ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

18 вересня 2023 року

м. Харків

справа № 641/3182/21

провадження № 22-ц/818/1362/23

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Бурлака І.В., Яцини В.Б.

Учасники справи:

Позивач - Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 травня 2023 року у складі судді Ященко С.О.,-

У С Т А Н О В И В :

У листопаді 2021 року КП «Харківські теплові мережі» звернулись до суду з позовом про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в загальній 77470,91 грн та судовий збір в сумі 2270 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення. Однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого опалення не здійснюють, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість за період з 01.09.2013 по 30.09.2021 у сумі 71554,77 грн. В зв`язку з наявністю заборгованості на прострочену суму позивачем також нараховано 4110,33 грн інфляційних витрат та 1805,81 грн 3% річних.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 травня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КП "Харківські теплові мережі" заборгованість за оплату послуг з опалення за період з 12.03.2017 по 30.04.2021 у розмірі 57288 (п`ятдесят сім тисяч двісті вісімдесят вісім) грн 55 коп. та витрати зі сплати судового збору у сумі 1678 (одна тисяча шістсот сімдесят вісім) грн 63 коп. в рівних частках

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач надавав відповідачам послуги по опаленню їх квартири, але відповідачі не сплачували вартість спожитих послуг, внаслідок чого, утворилась заборгованість сумі 71554,77 грн.

З урахуванням заяви про застосування строків позовної давності суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за оплату послуг з опалення за період з 12.03.2017 по 30.04.2021 у розмірі 51372,41 грн, інфляційних втрат у розмірі 4110,33 грн, 3% річних у розмірі 1805,81 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати частково в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Скарга містить посилання на те, що судом першої інстанції необ`єктивно та неповно оцінені всі обставини і докази у справі. Квартира відповідачів з 2009 року була відключена від теплопостачання, при чому не за ініціативою відповідачів, а з ініціативи позивача з метою нібито для проведення ремонтних робіт. Судом не був врахований зміст акту про обстеження системи опалення про відсутність у квартирі відповідачів централізованого опалення, підписаний представником позивача та те, що факт не надання у квартиру відповідачів послуг з опалення вже був встановлений рішенням суду від 17.06.2011 по справі № 2-1935/11, яке набрало законної сили. Крім цього даним рішенням суду встановлений факт відсутності доказів того, що відповідачі відключились від централізованого опалення самовільно. Судом також не було враховано, що тимчасове зупинення строків позовної давності на період дії карантину припинило свою дію ще 06.08.2020. Оскільки КП ХТМ пропустило строк позовної давності, позивач повинен для його поновлення довести, що пропущення строків обумовлене саме корона вірусними обмеженнями, чого доведено не було.

Щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат судом не було враховано, що дане стягнення за заборгованість з комунальних послуг у період воєнного стану заборонено.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши головуючого суддю, дослідивши наявні у справі докази, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено дійсні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам, правильно застосовано норми матеріального права, при постановленні оскаржуваного рішення, не допущено порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалено у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, колегія суддів апеляційного суду не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади м. Харкова.

За адресою: АДРЕСА_2 , послуги з централізованого опалення надаються КП "Харківські теплові мережі", що підтверджується копіями актів підключення/відключення споживачів № 171/11640 від 19.10.2019, № 171/12529 від 08.04.2020, № 171/9763 від 21.10.2020, № 171/14419 від 12.04.2021, № 171/15293 від 12.10.2021, копіями актів готовності до опалювального періоду 2019-2020 № 171/5297 від 19.08.2019, 2021-2022 року № 171/7165 від 18.08.2021, 2022-2023 № 171/8133 від 17.08.2022.

Відповідно до відомості про нарахування та оплату за послуги теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.09.2013 по 30.09.2021 наявна заборгованість у сумі 71554,77 грн.

Згідно з відомістю нарахувань інфляційних втрат та 3% річних за період з 01.10.2018 по 30.09.2021 на заборгованість за вказаний період нараховано 4110,33 грн інфляційних витрат та 1805,81 грн 3% річних.

Відповідно до копії акта № 171/1195 від 20.11.2009 дослідження системи теплоспоживання об`єкта, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , складеного представником КП «Харківські теплові мережі» за участю наймача квартири ОСОБА_1 , встановлено, що при огляді системи опалення у квартирі виявлено, що стояки у всіх приміщеннях заізольовані, радіатори відрізані.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.06.2011 року по справі № 2-1935/11 за позовом КП "Харківські теплові мережі" до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , в задоволенні позову відмовлено.

Зокрема, у вказаному рішенні від 17.06.2011 судом зазначено, що питання по стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання нараховані у розмірі відповідно встановлених нормативів позивачем поставлено передчасно, оскільки сторонами не врегульовано питання про перерахунок вищезазначеної заборгованості по зверненню ОСОБА_1 .

Згідно з пунктами 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4 (далі - Порядок), по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Тобто єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише щодо будинку в цілому.

Відповідно до п.14 Правил № 830 відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) здійснюється за рішенням співвласників багатоквартирного будинку у порядку, встановленому ОСОБА_9 . Рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку визначається система подальшого забезпечення такого будинку теплопостачанням з дотриманням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

У багатоквартирних будинках, у яких на день набрання чинності Законом України Про житлово-комунальні послуги не менш як половина квартир та нежитлових приміщень була відокремлена (відключена) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, власники квартир та нежитлових приміщень, приєднаних до таких мереж, не зобов`язані, але мають право в установленому Мінрегіоном порядку відокремити (відключити) від них свою квартиру чи нежитлове приміщення та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.

Не допускається примусове відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води власників квартир та нежитлових приміщень, приєднаних до таких мереж (систем), у багатоквартирних будинках у разі відокремлення (відключення) від зазначених мереж (систем) інших власників квартир та нежитлових приміщень.

Відокремлення (відключення) квартир та нежитлових приміщень від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води без дотримання встановленого Мінрегіоном порядку не допускається.

Відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі - Методика розподілу).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Матеріали справи не містять відповідної проектної документації, яка б засвідчувала факт відключення квартири відповідачів від мережі централізованого теплопостачання та доказів ненадання йому послуг з постачання тепла.

Суд надав належну оцінку доказам та встановленим під час розгляду обставинам справи за наслідками якої дійшов висновку, що підстави для звільнення відповідачів від обов`язку оплачувати комунальні послуги відсутні.

Судова колегія вважає, не обґрунтованими твердження апелянта про те, що суд не врахував, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 червня 2011року у справі № 2 1935/11 встановлено, що система опалення у квартирі АДРЕСА_3 перебуває у неналежному стані, що стало причиною її відключення від централізованої системи опалення та як слідство стало підставою для відмови у задоволені позову ХТМ про стягнення заборгованості, з огляду на таке.

За змістом частини другої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини.

Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду.

Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законої сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Не потребують доказування обставини, встановлені рішення суду, тобтоті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/14 (провадження № 12-144гс18) зазначила, що преюдиційне значення у справі надається обставинам, встановленим судовим рішенням, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключено ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

При цьому на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 662/397/15-ц, провадження № 14-20цс21).

За змістом рішення Комінтернівського рацйонного суду м. Харкова у справі № 2 1935/11 КП « ХТМ» просило стягнути з ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 заборгованість з оплати послуг за теплопостачання та підігрів води за період з серпня 2001 по жовтень 2009 ( а.с 35-36).

Відмовляючи у задоволені позову суд виходив з того, що відповідно до акту контролю за режимами споживання теплової енергії у квартирі АДРЕСА_3 наймача ОСОБА_11 від 21.03.2007 року квартира знаходиться на 3 поверху 4- х поверхового будинку з нижнім постачанням тепла, стояки у робочому стані, не заізольовані підводи до радіаторів …., радіатори відключені у 3-2- х кімнатах, у кухні радіатор підключений, із 5-ти секцій 1 трохи тепла. Заявник займає 2 кімнати та кухню.

Відповідно Акту обстеження системи теплоспоживання об`єкту у квартирі АДРЕСА_3 наймача ОСОБА_11 № 171/1195 від 20.11.2009 р. при обстеженні системи опалення виявлено : стояки у всіх приміщеннях за ізольовані, радіатори відключені.

ОСОБА_11 звернувся до КП "Харківські теплові мережі", із заявою про припинення нарахування за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання у зв`язку з виходом із строю системи опалення енергії у квартирі АДРЕСА_3 , однак у відповіді йому запропоновано відновити опалювальну систему в квартирі, згідно проекту.

Судом було зазначено, що внутрішньобудинкові мережі, а саме: система опалення у квартирі АДРЕСА_3 наймача ОСОБА_11 знаходиться не в належному технічному стані, та питання по стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання нараховані у розмірі відповідно встановлених нормативів позивачем поставлено передчасно, оскільки сторонами не врегульовано питання про перерахунок вищезазначеної заборгованості по зверненню ОСОБА_11 .

Тобто зазначеним рішенням суду не встановлено факту відключення квартири АДРЕСА_3 від централізованої системи теплопостачання відповідно до вимог Порядку.

З урахуванням наведеного вище, обставини, встановлені у справі № 2-1935/11 є нічим іншим, як оцінкою судами наявних у матеріалах справ доказів щодо наявності у відповідачів обов`язку оплатити послуги за період з серпня 2001 по жовтень 2009 , а тому вони не мають преюдиційного значення при вирішенні справи, яка переглядається.

Таким чином, під час розгляду цієї справи суд не був обмежений раніше ухваленим рішенням у справі № 2 1935/11 про відмову в задоволенні позову КП « ХТМ» про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та підігріву води за період з серпня 2001 по жовтень 2009, в оцінці нових доказів, наданих на підтвердження наявності заборгованості за зазначені послуги за період з 12.03.2017 по 30.04.2021 рік.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги є індивідуальним споживачем.

Статтями 20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Вовчанське підприємство теплових мереж надавало послуги з централізованого теплопостачання, а відповідач їх отримував.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до положень ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до п. 20 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022) (далі Правила № 830), до встановлення вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії обсяг споживання теплової енергії у будівлі визначається відповідно до Методики розподілу.

Враховуючи зазначені норми, відповідачі також не позбавлені можливості встановити засіб обліку теплової енергії та сплачувати за фактичний обсяг споживання.

Разом з тим, матеріали справи містять підтвердження, що у квартирі відповідача відсутні батареї, однак це не є доказом відключення його квартири від мережі централізованого теплопостачання у встановленому законом порядку та доказом ненадання йому послуг з постачання тепла.

Всупереч вимог ст.ст.12,81 ЦПК відповідачі не надали суду належні та допустимі докази свого звернення до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про відключення належної їм квартири від мережі теплопостачання.

Згідно з пунктом 22 Правил № 630 точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві, є відгалуження від стояків у межах квартири.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири відповідачів підтверджується відповідними актами готовності до опалювального періоду та актами підключення/відключення споживачів за адресою: АДРЕСА_2 , та свідчить про споживання послуг КП «Харківські теплові мережі».

За таких обставин суд зазначає, що позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача не отримувати відповідні послуги він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мережі теплопостачання. Самовільне відключення від вказаної мережі не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання.

Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11 листопада 2015 року у справах № 6-1192цс15, № 6-1706цс15 та від 19.08.2019 у справі № 226/1437/16-ц.

Також суд враховує приписи законодавства, згідно з якими навіть у разі відключення (відокремлення) квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання), споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).

За приписами ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний: за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини, дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; своєчасно проводити підготовку житлового будинку, помешкання (в якому він проживає або належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Згідно зі ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, саме відповідачі зобов`язані підтримувати систему централізованого опалення в квартирі у належному стані.

Наведені норми свідчать, що відповідачі зобов`язані були своєчасно і в повному обсязі оплачувати послуги з теплопостачання; доводи відповідачів щодо неправомірності нарахування позивачем оплати за послуги з теплопостачання через фактичне невикористання ними цих послуг у зв`язку з відсутністю приладів опалення у квартирі з урахуванням наведених норм законодавства є необґрунтованими.

Розглядом справи встановлено, що відповідачі належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого опалення не виконували, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносили, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем за період з 01.09.2013 року по 30.09.2021 року утворилась заборгованість у розмірі 71554,77 грн.

Розмір заборгованості підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Згідно за ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України.

Вказана позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 20 червня 2012 року у справі № 6-68цс12.

Таким чином, у зв`язку із простроченням відповідачами сплати комунальних послуг, позивачем за період з 01.10.2018 по 30.09.2021 на заборгованість за вказаний період нараховано 4110,33 грн. інфляційних витрат та 1805,81 грн. 3% річних.

Посилання апеляційної скарги про те, що стягнення 3% річних та інфляційних втрат за заборгованість з комунальних послуг у період воєнного стану заборонено, не грунтується на вимогах закону, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» зі змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 390 від 21.04.2023 заборонено стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року з дати початку по дату завершення бойових дій або тимчасової окупації територій.

Заборгованість, інфляційні витрати та 3% річних нараховані відповідачам до 24 лютого 2022 року, а тому вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Щодо застосування строків позовної давності, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, та правомірність застосування з урахуванням п.5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» - Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №№ 40-44, ст. 356) доповнено пунктами 12-14 такого змісту: "12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». На підставі вищевикладеного, ураховуючи продовження строків на період дії карантину судом вірно стягнуто заборгованість за опалення за період з 12.03.2017 по 30.04.2021 у розмірі 51372,41 грн, інфляційних втрат у розмірі 4110,33 грн, 3% річних у розмірі 1805,81 грн.

Посилання апелянта на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 27.05.2021 по справі № 826/7786/17 не можна взяти до уваги, оскільки справа, що розглядалась в порядку адміністративного судочинства не є подібною із дійсною цивільною справою.

З урахуванням викладеного судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не надані будь-які докази на спростування вказаних обставин, не спростовує наявності вказаної заборгованості, оскільки відповідач має довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Суд правильно встановив характер спірних правовідносин та застосував до них вимог норм матеріального права, що їх регулюють, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 18 вересня 2023 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина