Номер провадження: 22-ц/813/199/23
Справа № 520/7982/15-ц
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Драгомерецького М.М.,

за участю:

секретаря Нечитайло А.Ю.,

представника ПАТ «МТБ Банк» - адвоката Глазова О.О.,

представника ОСОБА_1 адвоката Манюка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 червня 2019 року у цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

05 червня 2015 року ПАТ «Марфін Банк», правонаступником якого є ПАТ «МТБ Банк», звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00662/R2 від 14.08.2008 року, в розмірі 83 998,55 доларів США та 241 105,12 грн. (далі Кредитний договір), а також стягнути судовий збір.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2015 року позовні вимоги ПАТ «Марфін Банк» було задоволено частково.

Разом з тим, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2015 року скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2015 року та призначено справу до розгляду.

08 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Марфін Банк», в якому просила зобов`язати ПАТ «Марфін Банк» до належного виконання умов Кредитного договору, оформленого від імені ОСОБА_1 та від імені ВАТ «Морський транспортний банк», зокрема пунктів 1.2.2, 2.1.5, 3.2, 3.3, 3.8 (т.1, а.с.139-143).

В зустрічному позові відповідачка ОСОБА_1 посилалась на те, що банком регулярно порушується порядок розрахунків, передбачений п. 3 Кредитного договору, що привело до безпідставного збільшення розміру заборгованості відповідача та невірного розподілу внесених нею платежів, порушення черговості їх зарахування, встановленої умовами Кредитного договору, а саме зарахування внесених коштів виключно на погашення відсотків, у зв`язку з чим не здійснювалось погашення суми кредиту. З цього приводу відповідач ОСОБА_1 неодноразово зверталась на адресу банку з вимогами провести перевірку та перерахунок заборгованості до умов Кредитного договору та розрахунку сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки, та інших фінансових зобов`язань позичальника. Працівники банку пояснювали, що це технічні помилки, які будуть усунуті в майбутньому. Однак жодної перевірки, перерахунку та виправлення помилок проведено не було, у зв`язку з чим з січня 2014 року позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 була вимушена призупинити проплату кредитних коштів, про що повідомила банк. При цьому відповідачка ОСОБА_1 зазначила, що вона не відмовляється від виконання зобов`язань по Кредитному договору при умові належного виконання його умов банком.

03 лютого 2016 року ПАТ «Марфін Банк» звернувся до суду з заявою про збільшення розміру позовних вимог, в якій просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за Кредитним договором в розмірі 90 079,71 доларів США, заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 19 860,48 доларів США, 27 167,91 грн. пеню за неповернення кредиту, 488 702,65 грн. пеню за несплату відсотків, 48 405, 65 штраф за невиконання зобов`язань, а також судовий збір в сумі 3 654 грн. (т.1, а.с.158-160).

В своїх позовних вимогах позивач посилався на те, що між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк», та ОСОБА_1 14.08.2008 року був укладений кредитний договір № 00662/ R2, згідно з яким банк надав відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у сумі 90 947,86 доларів США із терміном погашення по 11.08.2028 року включно, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 12,9 % річних за фактичний період користування кредитом на суму залишку. Станом на 05.06.2015 року відповідачем порушено умови вказаного Кредитного договору, відповідач має прострочену кредитну заборгованість, у зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду з позовом.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 червня 2019 року в задоволенні позовних вимог ПАТ «МТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором було відмовлено.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «МТБ Банк» про зобов`язання вчинити певні дії також було відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «МТБ Банк» ставить питання про часткове скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 червня 2019 року, та постановлення нового, яким задовольнити позов ПАТ «МТБ Банк» у повному обсязі, в іншій частині рішення суду залишити без змін, крім того вирішити питання про розподіл судових витрат в суді першої інстанції та апеляційній інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Рішення, в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 , в апеляційному порядку не оскаржується.

В суді апеляційної інстанції новий представник ОСОБА_1 адвокат Манюк Д.В. заявив клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки він не знайомий з матеріалами справи.

В задоволенні його клопотання колегією суддів було відмовлено, так як дана справа розглядається в судах більше 7 років, у тому числі в суді апеляційної інстанції більше 4-х років (т.3, а.с. 16). При цьому участь у справі в якості представника первісного відповідача ОСОБА_1 приймала участь адвокат Сухецька С.М., яка неодноразово надавала суду заяви про відкладення розгляду справи та яка особисто знайомилась з матеріалами справи (т.3, а.с.86, 232).

