Справа № 489/4706/23 Головуючий у 1-й інстанції Костюченко Г. С.
Провадження № 22ц/812/1074/23 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 вересня 2023 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої-судді: Ямкової О. О.,

суддів: Самчишиної Н. В., Локтіонової О. В.,

із секретарем: Ковальським Є. В.,

за участю: представниці позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2 ,

подану від її імені представницею ОСОБА_1 ,

на ухвалу Ленінського районного суду міста Миколаєва, постановлену 21 серпня 2023 року під головуванням судді Костюченка Г. С. у приміщенні суду в місті Миколаєві зі складанням її повного тексту, по справі

за заявою

ОСОБА_2 ,

заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_1

(далі - в/ч НОМЕР_1 )

про визнання особи безвісно відсутньою

В С Т А Н О В И Л А:

21 серпня 2023 року ОСОБА_2 звернулася з заявою про визнання свого чоловіка, ОСОБА_3 , безвісно відсутнім з 18 квітня 2023 року.

В обґрунтування поданої заяви зазначила, що 7 вересня 2012 року між нею та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 у складі свого батальйону виїхав на бойові позиції біля населеного пункту Хромове Бахмутського району Донецької області та останній раз вийшов на зв`язок за допомогою свого телефону.

Для пошуку чоловіка заявниця 27 квітня 2023 року зверталась із заявою до відділення поліції №2 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

Крім того, отримала сповіщення Інгульського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 21 квітня 2023 року про зникнення свого чоловіка безвісті в зоні бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_2 поблизу населеного пункту Хромове Бахмутського району Донецької області.

Вказувала, що визнання чоловіка безвісті відсутнім потрібно їй для отримання свідоцтва про смерть та одержання державної допомоги у вигляді соціальної допомоги чи призначення пенсії членам сім`ї загиблого захисника України.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21 серпня 2023 року у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_2 відмовлено з підстав порушення юрисдикції. Заявниці роз`яснено право звернутись з відповідними вимогами до суду адміністративної юрисдикції.

Під час постановлення оскаржуваної ухвали суд виходив з того, що вимоги ОСОБА_2 містять ознаки спору про право та пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання за нею певного соціально-правового статусу, з метою отримання пенсії чи соціальної допомоги, що пов`язано з публічно-правовими відносинами заявниці з державою, а тому не може бути вирішено у порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі заявниця, від імені якої діє представниця ОСОБА_1 , посилаючись на те, що ухвала суду постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права просить її скасувати, з огляду на закріплення положеннями статті 293 ЦПК України порядку розгляду заяви про визнання особи безвісно відсутньою у порядку, визначеному Цивільним процесуальним законодавством, та з огляду на те, що за змістом статті 17 КАС України права та свободи чи інтереси осіб можуть захищатись не лише в адміністративних судах, але й в загальних, господарських, третейських судах, а також в адміністративному порядку.

Зазначала, про застосування судом однобічного та формалізованого підходу до постановлення оскаржуваної ухвали, з огляду на її попереднє звернення з подібною заявою, та у обох випадках суд дійшов висновку про те, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

При постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 звернулася до суду цивільної юрисдикції із заявою про визнання особи, а саме, військовослужбовця ОСОБА_3 , безвісно відсутнім з метою подальшого отримання пенсії чи соціальної допомоги, після оформлення свідоцтва про смерть. Тому вважав, що заву подано з метою отримання допомоги від держави, у зв`язку із зникненням безвісті військовослужбовця, що є публічно-правовим спором. Застосував до даних правовідносин висновки ВП ВС, викладені у постанові від 30 січня 2020 року при розгляді справи №287/167/18-ц, та у постановах КЦС в складі ВС від 12 березня 2023 року у справі №290/289/22 та від 17 травня 2023 року у справі №343/1548/22.

Однак наведені висновки суду першої інстанції є передчасними та такими, що не відповідають нормам процесуального права.

По-перше, судом не звернута увага, що заявниця звернулася до суду із заявою про визнання особи безвісно відсутньою у порядку глави 4 розділу ІV ЦПК України, та помилково застосував до цих правовідносин висновки ВС зроблені ним у справах, які розглянуті за інших обставин та урегульовані іншими нормами права, в тому числі нормами процесуального права, викладеними у главі 6 розділу ІV ЦПК України.

Не звернув увагу суд і на те, що чоловіка заявниці визнано безвісно відсутнім на підставі проведеного службового розслідування з винесенням відповідного наказу по військовій частині та виданням довідки про те, що старший солдат ОСОБА_3 , визнаний таким, що зник безвісти під час виконання бойового завдання (а.с.8-15).

За наявності підтвердження особи безвісно відсутньої у досудовому порядку заявницею не надане правове обґрунтування для повторного визнання цих обставин у судовому порядку з постановленням судового рішення, що є принциповим для визначення судової юрисдикції розгляду справи, зокрема за наявності чи відсутності спору, в тому числі, який виникає із публічно-правових відносин.

По-друге, суд не звернув увагу на невідповідність вимоги заявниці про визнання особи безвісно відсутньою меті її звернення до суду, яка нею визначена, як необхідність отримати свідоцтво про смерть, що можливо лише у випадку оголошення особи померлою за участю усього кола заінтересованих осіб для подальшого виконання рішення суду.

Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом частини 1 статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин. Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства, зокрема визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою.

Отже, на стадії подачі ОСОБА_2 заяви про визнання особи безвісно відсутньою з підтвердженням цих обставин у досудовому порядку та з викладенням заявницею таких вимог та мети їх подачі, які суперечать одне одному, не можливо з`ясувати мету звернення особи у зазначених нею правовідносинах та порядок вирішення пред`явлених вимог в цивільному чи адміністративному судочинстві.

Тому місцевим судом зроблено передчасний висновок щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження у справі та неправильно застосовані висновки ВС про порядок застосування відповідних норм права при розгляді іншої категорії справ, а тому ухвала постановлена з порушенням норм процесуального законодавства.

На підставі викладеного та у відповідності до положень, передбачених статтею 379 ЦПК України, суд апеляційної інстанції доходить висновку про часткове задоволення апеляційної скарги зі скасуванням ухвали суду та направлення матеріалів до суду зі стадії вирішення питання про можливість відкриття провадження чи залишення заяви без руху.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану від її імені адвокаткою Романовою І. Д., задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21 серпня 2023 року скасувати і направити справу для продовження розгляду та вирішення питання про відкриття провадження до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді О. В. Локтіонова

Н. В. Самчишина