ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 вересня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/10486/23

Головуючий у першій інстанції - Карапута Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1148/23

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді: Шитченко Н.В.,

суддів: Мамонової О.Є., Онищенко О.І.,

заявник: ОСОБА_1 .

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 липня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

У С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду цивільної юрисдикції у порядку окремого провадження із заявою, в якій просив встановити факт, що у військовому квитку серії НОМЕР_1 від 06 травня 2023 року допущено помилку в ступеню придатності до військової служби, а ОСОБА_1 відповідно до висновку ВЛК від 02 березня 2023 року № 2500 є обмежено придатним до військової служби (непридатним до служби у високомобільних, десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах).

З доводів заявника вбачається, що ОСОБА_1 пройшов військово-лікарську комісію у ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), за результатами якої його визнано обмежено придатним до військової служби та непридатним до служби у високомобільних, десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах, однак у військовому квитку допущено помилку і зазначено про повну придатність ОСОБА_1 до військової служби.

На звернення представника заявника ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено, що посадові особи помилково зробили запис у військовому квитку про придатність ОСОБА_1 до військової служби, керуючись записом у тимчасовому посвідченні.

Заявник зазначає про те, що встановлення юридичного факту породжує для нього виникнення прав, передбачених Законами України «Про військову службу та військовий обов`язок», «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», наказом № 402 Міністерства оборони України «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу у Збройних Силах України», а саме обмеження у службі в певних родах війська, які протипоказані за станом здоров`я. Чинним законодавством не передбачено можливості внести зміни до військового квитка у зв`язку з чим виникла необхідність встановлення юридичного факту шляхом звернення до суду.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 липня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи ухвалу незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що районний суд хибно встановив причину і підстави його звернення до суду із заявою про встановлення юридичного факту, пославшись на те, що військовий квиток серії НОМЕР_1 від 06 травня 2023 року не є правовстановлюючим документом, тому цей факт не може бути встановлений на підставі п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, оскільки підстави звернення із заявою зовсім інші.

Заявник зазначає, що правова природа та предмет заяви пов`язані виключно у встановленні юридичного факту, а саме: наявності помилки/ описки у документі, що породжує право особи на певні пільги/умови проходження військової служби, а також немайнові права, передбачені статтями 282, 283, 285 ЦК України. Оскільки інформацію про стан здоров`я ОСОБА_1 зазначено з помилкою, то розгляд його заяви про встановлення юридичного факту належить до юрисдикції цивільного суду та регулюється Главою 6 Розділу IV ЦПК України.

Наголошує на тому, що суд вправі відмовити у відкритті провадження у справі окремого провадження лише з підстав, передбачених ч. 4 ст. 315 ЦПК, тобто за наявності спору про право, однак жодного спору не існує, заявнику не потрібно оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, тільки встановити юридичний факт в порядку цивільного судочинства.

У судове засідання апеляційного суду, призначене на 15 год. 00 хв 12 вересня 2023 року ОСОБА_1 та його адвокат Ставший В.О. не з`явилися.

За змістом ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Отже, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги заявника пов`язані з проходженням військової служби відповідно до Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок», Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», наказу № 402 Міністерства оборони України «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», тобто пов`язані з публічно-правовими відносинами заявника з державою чи її органами, а отже, не підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

З повернутих ОСОБА_1 разом з ухвалою, що оскаржується, документів (а.с. 11), вбачається, що довідкою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02 березня 2023 року № 2500 його визнано обмежено придатним до проходження військової служби по ст. 57 Б гр. II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, та непридатним до служби у високомобільних, десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спец спорудах.

У військовому квитку серії НОМЕР_1 від 06 травня 2023 року, виданому ОСОБА_1 , зазначено про повну придатність до військової служби.

