Провадження №2/523/4033/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої - судді Середи І.В.,

за участі секретаря Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 9 в м. Одесі в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку регресу,

УСТАНОВИВ:

21 червня 2023 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернулося позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку регресу у розмірі 7000 грн., судового збору у розмірі 2684 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 жовтня 2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія транспортного засобу «Ford Transit», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та транспортного засобу «Hyundai Elantra», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та який на момент ДТП був застрахований у ТДВ СК «Альфа-Гарант» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 203132869. Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2021 року відповідачку визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Ford Transit» склала 7000 грн. та була виплачена позивачем на підставі страхового акту. У зв`язку з чим до позивача перейшло право вимоги у порядку регресу до відповідачки на суму 7000 грн.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 27 червня 2023 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Сторони у судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином.

В матеріалах справи є клопотання представника позивача про підтримання позовних вимог, розгляд справи за його відсутності та згоду на заочний розгляд справи.

Відповідачка повідомлялася про слухання справи шляхом направлення судової повістки за зареєстрованою адресою місця проживання, проте поштова кореспонденція повернулася до суду без вручення адресату з довідкою АТ «Укрпошта» - «Адресат відсутній за вказаною адресою», тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вона вважається повідомленою належним чином.

Оскільки відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Враховуючи неявку належним чином повідомленої відповідачки в судове засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

За нормами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом було встановлено, що 12 березня 2021 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 203132869 на автомобіль «Hyundai Elantra», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

22 жовтня 2021 року о 07.25 годині в м. Одесі по вул. Різдвяна, 10 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу транспортного засобу «Hyundai Elantra», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та водія транспортного засобу «Ford Transit», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, ОСОБА_1 залишила місце ДТП.

Постановами Суворовського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2021 року у справах № 523/20259/21 та 523/20271/21 відповідачку було визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП.

25 жовтня 2021 року до ТДВ СК «Альфа-Гарант» надійшло повідомлення про ДТП від потерпілого ОСОБА_3 та заява про страхове відшкодування.

Згідно із розрахунком страхового відшкодування, складеного на підставі протоколу огляду транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ford Transit», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 склала 7000 грн.

13 грудня 2021 року на підставі платіжної інструкції № 25461 ТДВ СК «Альфа-Гарант» сплатило ОСОБА_3 страхове відшкодування згідно зі страховим актом № ЦВ/21/6423 за договором страхування № 203132869 від 12 березня 2021 року у розмірі 7000 грн.

Згідно п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до вимог п.п «в)» п. 38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

В силу ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1888 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Нормами ч.1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст.77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За нормами ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За нормами ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки належними доказами підтверджено причинно-наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_1 , яка на порушення вимоги п.п. 2.10, 10.9, 13.1 ПДР України, не дотрималася безпечного інтервалу, не врахувала дорожньої обстановки та не звернулася за допомогою сторонніх осіб, в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем марки «Ford Transit», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також залишила місце ДТП, тому з відповідачки слід стягнути на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 7000 грн.

За нормами ст.137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження витрат правничої допомоги позивачем надано витяг з договору про надання правової допомоги від 14 травня 2019 року, складений між ТДВ СК «Альфа-Гарант» і адвокатським бюро «Грідін і Партнери», завдання-доручення № 189 від 15 червня 2022 року, відповідно до якого Бюро здійснює захист прав клієнта по страховим справам, у томі числі і стосовно ОСОБА_2 , на загальну суму по всім переданим справам 41000 грн., платіжну інструкцію від 16 червня 2022 року № ID-181770 про оплату АБ «Грідін і Партнери» рахунку за правничу допомогу по договору від 14 травня 2019 року на суму 41000 грн., детальний розрахунок та опис робіт про надання правничої допомоги по страховій справі відповідачки на загальну суму 4000 грн., а також актом прийому-передачі правничої допомоги від 09 травня 2023 року.

Отже, враховуючи вказані норми та додані докази про розмір правничої допомоги, вказана сума підлягає стягненню з відповідачки.

При вирішенні питання про стягнення правничої допомоги судом враховано правові висновки Верховного Суду у справах № 755/9215/15-ц, №922/445/19.

Таким чином, згідно зі ст.ст. 137, 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути також судовий збір, сплачений за подачу позову в розмірі 2684 грн., а також витрати на професійно-правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 280-282, 354, 355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (код: , місцезнаходження: б-р Л. Українки, 26, м. Київ, 01133) завдані збитки у розмірі 7000 грн., витрати на професійно-правничу допомогу у розмірі 4000 грн. та судовий збір у розмірі 2684 грн.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки, поданою протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення складено та підписано 26 вересня 2023 року.

Суддя