ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4995/23 Справа № 209/427/18 Головуючий у першій інстанції: Лобарчук О. О. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 листопада 2022 року та на додаткове рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 грудня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа - Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, про встановлення факту прийняття спадщини, визнання договору недійсним, скасування державної реєстрації, витребування майна, визнання права власності та усунення перешкод в користуванні майном,-

ВСТАНОВИЛА:

20 лютого 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він є сином ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя ОСОБА_5 був власником квартири АДРЕСА_1 . На підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 31 жовтня 2011 року право власності на вказану квартиру було визнано за ОСОБА_4 . На підставі договору купівлі-продажу від 08 грудня 2011 року власником спірної квартири став відповідач ОСОБА_1 . Позивач дізнався про порушення своїх прав лише у 2016 році, після чого звернувся до Дніпровського відділу поліції з відповідною заявою. Постановою від 03 березня 2016 року його було визнано потерпілим. В рамках вказаного кримінального провадження на спірну квартиру було накладено арешт. Позивач також оскаржив рішення суду першої інстанції, на підставі якого було визнано за відповідачем ОСОБА_4 право власності на спірну квартиру. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2017 року рішення суду першої інстанції було скасовано, а у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі. Таким чином, було скасовано рішення, на підставі якого відповідачка ОСОБА_4 набула право власності на спірну квартиру. Таким чином, на сьогоднішній день є всі підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу від 08 грудня 2011 року. Щодо встановлення факту прийняття спадщини. З 1989 року та по момент смерті ОСОБА_5 проживав разом з позивачем за адресою по АДРЕСА_2 . Вказаний факт було встановлено рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 23 лютого 2017 року. Також, до позовної заяви додано акт про проживання від 21 листопада 2016 року, відповідно до якого ОСОБА_5 проживав разом з позивачем ОСОБА_3 та вів спільне господарство. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (який був чинним на момент смерті спадкодавця ОСОБА_5 ) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (в редакції, яка була чинною на 2002 рік) доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Таким чином, необхідно встановити факт своєчасного прийняття спадщини. Тому позивач просив встановити факт прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом фактичного вступу в володіння та управління спадковим майном; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 33,0 кв.м., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , посвідчений 08 грудня 2011 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Ізотовою В.А, зареєстровано в реєстрі за №2367; скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 33,0 кв.м., за ОСОБА_1 , проведену на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 08 грудня 2011 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Ізотовою В.А., реєстровано в реєстрі за № 2367; витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 вказану квартиру; визнати право власності на спірну квартиру за позивачем та усунути йому перешкоди у здійсненні ним права користування майном шляхом виселення ОСОБА_1 з цієї квартири.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 листопада 2022 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 задоволено частково. Вирішено встановити факт прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом фактичного вступу в володіння та управління спадковим майном. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 33,0 кв.м., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , посвідчений 08 грудня 2011 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Ізотовою В.А, зареєстровано в реєстрі за №2367. Вирішено також скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 33,0 кв.м., за ОСОБА_1 , проведену на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 08 грудня 2011 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Ізотовою В.А., реєстровано в реєстрі за № 2367. Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 спірну квартиру на користь ОСОБА_3 та визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 . В іншій частині позовних вимог про усунення перешкод ОСОБА_3 перешкоди у здійсненні ним права користування майном шляхом виселення відмовлено.

Додатковим рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 грудня 2022 року доповнено резолютивну частину рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпрпопетровської області від 22 листопада 2022 року наступним змістом: «Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави витрати по оплаті судового збору в розмірі 4962 грн.».

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваних рішення та додаткового рішення з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваних рішення й додаткового рішення з ухваленням нового судового рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 (а.с. 9).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23.02.2017 року в справі №209/4513/16 задоволена заяву ОСОБА_3 , заінтересована особа - Дніпровський районний у м.Дніпродзержинську відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області, про встановлення факту родинних відносин. Встановлено факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Кам`янського (Дніпродзержинська), Дніпропетровської області, громадянин України, є сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , уродженця с. Пільний Олексинець, Городоцького району, Хмельницької області, громадянина України, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 видане Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1260 від 31.10.ІНФОРМАЦІЯ_1), за час життя був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Внесені зміни до актового запису № 103 від 10.01.1979 року (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 ) зробленого Дніпродзержинським Палацем Щастя, про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: У графі "відомості про батька" - замість " ОСОБА_3 " вказати - " ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Пільний Олексинець, Городоцького району, Хмельницької області, громадянин України. У графі "відомості про матір" - залишити без змін. Рішення набрало законної сили 06.03.2017 (а.с.10-11 т.1).

Суду надано копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого повторно Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 10.03.2017 року (а.с.8 т.1), у якому батьком позивача ОСОБА_3 вказаний ОСОБА_5 .

Згідно копії акту про проживання, виданого КП КМР «УКОЖФ» 21.11.2016 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на момент смерті проживав за адресою: АДРЕСА_2 та вів спільне господарство з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що підтверджують сусіди (а.с.12 т.1).

Квартира АДРЕСА_1 належала на праві приватної власності ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом обліку та розподілу житлової площі Міськвиконкому 26.07.1994 року, зареєстрованого в Дніпродзержинському БТІ за №21040 в книзі 119 (а.с.13 т.1).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31.10.2011 року у справі №2-1940/2011 задоволений позов ОСОБА_4 до ОСОБА_9 , третя особа - Обласне комунальне підприємство «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації», про визнання права на спадщину в порядку спадкування за законом. Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на квартиру, загальною площею 33,0 кв.м., житловою площею 16,2 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , з подальшою реєстрацією на ім`я ОСОБА_4 права власності на вищевказану квартиру в Єдиному державному реєстрі прав (а.с.14-15 т.1).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 року (провадження №22-ц/774/6590/17) рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31.10.2011 року скасоване. У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_9 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Обласне комунальне підприємство «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» про визнання права на спадщину в порядку спадкування за законом - відмовлено. Судове рішення апеляційного суду набрало законної сили 14.12.2017 року (а.с.16-17 т.1).

Постановою слідчого Дніпровського відділення поліції Дніпродзержинського відділу поліції Управління НП в Дніпропетровській області про визнання особи потерпілим від 03.03.2016 року ОСОБА_3 визнано в якості потерпілого у матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного Реєстру Досудових Розслідувань за №0000497 від 03.03.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України (а.с.19 т.1).

Відповідно до інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно №108358671 від 20.12.2017 року, право власності на спірну квартиру АДРЕСА_1 з 28.12.2011 року зареєстроване за ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу ВРО №720876, реєстр №2367 від 08.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Ізотовою В.А. (а.с.18 т.1).

Згідно повної копії спадкової справи №883/2017 після ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведеної Першою кам`янською державною нотаріальною конторою 22.12.2017 року, із заявами про прийняття спадщини та відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався.

На день смерті ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , він був зареєстрований за адресою по АДРЕСА_1 ; ніхто за даною адресою (крім померлого) не був зареєстрований, що підтверджується копією довідки ТОВ "Абонент ХХІ" про кількість зареєстрованих від 21.12.2017 року.

Постановою державного нотаріуса Першої кам`янської державної нотаріальної контори Н.Г. Тощій від 22.12.2017 року ОСОБА_3 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після батька - ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано на іншу особу (а.с. 20 т.1).

Відповідно до копії довідки Міжрайонної Дніпровської МСЕК №2 від 09.08.2017 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є інвалідом другої групи з 01 вересня 2017 року, у зв`язку з загальним захворюванням з порушенням функцій опору та пересування, інвалідність встановлена безстроково (а.с.22-23 т.1).

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 , виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції, 06 лютого 2016 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_11 за актовим записом №22. Прізвище після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_3 (а.с. 37 т.1).