У листі ІНФОРМАЦІЯ_2 від 14 червня 2023 року за вих. № 7/1051 повідомив представника ОСОБА_1 про те, що останній перебував на військовому обліку призовників у ІНФОРМАЦІЯ_3 та був переданий на військовий облік військовозобов`язаних у 2017 році. У порушення правил військового обліку не прибув своєчасно до ІНФОРМАЦІЯ_3 для отримання військово-облікових документів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210 КУпАП «Порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обов`язку».

При отриманні тимчасового посвідчення ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 було направлено на військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка визнала останнього придатним до військової служби. Відповідний запис було зроблено у тимчасовому посвідченні. Після проведеного поглибленого медичного обстеження рішенням позаштатної військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 визнано ОСОБА_1 обмежено придатним до проходження військової служби по ст. 57 Б гр. II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року № 402. Відповідно до абз. 2 підпункту «г» пункту 20.3 глави 20 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України ОСОБА_1 непридатний до військової служби у високомобільних, десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах.

У листі зазначено, що 08 травня 2023 року ОСОБА_1 було призвано ІНФОРМАЦІЯ_3 на військову службу під час мобілізації та направлено до військової частини НОМЕР_2 , яка входить до складу Повітряних сил Збройних Сил України і вищевказані обмеження щодо умов проходження служби в ній не застосовуються.

Посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_3 помилково зробили запис у військовому квитку про придатність до військової служби, керуючись записом у тимчасовому посвідченні.

Інформація про придатність ОСОБА_1 до військової служби буде внесена у військовий квиток після звільнення із військової служби (демобілізації) після проходження військово-лікарської комісії при постановці на військовий облік територіальним центром комплектування та соціальної підтримки.

Звернувшись з заявою за правилами цивільного судочинства про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 посилався на те, що у військовому квитку серії НОМЕР_1 від 06 травня 2023 року допущено помилку в ступеню придатності до військової служби.

Порядок розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку окремого провадження визначено главами 1 і 6 розділу IV ЦПК України.

Окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

Визначений у частині першій статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки згідно з частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При цьому суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав;

- чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб до ветеранів чи інвалідів війни, фактів проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання.

Порядок видачі військового квитка регулюється Положенням про військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу, затвердженого указом Президента України від 30 грудня 2016 року № 582/2016.

Відповідно до п. 1 указаного Положення, військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу є документом, що посвідчує особу військовослужбовця (військовозобов`язаного, резервіста) та визначає належність його власника до виконання військового обов`язку.

Пунктом 6 указаного Положення передбачено, що військовослужбовці (військовозобов`язані, резервісти) зобов`язані надійно зберігати військові квитки, стежити за своєчасним і точним внесенням до них змін та виконувати вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Повторно військовий квиток може бути видано військовослужбовцю (військовозобов`язаному, резервісту) за рішенням керівника відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (керівника відповідного підрозділу Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, заступника Голови Служби зовнішньої розвідки України, який відповідає за стан військового обліку), на підставі особистого рапорту (заяви) військовослужбовця (військовозобов`язаного, резервіста) у випадках:

- непридатності військового квитка для дальшого користування; знищення військового квитка під час стихійного лиха; втрати або викрадення військового квитка;

- зміни прізвища, імені та по батькові військовослужбовця (військовозобов`язаного, резервіста).

Отже, чинним законодавством передбачено можливість повторної видачі військового квитка у позасудовому порядку.

Частиною першою статті 5 КАС України передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини першої цієї статті).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19 зазначила, що суд повинен врахувати правову мету звернення заявника до суду, яка полягає у підтвердженні його певного соціального статусу. Такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення. Недопустиме ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 звернувся із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту того, що у військовому квитку серії НОМЕР_1 від 06 травня 2023 року допущено помилку в ступеню придатності до військової служби, а ОСОБА_1 відповідно до висновку ВЛК від 02 березня 2023 року № 2500 є обмежено придатним до військової служби (непридатним до служби у високомобільних, десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах).

