РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2023 року

м. Рівне

Справа № 568/137/15-ц

Провадження № 22-ц/4815/362/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді : Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструк С.В., Шимків С.С.,

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.,

учасники справи:

заявник - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

заінтересовані особи боржник ОСОБА_1 ,

третя особа Радивилівський ВДВС у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів),

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Бережної Н.М. на ухвалу Радивилівського районного суду Рівненської області від 10 січня 2023 року, дата складання повного тексту ухвали 10 січня 2023 року, постановлену в складі судді Сільман А.О., у справі № 568/137/15-ц,

в с т а н о в и в :

19.12.2022 р. АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа №568/137/15-ц за рішенням від 25.06.22015 р. та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

В обґрунтування уточненої заяви покликається на те, що на підставі рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 25.06.2015 р. у справі № 568/137/15-ц з ОСОБА_1 на користь ПАТ "КБ "Приватбанк" стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 6782,96 доларів США, що за курсом НБУ становить 87839,38 грн.

Зазначає, що 25.01.2019 р. після повернення виконавчого документа РВДВС з підстав пропуску стягувачем строку пред`явлення його до виконання, виконавчий лист був переданий в архів банку, проте при переїзді архіву з регіону, наближеного до території бойових дій, в інший регіон України, цей виконавчий лист був втрачений, відшукати його не вдалося.

Вказує, що строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання ним пропущено з поважної причини, оскільки в Радивилівському районному суді, який ухвалив рішення по справі, тривалий час були відсутні судді для здійснення судочинства, тому виконавчий лист №568/137/15-ц за рішенням від 25.06.2015р. банком отримано 14.12.2018 р., тобто після строку пред`явлення його до виконання.

Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 10 січня 2023 року В задоволенні заяви АТ КБ "ПриватБанк" про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа № 568/137/15-ц до виконання та видачу дубліката виконавчого листа - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду заявник, звернувся з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення до виконання задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки не досліджені належні та допустимі докази по справі та не надано належної правової оцінки встановлення факту дати отримання стягувачем судового рішення від 25.06.2015 року.

У відзиві на апеляційну скаргу боржник заперечує доводи останньої, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без зміни.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено належними, допустимими та достатніми доказами поважності пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та як наслідок суд першої інстанції відмовив у видачі дубліката виконавчого листа, оскільки така видача можлива лише в межах строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Встановлено, що рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 25.06.2015 р. у справі № 568/137/15-ц з ОСОБА_1 на користь ПАТ "КБ "Приватбанк" стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 6782,96 доларів США, що за курсом НБУ становить 87839,38 грн. Рішення набрало законної сили 02.10.2015 року та є чинним.

13.12.2018 стягувач звернувся до Радивилівського районного суду Рівненської області з заявою про видачу виконавчого листа у справі № 568/137/15-ц (вх. № 4394/18 від 13.12.2018 р.).

14.12.2018 р. Радивилівським районним судом Рівненської області видано виконавчий лист №568/137/15-ц за рішенням від 25.06.2015р.

25.01.2019 р. державним виконавцем Радивилівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області стягувачу винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, у зв`язку з пропущеним строком пред`явлення виконавчого листа №568/137/15-ц до виконання.

Згідно штампу вхідної кореспонденції ПАТ КБ "Приватбанк" №160893 від 15.02.2019 р. вказане повідомлення банк отримав 15.02.2019 р.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Зазначене конституційне положення відображено й у статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень і інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення правовідносин) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Частиною шостою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року встановлено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Зазначена норма кореспондується із частиною першою статті 433 ЦПК України.

Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У правових висновках щодо застосування норм права, викладених у пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зазначено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону №1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ«Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст.6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.

Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України»).

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та згідно зі статтею 9Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13 ).

Єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин його пропуску. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Убачається, що заявник набув право вимоги до божника у жовтні 2015 року, виконавчий лист, у строки передбачені Законом України «Про виконавче провадження», не пред`явлено до виконання, а відтак суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до примусового виконання, оскільки поважності причин пропуску строку заявником належними та допустимими доказами не доведено як і не доведено факт втрати оригіналу виконавчого листа.

При цьому, колегія суддів враховує, що заявник, є юридичною особою, зокрема спеціальним суб`єктом фінансовою компанією, яка зобов`язана забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, у тому числі й щодо контролю за судовими та виконавчими документами під час їх виконання в органах Державної виконавчої служби, натомість доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявник не надав.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до ухвалення незаконного судового рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Бережної Н.М. залишити без задоволення.

Ухвалу Радивилівського районного суду Рівненської області від 10 січня 2023 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 23 березня 2023 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Шимків С.С.