Відповідно до довідки, виданої Грушуватським старостинським округом Саксаганської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області №158 від 04.06.2018 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ; ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 померла, про що 26.01.2018 року Заводським районним у місті Кам`янске відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області зроблено актовий запис про смерть №111 (а.с. 107, 136 т.1).

Згідно довідки №162080, виданої Криворізькою виправною колонією 10.12.2003 року, ОСОБА_3 23.02.1998 року був засуджений Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська за ч.3 ст. 142, ч.3 ст. 193, 42, 43 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна (а.с.249 т.1).

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні місцевого суду пояснила, що вона мешкає по АДРЕСА_6. Родину ОСОБА_3 знає, вони сусідами були. Родина ОСОБА_3 мешкала з 1981 року по АДРЕСА_6 . Батько спочатку мешкав з ними, потім пішов.

Свідок ОСОБА_14 суду першої інстанції пояснила, що ОСОБА_3 - її син. ОСОБА_5 - був її цивільним чоловіком, він же батько ОСОБА_3 . Квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_5 . Перед смертю ОСОБА_5 мешкав у своїй квартирі сам. Вона приходила до нього іноді із дітьми, оскільки на той час вона з дітьми мешкала окремо, але вони спілкувалися. Квартира була приватизована, але працівники ЖЕК не знали, і після смерті опечатали квартиру ОСОБА_5 . Але вона показала їм документи на квартиру, та вони зняли печатки. ОСОБА_3 став мешкати у цій квартирі з 2003 року, точно не пам`ятає. ОСОБА_4 - це мати ОСОБА_9 , дружини ОСОБА_3 . ОСОБА_3 з ОСОБА_9 мешкали вдвох у квартирі його батька, мати ОСОБА_9 там не мешкала. Потім ОСОБА_3 пішов з квартири, оскільки його дружина із матір`ю почали цькувати його, на той момент він вже був інвалідом. Вона намагалася вигнати ОСОБА_9 та її матір із квартири, але не змогла. Прізвище у ОСОБА_3 , це він сам змінив собі прізвище. На момент смерті батька (ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_3 перебував у колонії, після звільнення жив у його квартирі (це з 2003 року). ОСОБА_3 з 2003 року сам сплачував за квартиру, де мешкав - АДРЕСА_1 .

Встановлено, що з даним позовом ОСОБА_3 звернувся до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 20 лютого 2018 року, що підтверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції місцевого суду на першому аркуші позовної заяви (а.с. 2 т.1).

Відповідно до довідки, виданої Грушуватським старостинським округом Саксаганської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області №158 від 04.06.2018 року, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 померла, про що 26.01.2018 року Заводським районним у місті Кам`янске відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області зроблено актовий запис про смерть №111 (а.с. 107, 136 т.1).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 квітня 2018 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа - Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, про встановлення факту прийняття спадщини, визнання договору недійсним, скасування державної реєстрації, витребування майна, визнання права власності та усунення перешкод в користуванні майном (а.с. 93-94 т.1).

Частиною 4 статті 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Згідно статті 46 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

За положеннями ч. 1 ст. 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Системний аналіз зазначених норм ЦК України та ЦПК України дають підстави дійти висновку, що цивільним процесуальним законом не передбачено пред`явлення позову до особи, яка на час звернення до суду померла та правоздатність якої відповідно до вимог частини четвертої статті 25 ЦК України припинилася.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Виходячи з викладеного, встановивши, що позивачем 20.02.2018 року пред`явлено позов про встановлення факту прийняття спадщини, визнання договору недійсним, скасування державної реєстрації, визнання права власності до ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто до пред`явлення позову до суду; приймаючи до уваги, що чинним законодавством України не передбачено судового вирішення спору з особою, яка на час звернення до суду померла та правоздатність якої відповідно до вимог частини 4 статті 25 ЦК України припинено; враховуючи, що після відкриття провадження у справі за позовом до вказаної відповідачки судом не вирішувалось питання про закриття провадження у цій частині, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання договору недійсним, скасування державної реєстрації, визнання права власності.

