КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 760/3929/22 Головуючий у 1 інстанції: Коробенко С.В.
Провадження № 22-ц/824/9627/2023 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Крижанівської Г.В., Матвієнко Ю.О.,

секретар Ткаченко В.В.,

розглянувши апеляційні скарги Заступника керівника Київської обласної прокуратури Грабця Ігоря Несторовича, Кшемінської Юлії Іванівни, яка діє від імені та в інтересах Головного управління Національної поліції у Київській області, та ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах Державної казначейської служби України, на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Київської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції у Київській області про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного кримінального переслідування,-

в с т а н о в и в:

В лютому 2022 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Київської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції у Київській області про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного кримінального переслідування. Зазначав, що 17.10.2014 року слідчим СВ Васильківського MB ГУ ГУМВС України в Київській області старшим лейтенантом міліції Волинець B.C. його було затримано в порядку ст. 208 КПК України та поміщено до ізолятора тимчасового тримання. 18.10.2014 року, тобто на наступний день після затримання, старший лейтенант міліції Волинець В.С. вручив йому повідомлення про підозру за ч.2 ст.307 КК України. 20.10.2014 року ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області йому обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в строком на 60 днів - до 15 грудня 2014 року. У відповідності до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя визначив розмір застави в розмірі 60900,00 грн. 20.10.2014 року заставу за нього у визначеному розмірі вніс ОСОБА_4 22.12.2014 року старшим прокурором Васильківської міжрегіональної прокуратури Київської області Пархоменком В.В. винесена постанова про об`єднання матеріалів досудового розслідування, а саме: матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001404 від 17.10.2014, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України та матеріали кримінального провадження №0001521 від 05.11.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України (об`єднано під спільним номером №0001404). 15.01.2015 року старшим прокурором Васильківської міжрегіональної прокуратури Київської області Пархоменком В.В. винесена постанова про об`єднання матеріалів досудового розслідування, а саме: матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001404 від 17.10.2014, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307, ч.1 ст. 263 КК України та матеріалів кримінального провадження №0000107 від 15.01.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 311 КК України та ч. 1 ст.311 КК України. В подальшому обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001404 від 17.10.2014 по його обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.317, ч.1 ст.263 КК України направлений до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області для розгляду по суті. Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.11.2019 його визнано невинуватим у пред`явленому обвинувачені у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст.307, ч.2 ст. 317, ч. 1 ст. 263 КК України, його виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України. Ухвалою Київського апеляційного суду від 07.07.2020 року вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.11.2019 залишений без змін. З 17.10.2014 по 07.07.2020, тобто 5 років 8 місяців та 21 день, він перебував під слідством та судом. З них 3 дні його незаконно утримували в ІТТ, оскільки він був затриманий в порядку ст. 208 КПК України. Внаслідок вказаних подій був порушений нормальний ритм його життя, плани, постраждала його репутація як громадянина та сім`янина. Він був позбавлений можливості забезпечувати сім`ю всім необхідним, в тому числі матеріально, завдано безповоротної шкоди його фізичному та психічному здоров`ю, яке і без того в силу віку та хронічних хвороб не є бездоганним. Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою змусило його звернутись про допомогу до ОСОБА_4 . Грошові кошти були внесені ним ще у 2014 році на депозитний рахунок держави та перебували там аж до набрання вироком законної сили. Про факт притягнення його до кримінальної відповідальності знала його неповнолітня дитина, 2009 року народження, сусіди, родичі, які весь цей час ставились до нього як до злочинця та особи, яка порушила закони України. Проведення значної кількості засідань в різних місцях, спочатку в Васильківському міськрайонному суді Київської області, а з 2017 року - в Білоцерківському міськрайонному суді Київської області - потягли необхідність несення додаткових витрат, оскільки він проживав в Києві та змушений був протягом більше ніж 5 років їздити в поліцію та суд в інші міста. Посилаючись на положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ОСОБА_2 вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, що становить 481 000,00 грн. (74 місяці 04 дні х 6500 грн.). Враховуючи рівень моральних страждань, ОСОБА_2 просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на свою користь на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, судове розслідування, прокуратури та суду в розмірі 1 000 000,00 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з Держави за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_2 компенсацію за спричинену моральну шкоду, завдану внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, в розмірі 500000 грн. В іншій частині позову відмовлено.

