_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 6/947/227/23
УХВАЛА

про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон

09.10.2023 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді Куриленко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, вжитих по справі № 2-205/04 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2023 року боржник ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просить суд постановити ухвалу, якою скасувати тимчасове обмеження фізичної особи - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , яке було встановлено ухвалою Київського районного суду м. Одеси № 1512/11978/2012 від 13.09.2012 року.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 2012 року начальник Першого Київського ВДВС ОМУ звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 . Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13.09.2012 року було задоволено подання ДВС та обмежено у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 .

Підставою для скасування тимчасового обмеження вказує, що на теперішній час виконавче провадження закрито, а борг сплачений в повному обсязі.

Вищевказані обставини і стали підставо для звернення до суду з даною заявою.

Частиною 6 ст. 441 ЦПК України передбачено, що суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

У судове засідання сторони по справі не з`явились, представник заявниці ОСОБА_1 ОСОБА_4 надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні заяви.

Розглянувши подану заяву, суд прийшов до висновку про можливість її задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Іллічівського міського суду від 05.05.2004 року по справі № 2-205/04, було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 1560 гривень та моральну шкоду у розмірі 925 гривень.

Виконуючий обов`язки начальника Першого Київського ВДВС звернувся до суду з поданням? в якому просив вирішити питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер невідомий, 1963 року народження, яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , - до виконання зобов`язань за рішенням Іллічівського міського суду № 2-205/04, яке набрало законної сили.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13.09.2012 року подання виконуючого обов`язки начальника Першого Київського ВДВС було задоволено.

За умовами ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

У відповідності до ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Крім цього, ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Під час розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 441 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно розділам VII, VIII, IX Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас чинне законодавство не містить визначення поняття «ухилення», практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.

В академічному тлумачному словнику української мови слово «ухилення» тлумачиться так: 1) відступати, відхилятися, вивертатися; 2) намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; 3) навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

Отже, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

В даному випадку судом встановлено, що боржником ОСОБА_1 було здійснено поштовий переказ на ім`я ОСОБА_2 , номер відправлення , у розмірі 2 485 гривень.

Зазначений переказ значиться виплаченим одержувачу 28.09.2023 року у ВПЗ Чорноморськ - 4, що підтверджується відповіддю АТ «Укрпошта» від 28.09.2023.

Таким чином рішення Іллічівського міського суду від 05.05.2004 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди виконано у повному обсязі.

Тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення. Таким чином, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України».

Таким чином, враховуючи вищевказане та беручи до уваги те, що в судовому засіданні встановлено, що наразі обставини, які слугували для застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відпали, оскільки заборгованості по виконанню рішення Іллічівського міського суду від 05.05.2004 року не має, суд приходить до висновку, що заява про скасування такого обмеження підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 441 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, вжитих по справі № 2-205/04 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження фізичної особи - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , яке було встановлено ухвалою Київського районного суду м. Одеси № 1512/11978/2012 від 13.09.2012 року.

Копію ухвали суду направити до Адміністрації державної прикордонної служби України та сторонам по справі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Куриленко О. М.