Справа № 932/2890/23
Провадження № 2-з/0203/70/2023
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

10 жовтня 2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в особі судді Колесніченко О. В., розглянувши у провадженні № 2-з/0203/70/2023 клопотання адвоката Гудим Інги Володимирівни представника ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал», заміненого ухвалою від 10 жовтня 2023 року на ТОВ «Коллект Центр», де третьою особою є ТОВ «Інфінанс», про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним.

10 жовтня 2023 року представник позивача подала клопотання про забезпечення цього позову шляхом заборони ТОВ «Коллект Центр» вчиняти будь-які дії щодо продажу, відчуження (відступлення) в будь-який спосіб права вимоги (їх будь-яку частину),майнові права або будь-які інші права за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 16 листопада 2020 року.

Перевіряючи відповідність заяви про забезпечення позову вимогам ст. 151 ЦПК України, судом встановлено наступне.

Так пунктом 5 частини 1, ч.6 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, ціну позову, про забезпечення якого просить заявник, а до такої заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Разом з тим, представником позивача подана не заява про забезпечення позову, як це передбачено ст. 151 ЦПК України, а клопотання. При цьому, таке клопотання не містить вказівки на ціну позову, або те, що позов немайнового характеру, якщо виходить з такої позиції.

Так само до поданого клопотання не доданий платіжний документ на підтвердження сплати судового збору із посиланням на положення Закону України "Про захист прав споживачів".

Згідно преамбули Закону України "Про захист прав споживачів" цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Стаття 22 Закону України "Про захист прав споживачів" підтверджує можливість судового захисту прав споживачів, передбачених законодавством і встановлює певні особливості судового захисту прав споживачів, однією з яких є звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. У регулюванні сплати судового збору положення зазначеної норми права є спеціальними до положень статті п`ятої Закону N 3674-VI, оскільки остання загалом урегульовує питання звільнення різних суб`єктів звернення до суду від сплати судового збору за різні процесуальні дії об`єкти сплати судового збору) в судах усіх інстанцій. У цьому Законі не йдеться про звільнення споживачів від оплати судового збору загалом за подання до суду будь-якої інстанції будь-якого з об`єктів справляння судового збору.

Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного суду України від 06 вересня 2017 року у справі N 6-185цс17.

В п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника

Із системного аналізу статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», яка передбачає, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, вбачається, що від сплати судового збору звільняються споживачі за подання саме позовної заяви, а не за подання будь-якої іншої заяви, зокрема, заяви про забезпечення позову.

Отже, пільга щодо звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами відповідно до статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється на подання заяви про забезпечення позову. Тому, у заявника при поданні заяви про забезпечення позову є обов`язок щодо сплати судового збору за подання такої заяви.

Таким чином, позивачка має обов`язок щодо сплати судового збору за подання до суду заяви про забезпечення позову у розмірі ставки, визначеної відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, оскільки поданий представником процесуальний документ не тільки не оплачений судовий збором, але і не відповідає наведеним вище вимогам до форми, передбаченим ст. 151 ЦПК України, то підлягає поверненню заявнику на підставі ч. 10 ст. 153 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.151,153 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гудим Інги Володимирівни про забезпечення позову, пред`явленого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфінанс», про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним повернути заявникові.

Ухвала протягом 15 днів з дня підписання може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду з правом на поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження у разі подання скарги протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем вручення копії цієї ухвали, а в іншій частині набирає законної сили з моменту підписання у день її складення.

Суддя О.В. Колесніченко