Справа № 944/799/22 Головуючий у 1 інстанції Матвіїв І.М.
Провадження № 22-ц/811/319/23 Доповідач в 2-й інстанції Левик Я. А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.

секретарка: Назар Х.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Яворівського районного суду Львівської області в складі судді Матвіїв І.М. від 08 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 08 грудня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено.

Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстровано 23.01.1977 у с.Лозино Яворівського району Львівській області, актовий запис № 3.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Яворівського районного суду Львівської області від 08.12.2022 року.

Зазначає, що на момент смерті позивачка помирилась з чоловіком і він приїжджав до неї на квартиру, яку ОСОБА_1 винаймала. Посилається на те, що ОСОБА_2 не хотів розлучатись, а від так вони помирились, але позивачка не встигла подати відповідну заяву в суд з урахуванням того, що є психічно хворою та інвалідом 2 групи, а також того, що на момент прийняття рішення вона проживала в Івано-Франківській області, куди постійно приїжджав її померлий чоловік. Більше того, ОСОБА_2 приїжджав до ОСОБА_1 в гості та перебував в неї декілька днів, перед тим як померти, тобто помер у Івано-Франківській області. Похороном свого чоловіка займалась виключно позивачка та похоронила його в с.Ясниська. Зазначає, що не зважаючи на розірвання шлюбу позивачка з своїм чоловіком проживала до самої смерті та вела спільне господарство, оскільки ОСОБА_2 часто приїжджав навідувати ОСОБА_1 та просив переїхати назад до нього. Звертає увагу на те, що заяву про розірвання шлюбу позивачка подала не усвідомлюючи значення свої дій, оскільки є недієздатною, психічно хворою та має другу групу інвалідності.

В судове засідання учасники справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, апеляційної скарги, колегія суддів вважала, що апеляційне провадження підлягає закриттю.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується актовим записом про смерть №26 від 27 січня 2023 року (а.с.71).

Згідно ч.1 ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно ч.1 ст. 43 ЦПК України, Учасники справи мають право:

1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень;

2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам;

3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб;

4) ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти;

5) оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках;

6) користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Згідно ст. 241 ЦПК України, після з`ясування всіх обставин справи та перевірки їх доказами головуючий надає сторонам та іншим учасникам справи можливість дати додаткові пояснення, які можуть доповнити матеріали справи. У зв`язку з додатковими поясненнями учасника справи суд може ставити питання іншим учасникам судового процесу. Вислухавши додаткові пояснення і вирішивши заявлені при цьому клопотання учасників справи, суд постановляє ухвалу про закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами і переходить до судових дебатів.

За ч.3 ст. 258 ЦПК України, Розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Згідно ст. 263 ЦПК України, Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

За ч. 265 ЦПК України, Рішення суду складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин . У вступній частині рішення зазначаються:

1) дата і місце його ухвалення;

2) найменування суду;

3) прізвище та ініціали судді або склад колегії суддів;

4) прізвище та ініціали секретаря судового засідання;

5) номер справи;

6) ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи;

7) вимоги позивача;

8) прізвища та ініціали представників учасників справи.

В описовій частині рішення зазначаються:

1) стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача;

2) заяви, клопотання;

3) інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

У мотивувальній частині рішення зазначаються:

1) фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини;

2) докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення;

3) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику;

4) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду;

5) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування;

6) норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

У резолютивній частині рішення зазначаються:

1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог;

2) розподіл судових витрат;

3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження;

4) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України;

Висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог не може залежати від настання або ненастання певних обставин (умовне рішення).

У разі необхідності в резолютивній частині також вказується про:

1) порядок і строк виконання рішення;

2) надання відстрочення або розстрочення виконання рішення;

3) забезпечення виконання рішення;

4) повернення судового збору;

5) призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат;

6) дату складення повного судового рішення.

При розгляді первісного і зустрічного позовів та при розгляді позову третьої особи з самостійними вимогами у рішенні вказуються результати розгляду кожного з позовів. У спорі, що виник при укладанні або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов`язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору. Суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. У разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму. У разі визнання судом недійсним кредитного договору, в якому виконання зобов`язання позичальника забезпечено заставою майна, а також у разі визнання недійсним договору застави, яким забезпечується виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, суд накладає на таке майно арешт. Такий арешт може бути скасовано з підстав, передбачених законом.

Згідно ст. 368 ЦПК України, Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу. Суддя-доповідач доповідає зміст рішення (ухвали), яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватися перевірка рішення (ухвали), встановлюватися обставини і досліджуватися докази. Після доповіді судді-доповідача пояснення дає особа, яка подала апеляційну скаргу. Якщо апеляційні скарги подали обидві сторони, - першим дає пояснення позивач. Далі дають пояснення інші учасники справи. Закінчивши з`ясування обставин і перевірку їх доказами, суд апеляційної інстанції надає учасникам справи можливість виступити у судових дебатах в такій самій послідовності, в якій вони давали пояснення. На початку судового засідання суд може оголосити про час, який відводиться для судових дебатів. Кожній особі, яка бере участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції, надається однаковий проміжок часу для виступу. Після закінчення дебатів суд виходить до нарадчої кімнати.

Також, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Згідно з вимогами ст. 377 ЦПК України, Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги. Якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті. У разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.

Смерть фізичної особи як підстава для процесуального правонаступництва має універсальний характер. Процесуальне правонаступництво це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за яким до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього. Допускається правонаступництво у справі за позовами про право, яке за своєю природою є майновим та тісно не пов`язані з особою суб`єкта.

Відповідно до вказаних норм закону, у спорі де правовідносини не допускають правонаступництва суд не взмозі продовжувати розгляд справи за відсутності однієї із сторін, оскільки не взмозі без однієї із сторін перевірити доводи обох сторін у взаємозв`язку із наявними у справі доказами, оскільки такий судовий процес та ухвалене за його наслідками судове рішення буде винесено на основі одностроннього, однобокого висвітлення справи однією із сторін, перевірки виключно її доводів без надання іншою стороною своїх доводів, заперечень, можливості заявлення клопотань, подання доказів, тощо. Відповідно таке рішення не буде обґрунтованим, не буде постановлене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Отже, у випадку смерті однієї із сторін у спорі де не допускається правонаступництво, після ухвалення рішення судом першої інстанції суд апеляційної інстанції позбавлений можливості встановити без доводів вибулої сторони законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, що буде порушенням принципу змагальності та рівності сторін, про що йшлося вище і відповідно не взмозі проводити розгляд справи та єдиним можливим варіантом завершення розгляду справи є закриття апеляційного провадження, яке не може продовжуватися без однієї із сторін та втрачає сенс.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.02.2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який зареєстровано 23.01.1977 року у с.Лозино Яворівського району Львівської області актовий запис №3.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що вже значний період часу, ОСОБА_1 проживає без відповідача, сімейного господарства з ОСОБА_2 не веде та проживає окремо в інші кімнаті. Неповнолітніх дітей немає. Стосунки розладнались на основі вживання чоловіком алкогольних напоїв. Постійно виникають конфлікти, ОСОБА_2 випиває та починає битись, не дозволяє позивачці заходити в будинок. Спільних інтересів в подружжя немає, спільного господарства разом також не ведуть. Отже, в них нічого спільного немає, немає спільних сімейних коштів, спільного сімейного господарства, немає спільних інтересів та стали чужими людьми.

З наведеного вище вбачається, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами не допускають правонаступництва, оскільки спір стосувався особистих прав відповідача на перебування у шлюбі, що нерозривно пов`язані з його особою. Смерть відповідача мала місце після ухвалення оскаржуваного рішення, що унеможливлює вирішення питання про скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі у зв`язку із його смертю та недопущення правонаступництва у спірних правовідносинах.

Згідно ч.9 ст. 10 ЦПК України, Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Таким чином, оскільки правовідносини, що склалися між сторонами щодо розірвання шлюбу не допускають правонаступництва, так як нерозривно пов`язані з особою відповідача, як і немає передбачених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення або перевірки доводів апеляційної скарги без другої сторони та залишення рішення суду першої інстанції без змін (про що йшлося вище), колегія суддів вважає, що наявні передбачені ст.ст. 10 ч. 9, 255, 377 ЦПК України та загальними вимогами норм ЦПК України щодо судового розгляду, про які йшлося вище, підстави для закриття апеляційного провадження у справі.

Зважаючи на наведене, відсутність однієї із сторін у спорі та неможливість її заміни правонаступником, апеляційний розгляд не може бути продовженим, а апеляційне провадження відповідно підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 255, 367, 368, 377, 381 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 08 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст ухвали складено 10 жовтня 2023 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра