УХВАЛА

21 березня 2023 року м. Кропивницький

справа № 386/2/23

провадження № 22-ц/4809/576/23

Суддя Кропивницького апеляційного суду Дьомич Л.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голованівського районного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2023 року задоволено клопотання відповідача та зупинено провадження у даній справі до звільнення ОСОБА_2 з військової служби у лавах Збройних Сил України.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач оскаржила його в апеляційному порядку.

Подана апеляційна скарга підлягає залишенню без руху за наступного.

Відповідно до п.п. 6, 9 ч. 2 ст. 356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, докази, що підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції; перелік документів та інших матеріалів, що додаються до апеляційної скарги.

За вимогами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частинами 1-3 ст. 95 ЦПК України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом.

Всупереч викладеному, у апеляційній скарзі не зазначено, що додані документи подані до суду в копіях. Також у апеляційній скарзі не вказано, на підтвердження яких саме доводів скаржниці подані відповідні докази та відсутні обґрунтування поважності причин неподання таких доказів до суду першої інстанції.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що ряд документів, доданих до апеляційної скарги, складені іноземною мовою, а деякі документи ймовірно є офіційними документами іноземної держави.

Відповідно до положень ст. 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасникам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють. Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом.

Варто наголосити, що цивільне процесуальне законодавство не передбачає залучення перекладача для перекладу суду документів, які складені недержавною мовою.

Також необхідно врахувати, що за вимогами ч. 8 ст. 95 ЦПК України іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до Закону України «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів» від 10 січня 2002 року № 2933-ІІІ Україна приєдналася до вказаної Конвенції, яка набула чинності для України 22 грудня 2003 року. Дія Конвенції поширюється, зокрема, але не виключно, на документи про освіту, соціальний стан, трудовий стаж, свідоцтва про перебування живими, довідки, довіреності, судові рішення та матеріали про громадські, сімейні та кримінальні справи.

Враховуючи наведене, документи країн, які приєдналися до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, мають бути лише апостилізовані. Апостилізовані документи відміняють вимоги легалізації іноземних офіційних документів. Документи ж країн, які не приєдналися до названої Конвенції, мають легалізуватися у консульствах. Консульська легалізація полягає у підтвердженні відповідності документів законодавству держави їхнього походження та є засвідченням достовірності підпису посадової особи, її статусу та печаткою уповноваженого державного органу на документах та актах для їх подальшого використання на території іншої держави. Разом з тим, є держави, з якими уряд України уклав дво- та багатосторонні договори про скасування вимоги легалізації офіційних документів. Документи цих країн мають бути перекладені у бюро перекладів українською мовою, а їх відповідність засвідчена нотаріально.

Нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус (ст. 79 Закону України «Про нотаріат»).

Додані до апеляційної скарги копії документів, складених іноземною мовою, наведеним вище вимогам чинного законодавства не відповідають.

За ч. ч. 2, 3 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 185 цього Кодексу.

На підставі викладеного, подана скаржницею апеляційна скарга у даній справі підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст. 185, 356, 357 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голованівського районного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2023 року, - залишити без руху.

Запропонувати скаржниці у десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали надати до апеляційного суду:

- виправлену апеляційну скаргу, в якій навести доводи, на підтвердження яких до апеляційного суду подані відповідні докази, обґрунтувати поважність причин неподання доказів до суду першої інстанції, а також вказати, що докази подані до апеляційного суду в електронних копіях;

- привести письмові докази, що складені іноземною мовою, у відповідність до вимог чинного законодавства України.

У разі невиконання у встановлений строк вимог щодо усунення недоліків апеляційної скарги, апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута скаржниці.

Роз`яснити скаржниці, що суд за заявою особи може продовжити процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л. М. Дьомич