ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 березня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/4609/22

Головуючий у першій інстанції - Деркач О. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/511/23

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів су дової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Онищенко О.І, Шитченко Н.В.,

із секретарем: Зіньковець О.О.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Чернігівська міська рада, ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Чернігівської міської ради на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщин,

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Чернігівської міської ради, ОСОБА_2 , в якому просила встановити факт, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини разом з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме з грудня 2001 року, за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 несподівано в віці 47 років від короновірусу помер її цивільний чоловік ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина на кв. АДРЕСА_1 . Позивачка своєчасно звернулася до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Борисової Т.А. з заявою про прийняття спадщини, 22.12.2021 відкрита спадкова справа № 92/2021 після смерті ОСОБА_3 .

Зазначала, що вона перебувала в фактичних шлюбних відносинах в розумінні ст. 3 СК України, з ОСОБА_3 з грудня 2001 року, про що свідчить акт про проживання від 14.12.2021 року, підписаний сусідами. З акту вбачається, що вона проживала разом зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_3 , спільним сином ОСОБА_2 , 2002 року народження, матір`ю чоловіка, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За час проживання, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, за спільні кошти була придбана пральна машина, холодильник, телевізор, умивальник, змішувач до нього, робився поточний ремонт, тощо.

Указувала, що вона здійснювала поховання цивільного чоловіка, після його смерті погасила кредит на суму 16 700 грн. шляхом зарахування коштів на картковий рахунок ОСОБА_3 . Також її мати, ОСОБА_5 , погасила кредит за померлого зятя на суму 39 863,98 грн.

Зазначала, що без встановлення факту проживання однією сім`єю вона позбавлена можливості оформити спадщину після смерті спадкодавця.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 січня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період часу з грудня 2001 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі Чернігівська міська рада просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що наявні у справі докази не свідчать про факт спільного проживання позивачки із спадкодавцем протягом більше як п`яти років до моменту відкриття спадщини, про наявність в них спільного господарства, побуту, наявності взаємних прав і обов`язків у період з грудня 2001 року по 04 листопада 2021 року.

Відповідач зазначає, що квитанції від 08.11.2021 про перерахування ОСОБА_1 та її матір`ю - ОСОБА_5 коштів на рахунок ОСОБА_3 не можуть підтверджувати факт ведення спільного господарства та наявності у позивача і ОСОБА_3 взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, оскільки зазначені виплати було зроблено вже після смерті ОСОБА_3 .

Указує, що відповідно до позиції ВС, викладеної у постанові від 12.11.2020 у справі №750/12880/19, документи про здійснення позивачкою поховання не є достатніми доказами на підтвердження факту спільного проживання, як осіб, які складали сім`ю, були пов`язані спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків.

Вважає, що квитанції ТОВ «ЧЕРНІГІВТОРГ», Гіпермаркету «Епіцентр К» та фотокартки телевізора, умивальників, датовані 2021 та 2019 роками, відтак з них неможливо підтвердити факт ведення спільного господарства між позивачем та ОСОБА_3 . Крім того, відповідні чеки та квитанція не містять прізвищ та адрес, а тому не можуть вважатися доказами, які б дали змогу встановити наявність обставин справи, на які посилалась позивачка.

Звертає увагу на те, що у свідоцтві про народження ОСОБА_2 батьком зазначено ОСОБА_6 . Таким чином, у даному випадку запис про батька дитини було зроблено зі слів матері, а тому зазначений доказ не підтверджує факту наявності між позивачкою і ОСОБА_3 відносин, притаманних подружжю. Посилаючись на постанову ВС від 06.04.2020, наголошує, що навіть наявність у сторін спільного сина не може свідчити про наявність у них спільного бюджету, ведення спільного господарства, спільних витрат та придбання іншого майна в інтересах сім`ї, а свідчить лише про те, що сторони мали відносини як чоловік та жінка.

Стосовно спільних фотокарток зазначає, що у постанові ВС від 08.12.2021 у справі № 531/295/19 вказано, що показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Наголошує, що акт щодо непроживання від 27.12.2022 за адресою АДРЕСА_3 , складений після призначення справи до розгляду, його копія не надсилалась іншим учасникам справи. Крім того, зазначений акт складено та підписано у присутності двох сусідів/свідків ( ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ) та представника позивача (адвоката Шолох О.В.), при цьому не зазначено про те, що акт видано уповноваженим на те суб`єктом - головою органу самоорганізації населення чи посадовою особою відділу звернень громадян Чернігівської міської ради (у разі відсутності діючого органу самоорганізації населення).

Крім того, звертає увагу на те, що до набрання чинності СК України 01.01.2004, норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі не існувало, а тому встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період до 01 січня 2004 року законом не передбачено.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Чернігівської міської ради Мурзенок К.В., яка підтримала апеляційну скаргу, позивача ОСОБА_1 та її представника - адвоката Шолох О.В., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити в силі рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 4 статті 376 ЦПК України передбачено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із доведеності факту проживання ОСОБА_9 та ОСОБА_3 однією сім`єю, у період часу з грудня 2001 року по день смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто більше п`яти років до часу відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд.

Судом у справі встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 05.11.2021 року (а.с. 5).

За життя ОСОБА_3 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» (а.с. 10 - 13).

Відповідно до Довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 19.09.2022 №11412 станом на 04.11.2021 до складу зареєстрованих осіб за адресою АДРЕСА_1 входив ОСОБА_3 (а.с. 50).

Позивачка ОСОБА_1 та відповідач - син позивачки ОСОБА_2 зареєстровані за адресою АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 19.09.2022 №11413 та копією паспорта (а.с. 3, 51).

Актом від 21.09.2022, який підписаний мешканцями буд. АДРЕСА_1 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та затверджений керуючим ОЖБК м. Чернігів Прищеп В.М., підтверджується, що у кв. 29 проживали однією сім`єю з грудня 2001 року в цивільному шлюбі і вели спільне господарство: чоловік ОСОБА_3 , 1974 року народження, цивільна дружина ОСОБА_1 , 1975 року народження, син ОСОБА_2 , 2002 року народження, разом з матір`ю цивільного чоловіка ОСОБА_4 , 1941 року народження (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ). На даний час в квартирі 29 проживає цивільна дружина ОСОБА_1 (а.с 14).

У матеріалах справи міститься копія акту від 27.12.2022, що підписаний ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та складений в присутності адвоката Шолох О.В., відповідно до якого за адресою: АДРЕСА_3 , проживала сім`я у складі: ОСОБА_13 , 1912 р.н. - бабуся, ОСОБА_5 , 1955 р.н. - дочка, ОСОБА_1 , 1975 р.н. - онука. Після смерті бабусі ОСОБА_13 у грудні 2001 року в будинку ніхто не проживає (а.с. 81 - 87).

Відповідач ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , у свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 , виданому Чернігівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського обласного управління юстиції, Україна 14.03.2002, актовий запис № 459, в графі батько - зазначено « ОСОБА_6 », в графі мати - зазначено « ОСОБА_1 » (а.с. 8).

У виписці з історії розвитку новонародженого № 608 ( ОСОБА_2 ) місце проживання матері ОСОБА_1 зазначено - АДРЕСА_1 (а.с. 168). За інформацією КНП «Сімейна поліклініка» Чернігівської міської ради від 06.03.2023 ОСОБА_2 перебував під наглядом КНП «Сімейна поліклініка» Чернігівської міської ради» з народження (з 11.03.2002) по вересень 2018 року за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 169). В оглянутій в судовому засіданні апеляційного суду медичній картці ОСОБА_2 , копії з якої долучено до матеріалів справи, його матір`ю вказано ОСОБА_1 , батьком - ОСОБА_3 , місце проживання - АДРЕСА_1 (а.с. 166-167).

У Декларації № 0001-А1А5-00А0 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 23.10.2020, укладеній ОСОБА_3 , довіреною особою останнього зазначено ОСОБА_1 (а.с. 170).

Матеріали справи містять копії квитанцій про купівлю телевізора, змішувача на умивальник та змішувача для кухні, а також фото цих речей в квартирі (а.с. 18-20, 28-29).

До справи позивачкою долучені спільні фотографії позивачки, сина та померлого ОСОБА_3 (а.с. 25 - 27).

Після смерті ОСОБА_3 з метою погашення його заборгованості 08.11.2021 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (матір`ю ОСОБА_1 ) перераховано на відкриті на ім`я померлого карткові рахунки 16 700 грн та 38 863 грн 98 коп. відповідно (а.с. 16-17).

Позивачкою та її матір`ю здійснено поховання ОСОБА_3 , що підтверджується копію квитанції до прибуткового касового ордера від 05.11.2021 ДП ЦПР «Журба» про оплату за ритуальний товар; копією квитанції до прибуткового касового ордера від 06.11.2021 ФОП ОСОБА_14 про оплату за автокатофалк; копію договору замовлення №92166172К на організацію, проведення поховання ОСОБА_3 від 06.11.2021; копією довідки на одержання праху ОСОБА_3 № 9.166172К (а.с. 21-23).

З дублікату квитанції серії ААІ № 525649 від 14.01.2022, виданої ФОП ОСОБА_15 , вбачається, що ОСОБА_1 у серпні 2018 року замовлялися та оплачувалися послуги за виготовлення та встановлення пам`ятника для ОСОБА_16 і ОСОБА_4 (батьків померлого ОСОБА_3 (а.с. 21 - 24).

У суді апеляційної інстанції допитані свідки: ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона є сусідкою позивачки та померлого ОСОБА_3 , мешкає за адресою АДРЕСА_5 з 2008 року. Сім`ю добре знає, проживали разом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , їх син та мама ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , яка померла. У квартирі була неодноразово, бачила постійно ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , дитячі речі, велосипед ОСОБА_2 . Сприймала ОСОБА_3 і ОСОБА_1 як родину. Вони часто підвозили її на власному автомобілі. Після смерті ОСОБА_4 у 2018 році, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 разом робили ремонт в квартирі, купили диван, встановили вікна.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона є матір`ю позивачки. Зазначила, що ОСОБА_1 почала зустрічатися з ОСОБА_3 із 17 років, з 2000-2001 років почали проживати разом у бабусі ОСОБА_1 , а коли вона померла у грудні 2001 року стали мешкати за адресою АДРЕСА_1 . Разом із ОСОБА_3 забирали ОСОБА_1 і сина ОСОБА_2 з пологового будинку. Весь час вони проживали однією сім`єю, не розходилися, разом робили покупки. Ремонт у квартирі почали робити поступово, разом брали кредит на ремонт квартири. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 удвох за нею доглядали під час хвороби, а вона разом з ОСОБА_1 доглядали за матір`ю ОСОБА_3 . Мали спільний бюджет.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що вона є далекою родичкою ОСОБА_3 , знає родину з дитинства. ОСОБА_1 з ОСОБА_3 мали земельну ділянку поруч з її будинком, яку приїздили разом обробляти і на цей час зупинялися ночувати у неї. Зазначила, що сприймала їх як родину, навіть не знала, що вони не розписані. З ОСОБА_1 в неї були дуже добрі стосунки, постійно привозила їм у родину з села продукти. З 2005 по 2007 роки вона навчалася у Чернігові і проживала у квартирі АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , його мамою та ОСОБА_2 . Після смерті мами ОСОБА_3 у квартири почали робити ремонт, перепланування кімнат, вікна поміняли. Годувальницею була ОСОБА_1 , у ОСОБА_3 був нестабільний заробіток.

Спадкова справа № 92/2021 щодо майна померлого ОСОБА_3 заведена приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Борисовою Т.А. за заявою ОСОБА_1 від 22.12.2021 як спадкоємиці за законом 4-ї черги. Також 14.06.2022 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_2 . Приватним нотаріусом Борисовою Т.А. позивачці роз`яснено про необхідність встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини в судовому порядку (а.с. 6, 74 - 78).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно із статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України).

Згідно з ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини. На «зміну суб`єктного склад осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають так юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої - п`ятої черги. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 304/1648/14-ц (провадження № 61-6953св18)).

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 листопада 2018 року у справі № 457/1853/14-ц (провадження № 61-16272св18).

З метою застосування статті 1264 ЦК України встановлення факту проживання однією сім`єю передбачає доведення перед судом факту спільного проживання осіб, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне проживання таких осіб в житлі за однією адресою (адресами), збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування один про одного/надання взаємної допомоги тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин. Схожі висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 листопада 2022 року у справі № 361/4744/19 (провадження № 61-2851св22), від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20 (провадження № 61-13801св21).

Фізична особа незалежно від наявності зареєстрованого місця проживання (місця реєстрації) має можливість на здійснення своїх прав та інтересів (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 листопада2021 року у справі № 761/40899/20).

У частині першій та другій статті 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини першої статті 4, частини першої статті 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша,третя статті 12, частина перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).

Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують, і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Із урахуванням наведених норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, належним чином оцінивши письмові докази, показання свідків та пояснення учасників справи, районний дійшов обґрунтованого висновку про доведеність ОСОБА_1 факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_3 протягом п`яти років на момент відкриття спадщини, оскільки відносини ОСОБА_1 та ОСОБА_3 носили характер сімейних, вказані особи були пов`язані спільним побутом, веденням спільного господарства, бюджету, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків.

Однак районний помилково встановив факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 із ОСОБА_3 з грудня 2001 року, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 розділу VII «Прикінцеві Положення» СК України, цей Кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності.

Положення КпШС України не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Зазначене положення передбачене статтею 74 СК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року.

Тому встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період до 01 січня 2004 року законом не передбачено. Це узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду від 17.06.2021 у справі № 489/5982/17.

З огляду на вищезазначене апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_1 не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, наявні у справі докази не свідчать про факт спільного проживання позивачки із спадкодавцем протягом більше як п`ять років до моменту відкриття спадщини, про наявність в них спільного господарства, побуту, наявності взаємних прав і обов`язків у період з грудня 2001 року по 04 листопада 2021 року. Уважає, що матеріали справи містять належні та достатні докази на підтвердження даного факту, яким судом першої інстанції надану вірну оцінку.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що документи про здійснення поховання, квитанції про сплату за побутові речі, датовані 2019 та 2021 роками, фотокартки і показання свідків не можуть бути єдиною підставою для задоволення позову, не заслуговують на увагу, зважаючи на те, що у справі, що переглядається, дані докази оцінюються в сукупності, і дають можливість дійти висновку про обґрунтованість позовних вимог. Кожен з названих вище доказів не може самостійно підтверджувати факт спільного проживання однією сім`єю, проте разом вони є достатніми для встановлення даного факту.

Доводи заявника про неналежність як доказу акту від 27.12.2022 щодо непроживання позивачки за адресою АДРЕСА_3 , не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення, оскільки іншими доказами в сукупності доведено факт, який просить встановити ОСОБА_1 .

Посилання в апеляційній скарзі на правові позиції Верховного суду, викладені у його постановах від 12.11.2020 у справі №750/12880/19 та від 08.12.2021 у справі № 531/295/19 апеляційний суд не бере до уваги, оскільки фактичні обставини у вказаних справ та справі, що наразі переглядається, не є подібними.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Чернігівської міської ради - задовольнити частково.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 січня 2023 року - змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини в наступній редакції:

«Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_1 не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складено 20 березня 2023 року.

Головуюча О.Є. Мамонова

Судді: О.І. Онищенко

Н.В. Шитченко