Необхідність встановлення цього факту ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що зазначене породжує для нього виникнення прав, передбачених Законами України «Про військову службу та військовий обов`язок», «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», наказом № 402 Міністерства оборони України «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу у Збройних Силах України», а саме: обмеження у службі в певних родах війська, які протипоказані за станом здоров`я, про що відповідно зазначив у заяві.

З метою виправлення помилки, представник ОСОБА_1 звертався з запитом до ІНФОРМАЦІЯ_5 , який у листі від 14 червня 2023 року за вих. № 7/1051 повідомив, що 08 травня 2023 року ОСОБА_1 призвано на військову службу під час мобілізації та направлено до військової частини НОМЕР_2 , яка входить до складу Повітряних сил Збройних Сил України і обмеження щодо умов проходження служби в ній не застосовуються. Посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_3 помилково зробили запис у військовому квитку про придатність до військової служби, керуючись записом у тимчасовому посвідченні. Указано, що інформація про придатність ОСОБА_1 до військової служби буде внесена у військовий квиток після звільнення із військової служби (демобілізації) після проходження військово-лікарської комісії при постановці на військовий облік територіальним центром комплектування та соціальної підтримки.

Установивши, що правова мета звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення юридичного факту щодо виправлення помилки в ступеню придатності до військової служби породжує для нього виникнення прав, передбачених Законами України «Про військову службу та військовий обов`язок», «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», наказом № 402 Міністерства оборони України «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу у Збройних Силах України», а саме: обмеження у службі в певних родах військ, які протипоказані за станом здоров`я, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що такі вимоги пов`язані з проходженням військової служби, тобто є публічно-правовими відносинами заявника з державною чи її органами, а отже не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аргументи апеляційної скарги про те, що заявник позбавлений можливості у позасудовому порядку встановити юридичний факт, колегія суддів відхиляє, оскільки Положенням про військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу, затвердженим Указом Президента України від 30 грудня 2016 року № 582/2016, передбачено позасудовий порядок повторної видачі військового квитка, в тому числі у разі непридатності військового квитка для дальшого користування. У разі відмови суб`єкта владних повноважень у внесенні виправлень до військового квитка або відмови у видачі військового квитка повторно передбачено можливість оскарження заявником відповідного рішення в порядку КАС України до суду адміністративної юрисдикції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що розгляд його заяви належить до юрисдикції цивільного суду, є безпідставними.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що такі вимоги не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства, їх належить розглядати виключно у порядку адміністративного судочинства у межах справи про оскарження рішень (дій) суб`єкта владних повноважень у разі відмови у повторній видачі заявнику військового квитка.

Апеляційний суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, що суд вправі відмовити у відкритті провадження у справі в порядку окремого провадження лише з підстав, передбачених ч. 4 ст. 315 ЦПК України, тобто за наявності спору про право, якого за обставинами справи не існує.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19, розмежовуючи умови залишення без розгляду заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, а також закриття провадження у справі в порядку окремого провадження, виходила з того, що залишити без розгляду заяву, подану в порядку окремого провадження, у зв`язку з встановленням існування спору про право можливо виключно в тому разі, якщо виявлений спір можливо вирішити саме в порядку цивільного судочинства.

Якщо ж такий спір вирішити в порядку цивільного судочинства неможливо, суд повинен закрити провадження у справі (або відмовити у відкритті провадження на стадії прийняття поданої заяви) із зазначенням правильного для вирішення такого правового питання виду судочинства.

Отже, оскільки суд першої інстанції вирішував питання належності цієї справи до цивільної юрисдикції на стадії прийняття заяви, він правильно виніс ухвалу про відмову у відкритті провадження, зазначивши, що вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявника з державними органами.

Зважаючи на наведене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що районний суд правильно указав про відсутність правових підстав для відкриття провадження за заявою ОСОБА_1 на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час вирішення питання про відкриття провадження у справі вірно застосовані норми чинного цивільного процесуального права, ухвала постановлена з додержанням вимог закону, і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 липня 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 вересня 2023 року.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: О.Є. Мамонова

О.І. Онищенко