ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 547/118/22 Номер провадження 22-ц/814/2098/23Головуючий у 1-й інстанції Харченко В.Ф. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Одринської Т.В.

суддів - Панченка О.О., Пікуля В.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»

на додаткове рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 06 липня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 08.06.2022 позов ОСОБА_1 задоволено повністю: визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області О.В.Грисюк № 93754 від 15.07.2021, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ"ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" заборгованість у розмірі 39834,37 грн, таким, що не підлягає виконанню; стягнуто з ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" на користь ОСОБА_1 1488,60 грн судових витрат зі сплати судового збору.

Додатковим рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 06 липня 2022 року стягнуто з ТОВ"ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 10 125,39 грн.

Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал`звернулось з апеляційною скаргою, просить рішення скасувати і прийняти нову постанову, якою відмовити в ухваленні додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що звертаючись із заявою про ухвалення додаткового рішення, позивач не зазначив поважних причин, за яких не міг долучити докази, що підтверджують розмір витрат до закінчення судових дебатів у справі. Більше того, судові дебати були відсутні, розгляд справи був заочний.

Крім того, заяву про ухвалення додаткового рішення у справі відповідач не отримував, позивачем не надіслано на адресу сторін підтверджуючі документи щодо понесених ним витрат на правову допомогу, у зв`язку із чим у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення заяви.

Апелянт вбачає в діях позивача зловживання правом.

Справа про визнання виконавчого листа є малозначною, не є складною, тому гонорар адвоката повинен відповідати критеріям співмірності. Предметом спору є немайновий спір, а тому відсоткове співвідношення витрат на правничу допомогу є недоречним.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд виходив із наявності передбачених ст. 270 ЦПК України підстав щодо відшкодування понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу.

При цьому суд виходив із доведеності факту понесення таких витрат позивачем, які підтверджені належними та допустимими доказами, та необхідністю їх відшкодування з урахуванням складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а також з урахуванням вимог співмірності.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із проведенням експертизи (ч.ч.1 та 2 ст.133 ЦПК України).

Згідно приписів частин 1 - 6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч.4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно положень ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, за змістом даної норми підставою для ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат на професійну правничу допомогу є сукупність певних обставин: по-перше, подання заінтересованою стороною доказів (договорів, рахунків тощо) до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, по-друге, наявність заяви сторони про відшкодування судових витрат, зробленої нею до закінчення судових дебатів.

Судом встановлено, що рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 08.06.2022 позов ОСОБА_1 задоволено повністю: визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області О.В.Грисюк № 93754 від 15.07.2021, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ"ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" заборгованість у розмірі 39834,37 грн, таким, що не підлягає виконанню; стягнуто з ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" на користь ОСОБА_1 1488,60 грн судових витрат зі сплати судового збору.

Вказаним судовим рішення не було вирішено питання стягнення судових витрат, про що заявлено позивачем в позовній заяві. В позові зазначено орієнтований розрахунок сум судових витрат які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. До позовної заяви додано належним чином завірену копію Договору № 393/30-12-2021 від 30.12.2021 р., Акт приймання-передачі наданих послуг від 23.03.2022 року до договору №393/30-12-2021, детальний опис робіт (наданих послуг), згідно яких вартість наданих послуг становить 10500,00 грн, квитанцію № 393 від 23.02.2022 р. (а.с.7, 8, 13, 16-18,27-29).

За таких обставин з урахуванням доведеності понесених позивачем витрат на правничу допомогу, а також враховуючи складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 500,00 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не зазначив поважних причин, за яких не міг долучити докази, що підтверджують розмір витрат до закінчення судових дебатів у справі , колегія суддів не приймає, так як орієнтований розрахунок сум судових витрат які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи заявлено в самому позові до якого було додано усі необхідні докази таких витрат.

В апеляційній скарзі відповідач вказує на неспівмірність стягнутих судом витрат на правничу допомогу, зокрема, обґрунтовує тим, що розмір заявлених позивачем витрат на правову допомогу є значно більшим, ніж в аналогічних справах. Колегія суддів оцінює такі доводи як необґрунтовані, оскільки за своєю правовою природою витрати на правову допомогу ґрунтуються на договірних відносинах, розмір витрат які поніс та планував понести, зафіксовано в договорі. Договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що врегульовано нормами матеріального (цивільного) права.

Приписи ст. 632 ЦК України врегульовують поняття ціни в договорі. Така ціна встановлюється за домовленістю сторін.

Суд не може втручатися у фінансові правовідносини адвоката і клієнта, проте суд зобов`язаний оцінити обсяг адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума фактично обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги про те, що справа про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не є складною, відноситься до категорії малозначних, а доводи позову грунтуются на усталених висновках Верховного Суду, що на думку відповідача свідчить про неспівмірність витрат на правову допомогу, колегія суддів відхиляє.

Судом встановлено, що Договором № 393/30-12-2021 від 30.12.2021 р про надання правничої (правової) допомоги, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , сторонами договору визначено, фіксовану оплату вартості послуг (а.с. 16, 17).

Згідно з Актом приймання-передачі наданої правничої допомоги № 1 до договору № 393/30-12-2021 від 30.12.2021 р., адвокатом Цепко Т.М. надано позивачу наступні послуги правничої допомоги:

- надання усної консультації - фіксована оплата - 1500,00 грн;

- підготовка та написання адвокатського запиту до приватного виконавця - фіксована оплата - 500,00 грн;

- підготовка та написання позовної заяви заяви - фіксована оплата - 8000,00 грн;

- підготовка та написання клопотання про розгляд справи у спрощеному провадженні - фіксована оплата - 500,00 грн.

Клієнтом станом на 23.03.2022 року внесено гонорару 10500,00 грн, готівкою, згідно квитанції № 393 в сумі 12000,00 грн від 23.02.2022р. (а.с. 27, 28).

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу у сумі 10500,00 грн. є співмірним та відповідає предмету спору, оскільки оспорюється вчинення виконавчого напису щодо стягнення боргу у розмірі 39184,37 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і дебати у справі були відсутні, що виключає можливість з`явлення до закінчення дебатів про відшкодування витрат на правничу допомогу необгрунтовані, оскільки вимога ч.8 ст.141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні (правові висновки Великої Палати Верховного Суду у справах № 755/9215/15-ц, № 904/4507/18 та постанова Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у справі № 922/445/19).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо обґрунтованості розміру витрат на правничу допомогу, викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи додаткове рішення, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, а тому дане рішення є законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування додаткового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 06 липня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28.09.2023/

Головуючий Т.В. Одринська

Судді О.О. Панченко

В.П. Пікуль