Колегія звертає увагу, що до ухвалення оскаржуваного рішення, у письмових запереченням представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ставив питання про закриття провадження у справі в частині вимог до відповідачки ОСОБА_4 . Однак, матеріали справи не містять процесуальних документів місцевого суду з приводу часткового закриття провадження у справі, залучення до участі у справі правонаступників вказаної відповідачки, тощо.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч.1 та ч. 6 ст. 367 ЦПК України).

Згідно ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Зі змісту положень ст. 48 ЦПК України вбачається, що відповідачем є особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у ч.ч. 1, 2 цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Визначення відповідачів, предмету та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц; від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц; від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 15 травня 2019 року у справах №№552/91/18, 554/9144/17).

На стадії апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості замінити первісного відповідача належним відповідачем або залучити до участі в справі іншу особу, як співвідповідача.

За положеннями частини першої статті 549 ЦК України 1960 року, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Частиною першою статті 555 ЦК України 1960 року, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави:1) якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі; 2) якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; 3) якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини; 4) якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу); 5) якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; враховуючи, що даний позов заявлений, зокрема, з приводу встановлення факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 ; встановивши, що із заявами про прийняття спадщини після ОСОБА_5 у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини ніхто не звертався, разом зі спадкодевцем зареєстрованих осіб не було, - колегія дійшла висновку, що вказані позовні вимоги про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності не пред`явлені до належного відповідача, адже до участі у справі в суді першої інстанції не залучено в якості співвідповідача відповідний орган місцевого самоврядування - Кам`янську міську раду Дніпропетровської області.

У зв`язку з викладеним, позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності (з підстав спадкування) задоволенню не підлягають; відповідач ОСОБА_1 не є учасником спадкових правовідносин щодо спадщини ОСОБА_5 .

Колегія звертає увагу, що рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31.10.2011 року скасоване, а в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_9 про визнання права на спадщину в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовлено.

Тобто, докази наявності у ОСОБА_4 (за життя) права на спадкування після ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , суду не надані.

Щодо вимог позовної заяви про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , колегія зазначає наступне.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 померла (а.с. 107, 136 т.1).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

За змістом статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Враховуючи, що ОСОБА_4 , яка є стороною (продавцем) оспорюваного договору купівлі-продажу від 08 грудня 2011 року №2367, померла ІНФОРМАЦІЯ_5 до подання позовної заяви у даній справі (20.02.2018 року), а до участі у справі не залучено її правонаступника (правонаступників) в особі спадкоємців чи органу місцевого самоврядування, - колегія дійшла висновку, що позовна вимога ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним задоволенню не підлягає, оскільки за даною позовною вимогою до участі у справі не залучено належного співвідповідача - правонаступника продавця оспорюваної угоди ОСОБА_4 .

Позовні вимоги щодо скасування державної реєстрації права власності на спірну квартиру за ОСОБА_1 , витребування квартири з чужого незаконного володіння та усунення перешкоди у здійсненні права користування майном шляхом виселення ОСОБА_1 зі спірної квартири є похідними від вимог про визнання за позивачем права власності та визнання недійсним договору, тому також задоволенню не підлягають.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, допустив порушення норм процесуального права, неправильно застосував матеріальний закон, тому оскаржувані рішення та додаткове рішення підлягають скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення про часткове закриття провадження у справі та відмову в задоволенні позову.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення та додаткове рішення суду першої інстанції підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове закриття провадження у справі та відмову в задоволенні позову в іншій частині.

Колегія звертає увагу, що позивач, за наявності підстав, не позбавлений можливості, на захист своїх прав та законних інтересів, звернутись до суду з іншим позовом, за іншого обґрунтування, до належного кола відповідачів.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 377, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 листопада 2022 року та додаткове рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 грудня 2022 року - скасувати.

Провадження у справі в частині позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання договору недійсним, скасування державної реєстрації, визнання права власності - закрити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання договору недійсним, скасування державної реєстрації, витребування майна, визнання права власності та усунення перешкод в користуванні майном - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова