Справа № 136/1648/22
Провадження № 22-ц/801/1883/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шпортун С. В.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 рокуСправа № 136/1648/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Медвецький С. К., Копаничук С. Г.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 24 липня 2023 року, ухвалене у складі судді Шпортун С. В. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , про стягнення коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13 вересня 2022 року ОСОБА_2 написала боргову розписку, якою підтвердила факт отримання від позивача у позику 700 доларів США та зобов`язалась повернути вказані кошти до 27 вересня 2022 року.

Відповідачка запевнила ОСОБА_1 , що позика буде повернута відразу після продажу нею квартири, яка є спільною сумісної власністю подружжя та належить на праві власності її чоловіку ОСОБА_3 . За словами відповідачки кошти потрібні були для погашення заборгованості за іншими договірними зобов`язаннями, виконання яких було забезпечене іпотекою вказаної квартири.

Оскільки у визначений строк відповідачка не повернула взяті у борг кошти, ОСОБА_1 05 жовтня 2022 року надіслав їй письмову вимогу, у якій просив повернути кошти у п`ятиденний строк із дня отримання вимоги. 11 жовтня 2022 року ОСОБА_2 вимогу отримала, однак на день подання позову кошти не повернула.

За наведених обставин, ОСОБА_1 звернувшись в суд із даним позовом просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти у розмірі 700 доларів США та вирішити питання судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 24 липня 2023 року позов задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 13 вересня 2022 року в сумі 700 доларів США, а також 992,4 грн судового збору за подання позовної заяви.

Своє рішення суд мотивував тим, що оригінал розписки підтверджує як факт укладення договору позики, так і передачу позивачем відповідачеві грошових коштів в обумовленому розмірі та отримання їх відповідачем, тобто кожна із сторін була вільною в укладенні договору та досягла бажаного при укладені правочину.

Водночас зібрані у справі докази свідчать про те, що відповідачка не виконала обов`язок доведення перед судом факту так званої безвалютності позики в цілому чи у певній частині, що породжує у майбутнього обов`язок позичальника повернути обумовлену угодою суму грошей за договором.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 22 серпня 2023 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Оніщук В. В., судді: Голота Л. О., Копаничук С. Г.

Ухвалами Вінницького апеляційного суду від 24 серпня 2023 року ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, апеляційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, а також витребувано справу із суду першої інстанції.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28 серпня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 11 вересня 2023 року суддю Голоту Л. О. замінено на суддю Медвецького С. К.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 вересня 2023 року справу призначено до розгляду на 28 вересня 2023 року в порядку письмового провадження.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що влітку 2022 року вони із чоловіком прийняли рішення про відчуження належної їм на праві спільної сумісної власності квартири в м. Вінниця.

Позивач був одним із потенційних покупців вказаної квартири та при аналізі документів встановив невідповідність технічного паспорту на вказану квартиру. Посилаючись на ту обставину, що для отримання коштів на купівлю квартири позивачеві необхідно отримати кредит, тому необхідно було привести у відповідність технічні документи. За результатами попередніх домовленостей позивач схилив їх із чоловіком на виготовлення нових технічних документів, які він міг зробити у знайомих визначивши вартість 1 400 доларів США, половину з яких оплатить сам, а іншу половину вони, на що вони погодились.

Зважаючи на те, що на той момент таких вільних коштів у них не було, позивач запропонував здійснити виготовлення нових документів за власний рахунок, в рахунок зменшення вартості квартири на 700 доларів США та з цією метою схилив її до написання розписки.

Грошових коштів вона від позивача не отримувала, що підтверджується перепискою в месенджері «Viber» щодо наміру купити ОСОБА_1 квартиру. Цією ж перепискою підтверджується те, що позивач займався виготовленням нового технічного паспорту на квартиру.

Суд першої інстанції неправомірно поклав на відповідачку обов`язок доведення безвалютності позики, адже на її думку, саме позивач повинен довести передання грошових коштів за договором.

Доказів передання грошових коштів позивач не надав, розписка не містить відомостей про передання коштів, даних ОСОБА_1 , договір позики позивачем не надано суду. Розписка була написана відповідачкою попередньо у якості наміру укласти договір позики та її отримання у майбутньому задля оплати послуг позивача з виготовлення технічної документації на квартиру.

Відтак, вимога про стягнення коштів як неповернутих є безпідставною, а позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити її без задоволення як необґрунтовану, а рішення суду першої інстанції без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

13 вересня 2022 року ОСОБА_2 написала розписку (а. с. 8) наступного змісту:

« ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_2 РНОКПП

ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , що мешкаю за адресою АДРЕСА_1 , даною розпискою підтверджую отримання від ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) кошти в розмірі 700 (сімсот) доларів США. Зобов`язуюсь повернути вказані вище кошти у строк до 27 вересня 2022 включно».

05 жовтня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку з описом вкладення надіслав ОСОБА_2 вимогу про повернення коштів згідно із борговою розпискою від 13 вересня 2022 року, повідомивши, що у випадку не повернення коштів протягом п`яти календарних днів з моменту її отримання, він буде змушений звернутися до суду (а. с. 9, 10).

Вказану вимогу (поштове відправлення 970) ОСОБА_2 отримала 11 жовтня 2023 року, що підтверджується роздруківкою із трекінгом відправлення (а. с. 11).

Доказів виконання зобов`язання матеріали справи не містять.

Позиція суду апеляційної інстанції

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає у повній мірі.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж виду та тієї ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

За вимогами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості такого самого роді та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підтвердження укладення договору позики ОСОБА_1 суду першої інстанції надав оригінал розписки від 13 вересня 2022 року.

Так, зі змісту розписки вбачається, що ОСОБА_2 підтверджує факт отримання від ОСОБА_1 700 доларів США та зобов`язується повернути вказані кошти у строк до 27 вересня 2022 року. При цьому факту власноручного написання розписки ОСОБА_2 не заперечує.

Формулювання у розписці «Я, ОСОБА_2 , … даною розпискою підтверджую отримання від ОСОБА_1 кошти в розмірі 700 (сімсот) доларів США» дає підстави для висновку про підтвердження відповідачкою того факту, що грошові кошти на момент написання розписки вже нею отримані, тому доводи апеляційної скарги про те, що розписка була написана ОСОБА_2 попередньо у якості наміру укласти договір позики та її отримання у майбутньому є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про ненадання суду самого договору позики не заслуговують на увагу, адже враховуючи розмір позики у 700 доларів США та те, що сторонами виступають фізичні особи, укладення договору позики у письмовій формі не вимагається положеннями ст. 1047 ЦК України.

Відтак апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про доведення ОСОБА_1 факту укладення договору позики, факту передачі та отримання ОСОБА_2 грошових коштів в обумовленому розмірі.

Суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що зі змісту переписки сторін у месенджері «Viber» (а. с. 66-69), яка в оригіналі електронного доказу була досліджена судом першої інстанції, не вбачається, що грошові кошти за позикою мали бути спрямовані на оплату послуг виготовлення технічної документації на квартиру ОСОБА_1 .

Апеляційний суд виснує, що ОСОБА_2 не надала жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про не отримання нею грошових коштів у позику на противагу наявної у позивача розписки.

Отже, правильним є висновок районного суду про те, що відповідачкою не виконано обов`язку доведення перед судом факту так званої безвалютності позики в цілому чи у певній частині.

Також виходячи зі змісту розписки від 13 вересня 2022 року, апеляційний суд вважає надуманими доводи апеляційної скарги про не зазначення у розписці даних сторін, зокрема, ОСОБА_1 .

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що факти укладення договору позики, передання та отримання відповідачкою коштів у позику підтверджується належними і допустимими доказами, такі факти нею не спростовані, а відтак рішення районного суду є законним та обґрунтованим.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, понесені ОСОБА_2 судові витрати за апеляційний перегляд справи слід залишити за нею.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 24 липня 2023 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції залишити за ОСОБА_2 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді С. К. Медвецький

С. Г. Копаничук