Справа № 727/1897/23
Провадження № 4-с/727/7/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого-судді: Одовічен Я.В.

за участю секретаря: Гермак К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на постанову про відкриття виконавчого провадження, заінтересовані особи: Приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк Костянтин Олександрович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» -

ВСТАНОВИВ :

Боржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову про відкриття виконавчого провадження.

Посилався на те, що 08.04.2021 року приватним виконавцем Кондрюком К.О. було відкрито виконавче провадження №65076384 з примусового виконання виконавчого листа №727/2899/15ц, виданого Шевченківським районним судом м.Чернівці 14.03.2016 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» 5367022 грн. 00 коп.

Із вказаною постановою він не погоджується, вважає її неправомірною та винесеною з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Зокрема, відповідно до виконавчого листа №727/2899/15ц, строк його пред`явлення встановлено до 06.07.2016 року.

04.10.2016 року за заявою стягувача було відкрито виконавче провадження №52501436 з примусового виконання зазначеного виконавчого листа.

28.03.2018 року головним державним виконавцем Саінчуком Є.В. виконавче провадження №52501436 було завершене, а виконавчий лист повернуто стягувачеві.

У подальшому, зазначений виконавчий лист стягувачем ТОВ «Кредитні ініціативи» було пред`явлено для примусового виконання приватному виконавцю Кондрюку К.О. 08.04.2021 року, тобто більше ніж через три роки після останнього повернення виконавчого документа стягувачеві.

За таких обставин, приватний виконавець зобов`язаний був повернути документ стягувачеві без прийняття його до виконання.

Перебіг строків звернення до суду з скаргою на постанову про відкриття виконавчого провадження розпочинається з 15.02.2023 року, оскільки саме з цього часу йому стало відомо про існування оскаржуваної постанови.

Просив визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області про відкриття виконавчого провадження №65076384 від 08.04.2021 року.

Також просив зобов`язати приватного виконавця Кондрюка К.О. повернути стягувачеві виконавчий лист Шевченківського районного суду м.Чернівці №727/2899/15ц від 14.03.2016 року без прийняття його до виконання.

Ухвалою суду від 01.03.2023 року провадження у справі за скаргою було відкрито.

Приватним виконавцем було подано письмові пояснення на скаргу та надано для дослідження суду матеріали виконавчого провадження №65076384.

У поясненнях приватний виконавець заперечував проти скарги. Вказував на те, що до нього надійшла заява ТОВ «Кредитні ініціативи» від 01.03.2021 року про відкриття виконавчого провадження відносно боржника ОСОБА_1 про стягнення боргу, згідно виконавчого листа №727/2899/15ц, виданого Шевченківським районним судом м.Чернівці 14.03.2016 року.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачеві у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

08.04.2021 року ним було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65076384. Тому вважає, що стягувачем не було пропущено термін пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Окрім того, вказував на те, що суд не може зобов`язувати виконавця до вчинення тих дій, які згідно з Законом України «Про виконавче провадження», можуть здійснюватися лише виконавцем.

Представником стягувача ТОВ «Кредитні ініціативи» подано письмові пояснення на скаргу. У поясненнях представник вказував на те, що, згідно постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, строк пред`явлення виконавчого документа стягувачеві закінчується 28.03.2021 року, а заява про відкриття виконавчого провадження датована 01.03.2021 року. Тобто, виконавчий лист подано до примусового виконання у визначений Законом строк, а тому дії приватного виконавця є правомірними.

Окрім того, зазначив, що скаржником пропущено строк на подання скарги. Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документа №727/2899/15 від 14.03.2016 року відкрито з 2021 року, при цьому скарга на дії приватного виконавця подана лише в 2023 році. Просив скаргу ОСОБА_1 на постанову про відкриття виконавчого провадження у справі №727/1897/23 залишити без розгляду. Справу розглянути за відсутності представника ТОВ «Кредитні ініціативи».

Представник скаржника у судове засідання не з`явився. У поданій до суду заяві скаргу підтримав та просив її розглянути у його відсутності.

Представник стягувача ТОВ «Кредитні ініціативи» у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Приватний виконавець також у судове засідання не з`явився.

Дослідивши письмові докази судового провадження, матеріали виконавчого провадження, а також, враховуючи положення ч.2 ст.450 ЦПК України, у відповідності до яких неявка учасників виконавчого провадження, не перешкоджає розгляду скарги, приходить до наступного.

Так, відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як вбачається з поданої до суду скарги, боржник по виконавчому провадженню вважає, що його права були порушені, оскільки приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження за заявою ТОВ «Кредитні ініціативи» з порушенням встановлених термінів пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Чинне законодавство України передбачає широке коло можливостей впливу на хід виконавчого провадження, рішення, дії або бездіяльність приватного виконавця.

Гарантією дотримання та забезпечення прав та свобод сторін виконавчого провадження насамперед є право на оскарження рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця у межах виконавчого провадження. Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності приватних виконавців регламентується як Законом України «Про виконавче провадження», так і відповідними положеннями процесуальних кодексів які повинні застосовуватися у сукупності заходів оскарження.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюютьсяЗаконом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Законом України «Про виконавче провадження»регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Верховний Суд у постанові від 15.01.2020 у справі № 910/7221/17 зазначив, що в силу приписів вищевказаної статті Закону виконавець повинен вчиняти виконавчі дії з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а також відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження. Отже, виконавець повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. В цьому реалізується «правомірна поведінка» виконавця.

Пунктом 9 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що однією із засад виконавчого провадження є забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Акт державного органу - це юридична форма рішень цього органу, які спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин, породжують певні правові наслідки і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Як було встановлено судом, рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці №727/2899/15 від 24.06.2015 року позов ТОВ «Кредитні ініціативи» було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість у сумі 5367022 грн. 27 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654 гривень. Зазначене рішення суду є чинним та набрало законної сили 06.07.2015 року.

14.03.2016 року на виконання зазначеного рішення суду було видано виконавчий лист №727/2899/15.

Вперше виконавчий лист №727/2899/15 від 14.03.2016 року було пред`явлено стягувачем до виконання 04.10.2016 року. На підставі поданої заяви стягувача 04.10.2016 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52501436.

28.03.2018 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу №727/2899/15 стягувачеві на підставі п.7, п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

У подальшому, повторно заяву про відкриття виконавчого провадження стягувачем ТОВ «Кредитні ініціативи» було зареєстровано приватним виконавцем Кондрюком К.О. за вхідним №517 від 08.04.2021 року. При цьому на заяві стягувача зазначено дату 01.03.2021 року (а.с.8).

На підставі поданої заяви 08.04.2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Кондрюком К.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65076384 по виконанню виконавчого листа №727/2899/15 від 14.03.2016 року (а.с.9).

Даючи оцінку правомірності діям державного виконавця, суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Так, згідно частиною першою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Як було встановлено судом, виконавчий документ №727/2899/15 було повернуто стягувачу 28.03.2018 року.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частини четверта та п`ята статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Суть переривання строку полягає у тому, що при настанні зазначених обставин (юридичних фактів) перебіг строку починається спочатку, а час, який минув до перерви, до нового строку не зараховується.

Норми щодо переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебувають у системному зв`язку із застосуванням норм, що регулюють завершення виконавчого провадження шляхом повернення виконавчого документа стягувачу.

Із системного аналізу указаних норм Закону України «Про виконавче провадження» можна зробити висновок, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження). Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05 жовтня 2016 року в справі № 910/18165/13, постанові Верховного Суду від 11 червня 2019 року в справі № 804/2721/15, у постанові Верховного Суду від 07 лютого 2020 року в справі № 2018/6-343/11, в ухвалі Верховного Суду від 02 жовтня 2020 року в справі № 336/1023/20.

Таким чином, повернення виконавчого документа без виконання не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання в межах строку, встановленого статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Така позиція узгоджується з правовими висновками, висловленими у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 29 жовтня 2020 року у справі № 916/922/16 та у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі № 303/2642/20.

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття (стаття 12 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Отже, виконавчий лист 727/2899/15, підлягав пред`явленню стягувачем до примусового виконання протягом трьох років з наступного дня після його повернення стягувачеві, тобто до 29.03.2021 року.

Однак, заява про відкриття виконавчого провадження, подана стягувачем ТОВ «Кредитні ініціативи на підставі виконавчого листа №727/2899/15, була зареєстрована приватним виконавцем Кондрюком К.О. 08.04.2021 року. При цьому, доказів надсилання заяви про відкриття виконавчого провадження ТОВ «Кредитні ініціативи» засобами поштового зв`язку, що свідчило б про її вчасне пред`явлення до виконання, матеріали виконавчого провадження не містять.

Доказів вчасного подання заяви про відкриття виконавчого провадження приватному виконавцю, зокрема 01.03.2021 року, також не було надано і самим стягувачем до суду.

За змістом ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі №2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина першастатті 433 ЦПК України;).

Доказів поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання суду надано не було.

Одночасно ч.1 ст.449 ЦПК України встановлено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

З огляду на встановлений ст.122 ЦПК України порядок обчислення процесуальних строків зазначений десятиденний строк слід обчислювати в календарних днях. Такий порядок обчислення строків є єдиним для всіх норм ЦПК України та застосовується й у інших процесуальних кодексах України.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», строки звернення заявника зі скаргою до суду є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Як вбачається з матеріалів дослідженого судом виконавчого провадження, у ньому відсутні відомості про вручення боржнику ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.04.2021 року, а отже суду не надано доказів того, що останньому було відомо про її існування до настання обставин, на які скаржник посилається у поданій до суду скарзі.

У поданій до суду скарзі боржник ОСОБА_1 просив поновити йому строк для подання скарги.

У пункті 41 рішення Європейського суду з прав людини (даліЄСПЛ) від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» за заявою № 3236/03 зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що у даній справі наявні підстави для поновлення строку на оскарження постанови приватного виконавця, як такого, що був пропущений з поважних причин, що були об`єктивними та не залежали від волевиявлення особи та пов`язані з її необізнаністю про існування оскаржуваної постанови.

Згідно ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 7Постанови від 26 грудня 2003р. № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження»у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що скарга в цій частині обґрунтована та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги скарги про зобов`язати приватного виконавця Кондрюка К.О. повернути стягувачеві виконавчий лист Шевченківського районного суду м.Чернівці №727/2899/15ц від 14.03.2016 року без прийняття його до виконання суд заувужує, що відповідно до положень ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право).

При цьому, суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України "Про виконавче провадження" можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що скарга обгрунтована та підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.18, 76-81, 353, 432, 447, 448, 450,451ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк для подання скарги.

Визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка Костянтина Олександровича про відкриття виконавчого провадження №65076384 від 08.04.2021 року.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Роз`яснити державному виконавцю положення ст.453 ЦПК України, у відповідності до яких про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Одовічен Я.В.