В свою чергу, особисто ОСОБА_1 неодноразово надавала суду апеляційної інстанції заяви про відкладення розгляду справи (т.3, а.с,40, 66, 92, 143, 181).

У зв`язку з викладеними обставинами в сукупності, колегією суддів було відмовлено в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Манюка Д.В. про відкладення розгляду справи.

При цьому колегією суддів було враховано також те, що згідно п/п, п/п 5,13 п. 1.3 Правил організації ефективного цивільного судочинства, затвердженого рішенням Ради суддів України № 71 від 26 жовтня 2018 року та № 14 від 28 лютого 2020 року, не може бути визнано само по собі поважною причиною і не має наслідком безумовне відкладення розгляду справи або оголошення перерви у розгляді справи заміна, за ініціативою сторони, представника за короткий проміжок часу до дати призначеного слухання та/або не передача новому представнику всіх матеріалів необхідних для здійснення представництва, а також подання представником/адвокатом клопотання про відкладення розгляду справи менше ніж за 7 днів у зв`язку із тим, що він не ознайомився з матеріалами справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що 14.08.2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого було ПАТ «Марфін Банк», а потім ПАТ «МТБ Банк» та ОСОБА_1 (т.2, а.с.117-119) був укладений кредитний договір № 00662/ R2, згідно з яким банк надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у вигляді кредитної лінії у сумі 90 947,86 доларів США із терміном погашення - 11.08.2028 року включно, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 12,9 % річних за фактичний період користування кредитом на суму залишку (т.1, а.с.5-13). Умовами Кредитного договору передбачено послідовність погашення зобов`язань позичальника (п.3.2), а також визначено, що договір діє до повного виконання зобов`язань сторонами (п. 5.1).

Невід`ємною частиною вказаного договору є Додаток №1 до кредитного договору № 00662/ R2від 14.08.2008 року, а саме Розрахунок сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки, та інших фінансових зобов`язань позичальника (т.1 а.с.10-13).

Як вбачається з матеріалів справи, ВАТ «Морський транспортний банк» виконав свої зобов`язання по наданню кредитних коштів відповідачу, про що суду надано позивачем:

-копію заяви ОСОБА_1 від 14.08.2008 року про здійснення видачі траншу (т.1 а.с.29);

-виписку по особовому рахунку (т.1 а.с.30).

Як було вказано вище, 12.11.2010 року ВАТ «Морський транспортний банк» змінив своє найменування на ПАТ «Марфін Банк», а в подальшому найменування банку було змінено на ПАТ «МТБ Банк».

З матеріалів справи також вбачається, що первісний відповідач ОСОБА_1 тривалий час здійснювала оплату по Кредитному договору, однак, в подальшому, з січня 2014 року зупинила виплати.

Оскільки вказані обставини сторонами не оспорюються, то вони свідчать про існування кредитної заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «МТБ Банк».

Судом першої інстанції досліджено розрахунок заборгованості станом на 02.02.2016 року, відповідно до якого кредитна заборгованість та заборгованість по процентам складає 90 079,71 доларів США; заборгованість по пені та штрафу 564276,21 грн. (т.1 а.с.161-162).

В свою чергу, стороною первісного відповідача ОСОБА_1 на підтвердження здійснення платежів з повернення кредитних коштів та їх зарахування банком, що не відповідає умовам договору, суду надані копії квитанцій, а також розрахунок заборгованості, здійснений відповідачем ОСОБА_1 (т.2 а.с.4-14).

Ухвалою Київського ра1йонного суду м. Одеси від 13.09.2018 року було призначено судову економічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання, чи відповідає розрахунок заборгованості за кредитним договором № 00662/ R2 від 14.08.2008 року , який укладений від імені ОСОБА_1 та від імені ВАТ «Морський транспортний банк», залучений до матеріалів справи, умовам договору, графіку погашення кредиту та виконаним позичальником ОСОБА_1 зобов`язанням? (т.2, а.с.140-141).

На виконання вищевказаної ухвали суду про призначення судової економічної експертизи, суду надано Висновок експерта №18-3992/3993 від 30.11.2018 року (т.2 а.с.146-169).

