Справа № 581/980/23
Провадження № 2/581/377/23
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2023 року селище Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області у складі судді Сізова Д.В.,

з участю секретаря Самілик Н.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

14 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтовує такими обставинами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилася спадщина на території Липоводолинської селищної ради (колишньої Яганівської сільської ради), яка, крім іншого, складається із житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 . Позивач в установлений законом строк прийняв спадщину після смерті батька, звернувшись до нотаріальної контори, заведена спадкова справа № 254/2014. Його мати (дружина померлого) ОСОБА_2 , баба позивача (мати померлого) ОСОБА_4 та його сестра (дочка померлого) ОСОБА_3 , відмовилися від прийняття своїх часток у спадщині, подавши відповідні заяви до нотаріуса. На деяке спадкове майно, а саме на земельні паї та присадибну земельну ділянку по АДРЕСА_1 , він отримав свідоцтва про право на спадщину. Однак, у видачі свідоцтва на належний батькові житловий будинок йому було відмовлено, оскільки на вказане нерухоме майно відсутні правовстановлюючі документи. Будинок та погосподарські споруди будувалися батьками самостійно на початку 1990-х років.

Просить визнати за ним в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_5 право власності на житловий будинок із господарськими будівлями по АДРЕСА_1 .

Учасники судового розгляду у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїх заявах позивач позов підтримав, відповідачі визнали позовні вимоги, усі просили розглянути справу без їхньої присутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 17 листопада 1990 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уклали шлюб (а.с. 9).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с. 8).

26 січня 1998 року ОСОБА_5 отримав державний акт на право приватної власності на землю, загальною площею 0,79 га, з яких: 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, 0,54 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території с. Яганівка Яганівської сільської ради (а.с. 39).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер у с. Млини Лохвицького району Полтавської області (а.с.10).

Із довідки Липоводолинської селищної ради (Яганівський старостинський округ) Роменського району Сумської області від 27 квітня 2023 року вбачається, що ОСОБА_5 із 1965 року та до дня смерті проживав по АДРЕСА_1 разом із дружиною ОСОБА_2 , сином ОСОБА_1 , дочкою ОСОБА_3 , онуком ОСОБА_7 . Заповіт від імені ОСОБА_5 виконавчим комітетом Яганівської сільської ради не посвідчувався. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_3 , мати ОСОБА_4 (а.с. 11).

28 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Липоводолинської районної державної нотаріальної контори Сумської області з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 , заведено спадкову справу № 254/2014 (а.с. 27).

1 грудня 2014 року дружина померлого ОСОБА_2 , дочка померлого ОСОБА_3 та мати померлого ОСОБА_4 у своїх письмових заявах, адресованих органам нотаріату, повідомили про те, що відмовляються від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , а матір і від обов`язкової части у спадщині. Також ОСОБА_2 у своїй заяві відмовилася від отримання свідоцтва про право власності на 1/2 частину подружнього майна, оскільки це майно було особистою власністю чоловіка (а.с.29-31).

Відповідно до копії облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки у домогосподарстві по АДРЕСА_1 проживав ОСОБА_5 , як голова домогосподарства, а також: ОСОБА_2 його дружина, ОСОБА_3 дочка, ОСОБА_1 син, ОСОБА_7 онук ( а.с. 13-14).

15 квітня 2015 року ОСОБА_1 отримав після смерті батька ОСОБА_5 шість свідоцтв про право на спадщину за законом на шість земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Яганівської сільської ради (а.с. 35-37).

13 липня 2023 року ОСОБА_1 отримав після смерті батька ОСОБА_5 п`ять свідоцтв про право на спадщину за законом на п`ять земельних ділянок, серед яких, і на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,25 га (кадастровий №:04:002:0213), що розташована по АДРЕСА_1 (а.с.41-43).

Згідно з виготовленим 29 березня 2023 року технічним паспортом, будинок садибного типу по АДРЕСА_1 складається з житлового будинку літ. «А-1» (1991 року побудови), загальною площею 93,7 кв. м, житловою площею 49,2 кв. м, прибудови літ. «а» (1991 року побудови), ганку літ. «кр» (1991 року побудови), літньої кухні літ. «Б» (1991 року побудови), прибудови літ. «б» (1991 року побудови), гаражу літ. «В» (1991 року побудови), навісу літ. «Г» (1991 року побудови), сараю літ. «Д» (1991 року побудови), сараю літ. «Е» (1991 року побудови), сараю літ. «Ж» (1991 року побудови), сараю літ. «З» (1991 року побудови), вбиральні літ. «К» (1991 року побудови), погребу «Н», хвіртки «№1», хвіртки «№2», огорожі «№3», огорожі «№4» (а.с.15-19).

Згідно з ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

До часу набрання чинності ЦК України 2003 року та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на не рухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Статтею 31 вказаного Закону передбачено, що для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:

1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Пунктами 78, 80 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 передбачено, що документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року.

Державна реєстрація права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, може проводитися на підставі документів, передбачених статтею 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Таким чином, за наявності відомостей з погосподарської книги про житловий будинок, документу, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, та відомостей про адресу цієї земельної ділянки, суд вважає, що наявних у справі доказів достатньо для висновку про належність померлому ОСОБА_5 збудованих до 5 серпня 1992 року житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України спадщину складають всі права та обов`язки, які б належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що застосовується, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач відповідно до положень ч. 1 ст. 1269 ЦК України прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_5 за законом.

За наявності у матеріалах справи відомостей про те, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги, що належним чином прийняв спадщину після смерті свого батька, оскільки інші спадкоємці у передбачений законом строк відмовилися від її прийняття, суд вважає необхідним визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок.

У той же час, розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди на підставі положень ст. 186, 381 ЦК України є приналежністю головної речі (будинку), відповідно до вимог чинного законодавства не потребують окремої реєстрації, а тому не є підставою для визнання за власником такого житлового будинку самостійного права власності на розташовані поряд господарсько-побутові будівлі й споруди.

Судові витрати слід залишити за позивачем, оскільки вимоги про їх відшкодування відсутні.

Керуючись ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ.«А-1», загальною площею 93,7 кв. м, житловою площею 49,2 кв. м, із приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП: суду не відомий.

Відповідач: ОСОБА_3 ; АДРЕСА_2 ; РНОКПП: суду не відомий.

Відповідач: ОСОБА_4 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП: суду не відомий.

Суддя Д. В. Сізов