На рішення суду подані апеляційні скарги представниками Київської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції у Київській області, Державної казначейської служби України. Апелянти просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 . Зазначають, що відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» сам факт ухвалення виправдувального вироку щодо особи не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди, а відшкодування такої шкоди провадиться виключно у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому сума присудженого відшкодування не має бути джерелом незаконного збагачення. Позивачем не наведено аргументованих доводів та конкретних прикладів на підтвердження факту вчинення відповідачами фізичного чи психічного впливу на нього в ході досудового розслідування кримінального провадження № 00001404, що вказувало б на спричинення останньому моральних страждань, настання інших негативних подій та явищ, переживань тощо. Більше того, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу протиправності поведінки працівників органів досудового розслідування та прокуратури під час здійснення процесуальних дій у кримінальному провадженні № 00001404, які б обмежували його права. Презумпція наявності моральної шкоди, у тому числі, у категорії справ про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, законодавством не передбачена. Зазначають, що діяльність центрального органу управління Національної поліції та територіальних органів Національної поліції регулюються Законом України «Про Національну поліцію», який набрав чинності 07.11.2015. Діяльність міліції до 06.11.2015 регулювалась Законом України «Про міліцію», який втратив чинність 07.11.2015. Національна поліція не є правонаступником міліції, а притягнення органу Національної поліції до правової відповідальності за рішення та дії органу міліції та ще й за період, коли поліція не була утворена є недопустимим. Додатковою підставою для скасування судового рішення також зазначають розгляд справи неповноважним судом, оскільки відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» питання про відшкодування шкоди та її розмір вирішується тим судом, який постановив виправдувальний вирок. Відтак, розгляд даної справи мав здійснювати Білоцерківський міськрайонний суд Київської області. В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначає, що позивач незаконно перебував під слідством та судом 74 місяці й, виходячи з цього, обрахував мінімальний розмір компенсації за заподіяну моральну шкоду в розмірі 481 000,00 (74 х 6500), та задовольнив вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 000,00 грн. Водночас, повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення було вручено позивачу 18.10.2014. Отже, позивач перебував під слідством та судом з 18.10.2014 і до дня набрання законної сили вироком суду, тобто, до07.07.2020, що складає 68 місяців 19 днів. Відтак, можливий розмір моральної шкоди складав би 446 116,67 грн. Визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди значно перевищує гарантований Законом мінімум відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній інстанції представники Київської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судове засідання представник Головного управління Національної поліції у Київській області, не з`явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у відсутність апелянта.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 17 жовтня 2014 року був затриманий ОСОБА_2 в порядку ст. 208 КПК України слідчим СВ Васильківського MB ГУ ГУМВС України в Київській області старшим лейтенантом міліції Волинець B.C..

На підставі ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.10.2014 щодо ОСОБА_2 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 15 грудня 2014 року. У відповідності до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя визначив розмір застави в розмірі 60900,00 грн. 20.10.2014 року в інтересах ОСОБА_2 було внесено заставу в розмірі 60900,00 грн.

Протягом тривалого часу здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №00001404 від 17 жовтня 2014 року, в якому позивачу було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307, ч. 3 ст. 317, ч. 1 ст. 263 КК України, а в подальшому - його судовий розгляд.

Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.10.2015 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 317, ч. 3 ст. 307 КК України, а за ст. 263 КК України його виправдано. Призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на дев`ять років з конфіскацією майна.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17 грудня 2015 року вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.10.2015 року скасований, а справу повернуто на новий розгляд.

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.11.2019 року ОСОБА_2 був повністю виправданий у справі №362/2582/16-к за обвинуваченням його у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307, ч. 3 ст. 317, ч. 1 ст. 263 КК України. Зазначений вирок залишений в силі ухвалою Київського апеляційного суду від 07.07.2020 року.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , стягнув з Держави за рахунок коштів державного бюджету України на користь позивача компенсацію за спричинену моральну шкоду, завдану внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, в розмірі 500000 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового розслідування, прокуратури та суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового розслідування, прокуратури та суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку: постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; постановлення виправдувального вироку суду.

Статтею 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового розслідування, прокуратури та суду» визначено, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Частинами 5, 6 ст.4 Закону передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відповідно до ст. 13 Закону розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

При цьому відповідно до положень ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом у даній справі, 17 жовтня 2014 року слідчим СВ Васильківського MB ГУ ГУМВС України в Київській області було затримано ОСОБА_2 в порядку ст. 208 КПК України та поміщено до ізолятора тимчасового тримання, позивач набув статусу підозрюваного. Протягом тривалого часу здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №00001404 від 17 жовтня 2014 року, в якому позивачу було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307, ч. 3 ст. 317, ч. 1 ст. 263 КК України, а в подальшому - його судовий розгляд. Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.11.2019, залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 07.07.2020, ОСОБА_2 було виправдано за обвинуваченням його у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307, ч. 3 ст. 317, ч. 1 ст. 263 КК України.

У зв`язку цим суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для відшкодування на користь ОСОБА_2 моральної шкоди.

Еолегія суддів погоджується із визначеним судом розміром відшкодування моральної шкоди - 500 000 грн. Суд правлиьно врахував, що позивач майже шість років був під слідством та судом, після затримання він був взятий під варту, у зв`язку з цим позивач дійсно був обмежений у продовженні звичайного способу життя. Перебування ОСОБА_2 під слідством та судом мало негативний вплив на його зв`язки з іншими людьми.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянтів на недоведеність позивачем протиправності дій органів досудового розслідуванні та суду. Перебування особи під слідством та судом та постановлення виправдувального вироку є достатньою підставою для відшкодування моральної шкоди.

Суд першої інстанції обґрунтовано залучив Головне управління Національної поліції у Київській області як співвідповідача в даній справі. Посилання представника Головного управління Національної поліції у Київській області на те, що органи поліції є правонаступником органів міліції за функціональним призначенням колегія суддів вважає безпідставними.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд правильно обрахував період перебування позивача під слідством, а також відхиляє доводи апеляційної скарги, що на користь ОСОБА_2 мав бути присуджений мінімальний розмір встановленого Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового розслідування, прокуратури та суду» відшкодування моральної шкоди. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає, виходячи із глибини душевних страждань, наслідків, які мали місце для позивача, та вимог розумності і справедливості. Відповідачі не надали доказів на спростування визначеного судом розміру моральної шкоди.

Колегія суддів відхиляє посилання апеляційної скарги в частині порушення судом правил підсудності даної справи. Позивач ОСОБА_2 звернувся з цивільним позовом до Солом`янського районного суду м. Києва відповідно до положень ч.4 ст. 28 ЦПК України.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги заступника керівника Київської обласної прокуратури Грабця Ігоря Несторовича, Кшемінської Юлії Іванівни, яка діє від імені та в інтересах Головного управління Національної поліції у Київській області, та ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах Державної казначейської служби України, залишити без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 вересня 2023 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Крижанівська Г.В.

Матвієнко Ю.О.