У вказаному висновку судовий експерт Бочкарьов Д.О. зазначив, що проведеним дослідженням за наданими документами, розрахунок заборгованості станом на 02.02.2016 року за кредитним договором №00662/R від 14.08.2008 року, який укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «МТБ», не відповідає умовам кредитного договору та додатку до нього Графіку погашення кредиту.

В результаті чого, станом на 02.02.2016 року, сума заборгованості за кредитом складає в розмірі 66 632,74 доларів США, а не в сумі 70 129,23 доларів США, як визначено банком у розрахунку заборгованості станом на 02.02.2016 року, так як ВАТ «МТБ» не враховано у повному обсязі сплачені суми позичальником ОСОБА_1 на погашення суми кредиту в розмірі 3 496,49 доларів США.

Сума заборгованості позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором №00662/R2 перед кредитором ВАТ «МТБ», як визначено банком у розрахунку заборгованості станом на 02.02.2016 року, по сплаті відсотків в розмірі 19 860,48 доларів США не підтверджується у повному розмірі, так як позичальником внесені кошти банку у розмірі відповідно нарахованих до сплати відсотків банком.

Визначена у розрахунку заборгованість станом на 02.02.2016 року як сума штрафу за невиконання прийняття зобов`язань в розмірі 48405,65 грн., склало станом на 02.02.2016 року в розмірі 1 902,11 доларів США, розрахована як разовий платіж в розмірі 10% від суми боргу за кредит в розмірі 167,68 доларів США від суми заборгованості в розмірі 1 676,82 доларів США за період з 03.12.2015 року по 01.02.2016 року, та від суми боргу за процентами в розмірі 1 734,43 доларів США від суми заборгованості в розмірі 17 344,30 доларів США за період з 03.12.2015 року по 01.02.2016 року підтверджується, так як за період нарахування, за даними наданих на дослідження документів не вбачається проведення розрахунків позичальником з банком з повернення суми кредиту та сплати процентів.

Сума пені основного боргу за період з 13.01.2015 року по 02.02.2016 року в розмірі 27167,91 грн., що еквівалентно станом на 02.02.2016 року складає 1 159,25 доларів США, підтверджується, так як за даними наданих на дослідження документів не вбачається проведення розрахунків позичальником з банком з повернення суми кредиту.

Сума пені за несплату процентів за даними наданих на дослідження документів підтверджується за період 11.01.2014 року по 02.02.2016 року в сумі 488 433,04 грн., а не в сумі 488 702,65 грн., так як за період з 11.09.2009 по 15.09.2009 не вбачається заборгованість позичальника за несплату процентів.

Присутній в судовому засіданні 18.04.2019 року судовий експерт Бочкарьов Д.О. суду пояснив, що Висновок експерта №18-3992/3993 від 30.11.2018 року він підтримує, однак просить зафіксувати, що у висновку помилково зазначена неврахована банком сума сплати ОСОБА_1 в розмірі 3 496,49 доларів США замість вірної суми 3 586,49 доларів США. Вказані суми вірно відображені в наведених у висновку розрахунках, однак експертом допущено технічну помилку в резолютивній частині висновку.

Тобто, зазначені обставини, в своїй сукупності свідчать про те, що у суду першої інстанції не було правових підстав для відмови в задоволенні первісних позовних вимог ПАТ «МТБ Банк», так як кредитна заборгованість ОСОБА_1 , перед ПАТ «МТБ Банк» існує і суд мав розрахувати цю кредитну заборгованість самостійно.

В суді апеляційної інстанції за клопотанням представника ПАТ «МТБ Банк» був приєднаний Висновок експерта Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № СЕ-19/116-21/17413-ЕК від 29.12.2021 року (т.3, а.с.149-155, 156-166).

Згідно цього Висновку борг ОСОБА_1 по Кредитному договору підтверджується на суму 70 916,03 доларів США і по заборгованості по простроченим відсоткам на суму 19 647,26 доларів США.

У зв`язку з виникненням сумнівів у суду апеляційної інстанції в правильності Висновку експерта Бочкарьова Д.О. №18-3992/3993 від 30.11.2018 року, в суді апеляційної інстанції за клопотанням представника ПАТ «МТБ Банк» була призначена повторна судово-економічна експертиза, на вирішення якої були поставлені наступні питання:

1)Чи відповідає розрахунок заборгованості за кредитним договором № 00662/R2 від 14 серпня 2008 року, який укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «МТБ», після зміни найменування ПАТ «МТБ БАНК», залучений до матеріалів справи, умовам договору, графіку погашення кредиту та виконаним позичальником ОСОБА_1 зобов`язанням?

