7 подзвонила позивачу було те, що вона затримала переказ останній грошей. Надалі позивач заперечував, щоб вона спілкувалась з дитиною, останні роки не спілкувалась взагалі. Своєї провини вона з себе не скидає ( однак одним з чинників було заперечення позивача проти спілкування нею з дитиною). У неї ще є дочка, вона хоче , щоб ОСОБА_3 спілкувався із сестрою та її родичами.

Представник третьої особи служба у справах дітей та сім`ї Миронівської міської ради Обухівського району Київської області до судового засідання не з`явився.

У судовому засіданні були вивчені наступні докази по справі :

- Копія паспорта, ІПН позивач (а.с.5-8)

- Свідоцтво про народження дитини (а.с.9)

- довідка про склад сім`ї позивача ( а.с. 10 )

- рішення виконкому Миронівської міської ради Обухівського району Київської області «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 » за № 142 від 22.03.2023 р. ( а.с.11)

- висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 ( а.с.12-13)

- характеристика позивача за місцем роботи (а.с.14)

- довідка про доходи позивача ( а.с.15-19)

- довідка щодо місця реєстрації відповідачки ( а.с.26)

- паспорт відповідачки ( а.с.31-42)

- ухвала про закриття кримінального провадження відносно позивача ( а.с. 56-57)

- відзив на позовну заяву ( а.с. 59-61)

- Акт обстеження умов проживання відповідачки (а.с.62-63)

- акт оцінки потреб сім`ї відповідачки (а.с.64-65)

- висновок оцінки потреб особи ( а.с.66-67)

- відповідь на запит адвоката щодо звернень до поліції позивача та відповідачки ( а.с.68)

- характеристика відповідачки ( а.с.69)

- заява відповідачки до служби у справах дітей та сім`ї Миронівської міської ради від 14.06.2023 р. та документи щодо її відправлення ( а.с.74-76)

- документи щодо представлення інтересів позивача та договір про надання правової допомоги ( а.с.82-85)

- відповідь на відзив ( а.с.97-98)

- ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 29.08.2022р (а.с.100, 115-116)

- ухвала Корсунь - Шевченківського районного суду Черкаської області від 02.09.2016р (а.с.101-102) -

- Крім того, у судовому засіданні були допитані свідки, заявлені сторонами:-

- покази свідка ОСОБА_8 , яка пояснила, що позивач її родич. Сторони сім`єю проживали недалеко від неї. Коли дитині було приблизно 1 рік 4 місяці, відповідачка забрала сина та поїхала від позивача. Дитиною опікувалась її невістка, приблизно 3 місяці дитина жила в неї, при цьому відповідачка надавала кошти на утримання дитини, продукти. Потім її невістка подзвонила позивачу і він забрав дитину до себе. На питання суду про те, що чи знав позивач, що дитини після припинення проживання разом сторін - проживала у її невістки, свідок відповіла, що мабуть не знав.

-Покази свідка ОСОБА_9 , яка пояснила, що з 2017 р. по 2020 р. вона проживала з позивачем та його сином однією сім`єю. При цьому відповідачка надавала допомогу на утримання сина ( направляла гроші на ліжко, передавала одяг, продукти, до них в гості приїзжава мати відповідачки). Позивач був проти того, щоб відповідачка спілкувалась із сином.

-В судовому засіданні також була опитана дитина - ОСОБА_3 , 2016 р.н., якій пояснив, що проживає з батьком та дружиною позивача ( яку називає мамою), навчається в школі. Відповідачку в судовому засіданні не впізнав.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов до переконання про не задоволення позову на підставі наступного.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Частиною 2 статті 141 СК України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 155 СК України).

Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , 2016р.н ( а.с.9)

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 , проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .Разом з ними проживає цивільна дружина позивача ОСОБА_4 , 1992 р.н. та дочка позивача і ОСОБА_4 - ОСОБА_6 , 2021 р.н. ( а.с.10)

Згідно висновку органу опіки та піклування Миронівської міської ради, якій був затверджений 22.03.2023 р. № 142, останній вважає за доцільне позбавлення відповідачки батьківських прав щодо сина ОСОБА_3 .В обґрунтування прийняття такого рішення орган опіки та піклування зазначив, що «Громадянин ОСОБА_1 та громадянка ОСОБА_2 в офіційному шлюбі не перебували. В результаті їх відносин у них народився син ОСОБА_3 . Мати малолітнього ОСОБА_2 протягом п`яти років не проживає разом із сином, не цікавиться йото життям та здоров`ям, про що свідчать наступні документи: згідно довідки Комунального некомерційного підприємства Миронівської міської ради «Миронівський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 06.03.2023 року №25 дитину на прийом до педіатра з приводу проведення медичних оглядів та лікування супроводжує батько ОСОБА_1 ; на основі довідки Владиславської гімназії Миронівської міської ради від 02.03.2023 року №3 батько самостійно займається вихованням сина.

Вищезазначені документи свідчать про те, що утриманням, лікуванням та вихованням малолітнього сина займається батько ОСОБА_1 .

Відповідно до акта обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , батько ОСОБА_1 створив належні житлово-побутові умови для проживання та всебічного розвитку дитини..» ( а.с.11-13)

При цьому судом було встановлено, що орган опіки та піклування не намагався отримати від відповідача пояснення стосовно звернення позивача, не заслуховував і не брав до уваги її думку щодо виконання її батьківських обов`язків та позбавлення батьківських прав. Тому суд ставиться критично до висновків органу опіки, але, безумовно бере до уваги інформацію, які зібрана та підтверджена щодо ставлення позивача до сина і створення йому належних умов проживання та навчання.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що вона ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

При розгляді справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. Напроти, відповідач звернулась до служби у справах дітей для встановлення їй часу та днів для спілкування з дитиною.

У справі відсутні жодні докази застосування до відповідача будь-яких заходів впливу з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування.

З наведених обставин, суд критично ставиться до викладених у позові пояснень позивача щодо нехтування відповідачем своїми обов`язками щодо виховання та утримання дитини .

Стороною позивача не було доведено ту обставину, що позивач вимушено відібрав дитину від відповідачки, що її поведінка та ставлення до дитини, шкодили останній. Наявність кримінального провадження відносно відповідачки само по собі не є доказом поганого ставлення до дитини ( не може бути прийняти судом цей доказ і як характеризуюча обставина з огляду на те, що по вказаному кримінальному провадженню остаточно рішення не прийнято і відповідачку не визнано винною).

Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що позивач принаймні з 2017 по 2020 р. перешкоджав відповідачці у спілкуванні з сином.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька ( матері), а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дитини, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

Проаналізувавши всі надані докази по справі у їх сукупності, виходячи із конкретних обставин справи, суд дійшов висновку, що позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина не буде відповідати меті такого заходу: захисту інтересів дитини та стимулювання матері щодо належного виконання своїх обов`язків. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити,

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з повною відмовою в задоволенні позову витрати позивача по сплаті судового збору та правничу допомогу відшкодуванню не підлягають.

На підставі вище викладеного, керуючись, ст. 164 -167 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 ( місце реєстрації АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 код НОМЕР_1 ), до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована АДРЕСА_3 , код НОМЕР_1 ), треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору : служба у справах дітей та сім`ї Миронівської міської ради Обухівського району Київської області (08801 Київська область м.Миронівка вул.Соборності б. 58, код ЕРДПОУ 44453242 ), про позбавлення батьківських прав - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СуддяГусарова В.В.