Постанова

Іменем України

15 березня 2023 року

м. Київ

справа № 205/7497/18

провадження № 61-11491св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 як законний представник неповнолітньої ОСОБА_4 ,

треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Швецова Надія Володимирівна, Управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства КБ «Надра»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_5 , на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2020 року у складі судді Остапенко Н. Г. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 липня 2020 року у складі колегії суддів: Петешенкової М. Ю., Деркач Н. М.,

Пищиди М. М.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 як законного представника неповнолітньої ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Швецова Н. В., Управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства КБ «Надра», про визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування нерухомого майна та скасування державної реєстрації права власності.

Позов мотивований тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від

13 листопада 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Римською А. В., реєстровий номер 6663, позивачка набула у власність квартиру

АДРЕСА_1 . Того ж дня, 13 листопада 2007 року, між

ВАТ КБ «Надра» і нею укладено та нотаріально посвідчено договір іпотеки

№ 8/2007/840-К/1566-Н/2, реєстровий номер 6664.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 січня

2018 року у справі № 200/22376/17 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про солідарне стягнення суми боргу за договором позики, за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_8 , про визнання недійсним договору та визнання права власності позовні вимоги ОСОБА_7 задоволено, а саме:

- припинено право власності ОСОБА_1 на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею

55,1 кв. м, житловою площею 31,2 кв. м;

- визнано право власності за ОСОБА_7 на квартиру

АДРЕСА_1 , загальною площею 55,1 кв. м, житловою площею 31,2 кв. м, в рахунок виконання зобов`язання за договором завдатку, укладеним між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 01 жовтня 2007 року;

- визнано недійсним договір іпотеки № 8/2007/840-К/1566-Н/2, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Римською А. В. за реєстровим номером 6664, укладений між ОСОБА_1 і ВАТ КБ «Надра»;

- скасовано запис про іпотеку за реєстраційним номером 6019994

від 13 листопада 2007 року, накладений на квартиру за адресою:

АДРЕСА_2 ;

- скасовано запис про обтяження за реєстраційним номером 6018169 від

13 листопада 2007 року, накладений на квартиру за адресою:

АДРЕСА_2 ;

- скасовано запис про арешт за реєстраційним номером 10713129 від

13 січня 2011 року, накладений Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції;

- скасовано запис про арешт за реєстраційним номером 750893 від 22 квітня 2013 року, накладений Ленінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

07 лютого 2018 року державний реєстратор Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Колісник І. М. на підставі вказаного рішення суду зареєстрував право власності на спірну квартиру за ОСОБА_7 .

У подальшому квартира була декілька разів відчужена, і на даний момент право власності зареєстроване за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 05 червня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Шевцовою Н. В.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня

2018 року заяву представника позивача ОСОБА_5 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами задоволено, вказане рішення скасовано та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про солідарне стягнення суми боргу за договором позики та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , третя особа

ОСОБА_8 , про визнання недійсним договору та визнання права власності - залишено без розгляду, а отже спірна квартира вибула з власності позивача неправомірно.

На підставі вищевказаного ОСОБА_1 просила:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 05 червня 2018 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , від імені якої діяв її законний представника ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Швецовою Н. В., реєстровий номер 858;

- витребувати нерухоме майно, а саме квартиру

АДРЕСА_1 , з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 , в особі її законного представника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 ;

- скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 05 червня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Швецовою Н. В.,

реєстровий 858.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 28 лютого 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що звернення позивача до суду з вимогами про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування спірної квартири та скасування державної реєстрації права власності на таку квартиру з огляду на скасування рішення суду, яке стало підставою для звернення до суду з такими вимогами, без звернення до державного реєстратора із заявою про скасування державної реєстрації права власності та поновлення обтяжень є передчасним, оскільки ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2018 року про залишення позову без розгляду, яка стала підставою для звернення до суду із заявленими вимогами, є достатньою підставою для внесення до Державного реєстру прав на нерухоме майно запису про скасування державної реєстрації права власності, яке було зареєстровано на підставі такого рішення, та, відповідно, підставою для поновлення записів про іпотеку, обтяження, арешти.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 липня 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 залишено без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 28 лютого

2020 року залишено без змін.

Залишаючи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 без задоволення, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У серпні 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 через засоби поштового зв?язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від

28 лютого 2020 року і постанову Дніпровського апеляційного суду від

09 липня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд не надав належної оцінки ухвалі Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 12 квітня

2018 року у справі № 200/22376/17, якою скасовано рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 03 січня 2018 року, та ухвалі цього ж суду від 01 червня 2018 року, якою позовні вимоги за первісним та зустрічним позовом залишено без розгляду. Спірну квартиру позивачка набула правомірно. Заявник вказує, що вибуття майна з володіння власника на підставі судового рішення, ухваленого щодо цього майна, але

в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею (правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 6-251цс15,

від 03 лютого 2016 року у справі № 6-2026цс15, від 21 грудня 2016 року

у справі № 6-2233цс16 та постанові Великої Палати Верховного Суду

від 05 грудня 2018 року у справі № 522/2202/15-ц (провадження

№ 14-132цс18)). Звертаючись до суду з позовними вимогами про витребування спірної квартири у відповідача, не відбулось втручання у право власності відповідача, оскільки відновлення права заявника обґрунтовується тим, що його право власності на спірну квартиру скасоване рішенням суду,

а тому законних підстав набуття відповідачем права власності на спірну квартиру немає.

Доводи інших учасників справи

29 вересня 2020 року представник ОСОБА_3 як законний представник неповнолітньої ОСОБА_4 - адвокат Зосименко С. Г. подала до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи

Ухвалою Верховного Суду від 25 серпня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали цивільної справи із Ленінського районного суду міста Дніпропетровська.

25 вересня 2020 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 25 листопада 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 01 грудня 2021 року зупинено касаційне провадження у справі № 205/7497/18 за позовом ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як законного представника неповнолітньої ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Швецова Н. В., Управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства КБ «Надра», про визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування нерухомого майна та скасування державної реєстрації права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_5 , на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 09 липня 2020 року до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду у касаційному порядку справи № 461/12525/15-ц (провадження

№ 14-190цс20) за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , Першої Львівської державної нотаріальної контори про визнання спадщини відумерлою, визнання свідоцтва про право на спадщину

і договору купівлі-продажу квартири недійсними, скасування рішень про державну реєстрацію, витребування майна з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_11 на постанову Львівського апеляційного суду від 06 березня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 15 березня 2023 року поновлено касаційне провадження у справі № 205/7497/18 за позовом ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як законного представника неповнолітньої ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Швецова Н. В., Управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства КБ «Надра», про визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування нерухомого майна та скасування державної реєстрації права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_5 , на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 09 липня 2020 року.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що, переглядаючи

у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені

у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини справи

Згідно з договором купівлі-продажу від 13 листопада 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Римською А. В., реєстровий № 6663, ОСОБА_1 набула

у власність квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 13 листопада 2007 року приватний нотаріус Римська А. В. наклала обтяження на квартиру

АДРЕСА_1 , підстава - договір іпотеки від 13 листопада 2007 року № 8/2007/840-К/1566-Н/2, іпотекодержатель ВАТ КБ «Надра», строк виконання основного зобов`язання до 11 листопада 2032 року.

У подальшому на спірне нерухоме майно накладено арешти, а саме: Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції за реєстраційним номером 10713129 від 13 січня 2011 року та Ленінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції за реєстраційним номером 750893 від 22 квітня 2013 року.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 про солідарне стягнення суми боргу за договором позики, за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_8 , про визнання недійсним договору та визнання права власності, позовні вимоги за зустрічним позовом задоволено, а саме:

- припинено право власності ОСОБА_1 на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею

55,1 кв. м, житловою площею 31,2 кв. м;

- визнано право власності за ОСОБА_7 на квартиру

АДРЕСА_1 , загальною площею 55,1 кв. м, житловою площею 31,2 кв. м, в рахунок виконання зобов`язання за договором завдатку, укладеним між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 01 жовтня 2007 року;

- визнано недійсним договір іпотеки № 8/2007/840-К/1566-Н/2, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Римською А. В. за реєстровим номером 6664, укладений між ОСОБА_1 і ВАТ КБ «Надра»;

- скасовано запис про іпотеку за реєстраційним номером 6019994

від 13 листопада 2007 року, накладений на квартиру за адресою:

АДРЕСА_2 ;

- скасовано запис про обтяження за реєстраційним номером 6018169 від

13 листопада 2007 року, накладений на квартиру за адресою:

АДРЕСА_2 ;

- скасовано запис про арешт за реєстраційним номером 10713129 від

13 січня 2011 року, накладений Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції;

- скасовано запис про арешт за реєстраційним номером 750893 від 22 квітня 2013 року, накладений Ленінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно на виконання вказаного рішення суду припинено іпотеку, скасовано обтяження та арешти на спірне нерухоме майно.

07 лютого 2018 року проведено державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_7 .

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2018 року заяву представника позивача - ОСОБА_5 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами задоволено, вказане рішення скасовано та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про солідарне стягнення суми боргу за договором позики та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , третя особа -

ОСОБА_8 , про визнання недійсним договору та визнання права власності залишено без розгляду.

Відповідно до договору, посвідченого 05 червня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шевцовою Н. В., ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від імені якої, як законний представник діяв її батько ОСОБА_3 , придбала спірну квартиру.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції,

з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що звернення позивача до суду з вимогами про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування спірної квартири та скасування державної реєстрації права власності на таку квартиру з підстав скасування рішення суду, яке стало підставою для звернення до суду з такими вимогами, без звернення до державного реєстратора із заявою про скасування державної реєстрації права власності та поновлення обтяжень є передчасним, оскільки ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2018 року про залишення позову без розгляду, яка стала підставою для звернення до суду із заявленими вимогами, є достатньою підставою для внесення до Державного реєстру прав на нерухоме майно запису про скасування державної реєстрації права власності, яке було зареєстроване на підставі такого рішення, та, відповідно, підставою для поновлення записів про іпотеку, обтяження, арешти.

Верховний Суд не погоджується із цими висновками з огляду на таке.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі

№ 522/2202/15-ц (провадження № 14-132цс18), на яку посилається заявник

у касаційній скарзі, зроблено висновок про те, що відповідно до статті 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Цивільним законодавством передбачено такий спосіб захисту порушених прав, як віндикація.

Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника. Це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає

у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця)

з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем)

і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває

у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передання майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Відповідно до частини 1 статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконно володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі.

Таким чином, особа, яка вважає, що договором купівлі-продажу рухомого або нерухомого майна порушуються її права як власника або законного користувача цього майна, має право на витребування цього майна від останнього набувача, що і є належним способом захисту її порушеного права.

Власник із дотриманням норм статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило

у володіння останнього набувача.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, з яким погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року

у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року

у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18) та інших звернено увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року

у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18) зроблено висновок, що якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Реєстру. Водночас вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є потрібними для ефективного відновлення порушеного права.

Подібні висновки викладено також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (провадження

№ 12-158гс19), від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (провадження № 12-35гс21), від 09 листопада 2021 року у справі № 466/8649/16-ц (провадження № 14-93цс20), від 23 листопада 2021 року

у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21).

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Отже, у разі задоволення віндикаційного позову рішення суду про витребування майна забезпечуватиме ефективне відновлення порушених прав власника, оскільки таке судове рішення є підставою для державної реєстрації права власності, тому задоволення вимог щодо скасування записів про право власності не є потрібним для захисту порушених прав позивача.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема,

у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року

у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20), від 02 лютого 2021 року

у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20), від 22 червня 2021 року

у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, наведеного не врахував, зробивши висновок про передчасність звернення позивача до суду з дійсним позовом, не звернув уваги на те, що вимога про витребування спірного майна є ефективним способом захисту порушеного права.

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно

у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частини перша та третя статті 388 ЦК України).

Отже, саме власнику або законному користувачу майна належить право на витребування майна з незаконного володіння (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 522/2110/15-ц

та від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13).

Такий висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від

14 грудня 2022 року у справі № 461/12525/15-ц (провадження № 14-190цс20).

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК Українивизначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У справі, що переглядається, не встановлено обставин, які могли би свідчити про недобросовісність відповідача. Разом з тим Верховний Суд враховує, що ОСОБА_4 , в інтересах якої як законний представник діяв її батько

ОСОБА_3 , набула спірну квартиру в особи, яка не мала права її відчужувати, оскільки на момент укладення договору купівлі-продажу від 05 червня

2018 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , за яку, як законний представник діяв її батько ОСОБА_3 , ухвалою суду від 12 квітня 2018 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 січня 2018 року, яким за ОСОБА_7 визнано право власності на спірну квартиру, який у подальшому відчужив її ОСОБА_2 , скасовано,

а тому спірна квартира вибула із володіння первинного власника ОСОБА_1 поза її волею.

За таких обставин Верховний Суд дійшов висновку, що позивач, яка є власником спірної квартири, має право на витребування спірної квартири від ОСОБА_4 на підставі статті 388 ЦК України.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 в особі її законного представника

ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 підлягають задоволенню.

Разом з цим Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині позову ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 як законного представника неповнолітньої ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Швецова Н. В., Управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства КБ «Надра», про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації права власності з підстав обрання позивачем в цій частині неефективного способу захисту.

У зв?язку з наведеним Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від

28 лютого 2020 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від

09 липня 2020 року в мотивувальних їх частинах щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Швецова Н. В., Управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства КБ «Надра», про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації права власності, виклавши їх в цій частині в редакції цієї постанови.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Згідно з частиною третьою статті 412 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зважаючи на те що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але судами попередніх інстанцій допущено неправильне застосування норм матеріального права, рішення Ленінського районного суду

м. Дніпропетровська від 28 лютого 2020 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 09 липня 2020 року в частині позовних вимог

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 як законного представника неповнолітньої ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Швецова Н. В., Управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра», про витребування нерухомого майна підлягають скасуванню із ухваленням

у справі в цій частині нового рішення про задоволення цих позовних вимог.

В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від

09 липня 2020 року слід змінити у мотивувальних частинах, виклавши їх

у редакції цієї постанови.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК Українипостанова суду касаційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи часткове задоволення касаційної скарги, понесені ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг в ромірі 13 635,00 грн слід стягнути

з ОСОБА_3 як законного представника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 141, 409, 412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого

2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 липня

2020 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 як законного представника неповнолітньої ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Швецова Надія Володимирівна, Управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства КБ «Надра», про витребування нерухомого майна скасувати та ухвали у справі в цій частині нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 як законного представника неповнолітньої ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Швецова Надія Володимирівна, Управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства КБ «Надра», про витребування нерухомого майна задовольнити.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 , законним представником якої є ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого

2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 липня

2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 як законного представника неповнолітньої ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Швецова Надія Володимирівна, Управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства КБ «Надра», про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації права власності змінити у мотивувальних частинах, виклавши їх

у редакції цієї постанови.

Стягнути з ОСОБА_3 як законного представника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 13 635,00 грн судових витрат, понесених у зв?язку з поданням позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун
М. Ю. Тітов