2)Який розмір підтвердженого розміру заборгованості за кожним видом заборгованості за кредитним договором № 00662/R2 від 14.08.2008 року (заборгованість за наданим кредитом, заборгованість по відсотках за користування кредитом, заборгованість за штрафними санкціями) (т.3, а.с.118-120, 183-185).

Згідно Висновку експерта № СЕ-19/116-22/16688-ЕК від 07.03.2023 року, кредитна заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ «МТБ Банк» також підтверджується на суму 70 916,03 доларів США, заборгованість по простроченим відсоткам також на суму 19 647,26 доларів США, пеня підтверджується на суму 112 033,86 грн., штраф на суму 48 405,65 грн. (т.3, а.с.202-215).

За змістом ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі Ващенко проти України від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

У п. 36 рішення ЄСПЛ у справі Голдера проти Сполученого Королівства, вказано, що ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» у рішенні від 17 липня 2008 року ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, в подальшому змінених, та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення частково не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його спростовують, в частині відмови в задоволенні первісних позовних вимог, оскільки рішення в цій частині прийнято не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, враховуючи, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 має борг перед ПАТ «МТБ Банк», який визначений як в позовній заяві і у Висновку експерта № СЕ-19/116-22/16688-ЕК від 07.03.2023 року (т.3, а.с.202-215).

У зв`язку з цим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване судове рішення - в частині відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ «МТБ Банк», скасувати, та хвалити в цій частині постанову, якою позовні вимоги ПАТ «МТБ Банк» задовольнити частково.

Також слід зазначити, що офіційний курс гривні України по відношенню до долара США станом на 06.09.2023 року становить: 36,5686 грн. = 1 долар США.

У зв`язку з цим, позовні вимоги ПАТ «МТБ Банк» до ОСОБА_1 слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «МТБ Банк» заборгованість по тілу кредиту в розмірі 70 219, 23 доларів США (сімдесят тисяч двісті дев`ятнадцять доларів 23 цента США), що по офіційному курсу НБУ станом на 06.09.2023 року є еквівалентом 2 567 818,93 грн. (два мільйони п`ятсот шістдесят сім тисяч вісімсот вісімнадцять гривень 93 копійки), а також проценти за користування кредитними коштами в розмірі 13 779,32 доларів США (тринадцять тисяч сімсот сімдесят дев`ять доларів 32 центи США), що в еквіваленті по офіційному курсу НБУ станом на 06.09.2023 року є 503 890, 44 грн. (п`ятсот три тисячі вісімсот дев`яносто гривень 44 копійки).

Також слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «МТБ Банк» пеню в розмірі 112 033,86 грн. (сто дванадцять тисяч тридцять три гривні 86 копійок) і штраф в розмірі 24 342,56 грн. (двадцять чотири тисячі триста сорок дві гривні 56 копійок).

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, колегія суддів також вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «МТБ Банк» судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Рішення, в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 , слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 141, 374, 375, п.4 ч.1 ст. 376, ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк», , заборгованість по тілу кредиту в розмірі 70 219, 23 доларів США (сімдесят тисяч двісті дев`ятнадцять доларів 23 цента США), що по офіційному курсу НБУ станом на 06.09.2023 року є еквівалентом 2 567 818,93 грн. (два мільйони п`ятсот шістдесят сім тисяч вісімсот вісімнадцять гривень 93 копійки), а також проценти за користування кредитними коштами в розмірі 13 779,32 доларів США (тринадцять тисяч сімсот сімдесят дев`ять доларів 32 центи США), що в еквіваленті по офіційному курсу НБУ станом на 06.09.2023 року є 503 890, 44 грн. (п`ятсот три тисячі вісімсот дев`яносто гривень 44 копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк», , пеню в розмірі 112 033,86 грн. (сто дванадцять тисяч тридцять три гривні 86 копійок) і штраф в розмірі 24 342,56 грн. (двадцять чотири тисячі триста сорок дві гривні 56 копійок), а також судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Судове рішення, в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13.09.2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький