ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/4502/17 Номер провадження 22-ц/814/1141/23Головуючий у 1-й інстанції Гримайло А.М. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді-доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

учасники справи:

відповідач ОСОБА_1

представник відповідача адвокат Надоля Є.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Надолі Євгена Валерійовича

на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2021 року, ухвалене суддею Гримайло А.М., повний текст рішення складено - 15 вересня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус ХМНО Гібадулова Л. А., приватний нотаріус ХМНО Літвінова Я.М., Харківська міська рада, про встановлення факту родинних відносин та визнання заповіту недійсним

та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус ХМНО Гібадулова Л.А., про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

08 вересня 2017 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус ХМНО Гібадулова Л. А., про встановлення факту родинних відносин та визнання заповіту недійсним, в якому просила суд встановити факт родинних відносин та визнати заповіт, який був підписаний ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Літвіновою Я. М., недійсним.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , однак в документах, що підтверджують їх родинність, допущені помилки при здійсненні перекладу прізвища з російської на українську мову, а саме: у батьків позивача зазначені прізвища як « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_6 », в той час як її прізвище зазначено як « ОСОБА_7 ». ІНФОРМАЦІЯ_1 її батько ОСОБА_6 помер, у зв`язку з чим їй необхідно встановити родинність з метою отримання свідоцтва про право на спадщину. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, що складається з квартири АДРЕСА_1 . В ході подання заяви про прийняття спадщини позивачу стало відомо про існування заповіту, згідно до якого ОСОБА_4 заповів належну йому квартиру ОСОБА_1 , який був квартирантом останнього. За життя ОСОБА_4 мав нестабільний стан здоров`я, завжди потребував постійного стороннього нагляду, внаслідок чого отримував соціально-психологічні послуги та проходив програми соціально-психологічної реабілітації та адаптації, був хворим на алкоголізм, мав провали в пам`яті, вважає, що спірний заповіт було складено спадкодавцем у стані, коли він не усвідомлював значення своїх дій, а тому заповіт є недійсним.

18.12.2017 року ОСОБА_1 подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус ХМНО Гібадулова Л.А., про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом (т.1 а.с. 69-77) та 26.03.2018 року подав заяву про зміну позовних вимог (т.1 а.с. 192-194), в якій просив суд визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом від 21.12.2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Літвіновою Я. М., зареєстрованим в реєстрі за № 2709 після смерті ОСОБА_4 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом від 21.12.2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Літвіновою Я. М., зареєстрованим в реєстрі за №2709 після смерті ОСОБА_4 та після смерті його рідного брата ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що 13.03.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір оренди квартири АДРЕСА_1 , він сплачував всі належні платежі, протягом трьох місяців платежі отримувала ОСОБА_9 , оскільки ОСОБА_4 проживав з нею, однак внаслідок напружених відносин був змушений виїхати від дочки, після чого проживав у невістки ОСОБА_10 , останні роки проживав у квартирі свого брата ОСОБА_8 , що знаходиться на 7 поверсі того ж будинку, у зв`язку з чим ОСОБА_1 здійснював за ним догляд та купляв їжу останні 2 роки перед смертю спадкодавця. 21.12.2015 року на його ім`я ОСОБА_4 було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Літвіновою Я.М., однак, він позбавлений можливості оформити свої права як спадкоємець після смерті ОСОБА_4 внаслідок відсутності державної реєстрації на вищезазначену квартиру. Крім того, в ході розгляду справи йому стало відомо, що до складу спадкового майна, що на момент смерті належало померлому ОСОБА_4 , входили права на квартиру АДРЕСА_2 його брата ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки ОСОБА_4 постійно проживав з братом до момента смерті останнього та продовжував проживати після його смерті, а тому фактично прийняв спадщину як спадкоємець другої черги.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 09.11.2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог приватного нотаріуса ХМНО Літвінову Я. М. (т. 2 а.с. 69).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 11.09.2020 року залучено Харківську міську раду до участі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус ХМНО Гібадулова Л. А., приватний нотаріус ХМНО Літвінова Я.М., Харківська міська рада, про встановлення факту родинних відносин та визнання заповіту недійсним. Прийнято зустрічний позов зі змінами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус ХМНО Гібадулова Л.А. про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування. Зустрічний позов об`єднано в одне провадження з первісним позовом (т. 3 а. с. 206-208).

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус ХМНО Гібадулова Л.А., приватний нотаріус ХМНО Літвінова Я.М., Харківська міська рада, про встановлення факту родинних відносин та визнання заповіту недійсним - задоволено частково.

Встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 02 червня 1997 року Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, є дочкою ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено.

Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус ХМНО Гібадулова Л.А., про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом - задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_11 (паспорт НОМЕР_3 , виданий 08 листопада 2005 року Валківським РВ УМВС України в Харківській області, ІПН НОМЕР_4 ) право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом, посвідченим 21 грудня 2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Літвіновою Я. М., реєстраційний номер 2709, після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_11 - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позову ОСОБА_2 мотивоване тим, що позовна вимога про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_2 та її батьком ОСОБА_4 підлягає задоволенню, оскільки даний факт знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду та встановлення зазначеного факту необхідно позивачу ОСОБА_2 для вирішення питання щодо прийняття спадщини. В частині вимоги про визнання заповіту недійсним, то з матеріалів цивільної справи вбачається відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження однозначної неможливості та нездатності ОСОБА_4 прочитати текст заповіту, здійснити відповідний підпис, у зв`язку з чим суд першої інстанції визнав викладені у позовній заяві доводи припущеннями, які не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справ, та прийшов до висновку, що заповіт, складений 21.12.2015 року ОСОБА_4 , відповідає вимогам закону щодо його форми, а саме: він викладений у вигляді письмового документу, підписаний власноруч заповідачем, що підтверджується висновком експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №292 від 28.02.2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу. Судом не встановлено, що у момент складення заповіту у ОСОБА_4 були фізичні вади, які позбавляли його здатності самостійно прочитати заповіт та вчинити на ньому свій підпис. Належних та допустимих доказів про невідповідність заповіту внутрішній волі заповідача суду позивачем за первісним позовом надано не було. Отже, було дотримано порядок посвідчення заповіту, зокрема послідовно вчинено всі необхідні для цього дії. Позивачем ОСОБА_2 не доведено порушень вимог закону щодо посвідчення заповіту, тому суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання заповіту нікчемний та недійсним.

В частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_1 , то суд першої інстанції визнав, що позовна вимога про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом від 21.12.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Літвіновою Я. М., після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_12 були співввласниками цієї квартири на праві спільної сумісної власності, на момент смерті ОСОБА_12 син та мати були зареєстровані у вищезазначеній квартирі, а тому ОСОБА_4 є таким, що прийняв спадщину у вигляді частини квартири, яка належала його матері, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В частині позовної вимоги за зустрічним позовом про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_2 , яка належала на праві власності ОСОБА_8 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , то суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у її задоволенні, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження факту родинних зав`язків між померлими ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , останнім у встановлений законом строк заява про прийняття спадщини до нотаріусу подана не була, до суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту спільного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті не надано, місцем реєстрації ОСОБА_4 з 1990 року до моменту смерті є квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується матеріалами справи, а тому ОСОБА_4 є особою, що спадщину після смерті ОСОБА_8 не прийняла, у зв`язку з чим квартира АДРЕСА_2 не входить до спадкової маси після смерті ОСОБА_4 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Надоля Є.В., посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання за ОСОБА_13 права власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом, і ухвалити нове рішення про задоволення цієї позовної вимоги, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду першої інстанції в цій частині вважає таким, що не відповідає дійсним обставинам справи та спростовується матеріалами дано цивільної справи та цивільної справи №642/1567/17. Позивач за зустрічним позовом вважає, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_4 входить і квартира АДРЕСА_3 , оскільки фактично за життя ОСОБА_4 спадщину прийняв у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України, яка належала на праві власності та була зареєстрована за ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є рідним братом ОСОБА_4 , брати мали спільну матір ОСОБА_14 , що підтверджується їх свідоцтвами про народження. Також вказує, що у провадженні Ленінського районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа №642/1567/17 за заявою Харківської міської ради про визнання відумерлою спадщиною квартиру АДРЕСА_3 , яка належала на праві приватної власності ОСОБА_8 05.12.2017 року вказана справа провадженням закрита у зв`язку з виникненням спору про право на спадкування. У матеріалах цієї справи міститься лист Управління обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства Харківської міської ради від 24.01.2017 року №3982 про те, що у квартирі АДРЕСА_3 мешкав ОСОБА_8 , який знятий з реєстраційного обліку 21.10.2015 року у зв`язку зі смертю, на час надання листа у квартирі мешкав ОСОБА_4 , який зареєстрований у цьому ж під`їзді та свою квартиру здає квартиронаймачам. Вказує, що за договором оренди, укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , з 13.03.2015 року по 13.03.2016 року квартира АДРЕСА_4 була об`єктом оренди і в ній проживав ОСОБА_1 зі своєю сім`єю. Власник квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_4 у цей час мешкав зі своїм братом у квартирі АДРЕСА_3 , тобто на момент смерті ОСОБА_8 . 08.08.2015 року ОСОБА_4 проживав разом з братом ОСОБА_8 . Судом першої інстанції безпідставно вказано на відсутність будь-яких доказів на підтвердження родинного зв`язку між померлим ОСОБА_4 та ОСОБА_8 та фактичного проживання братів на момент смерті ОСОБА_8 та не досліджено їх у судовому засіданні. При цьому посилається на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 04.07.2018 року у справі №404/2163/16-ц. Вказує, що суд помилково встановив, що ОСОБА_4 є особою, яка спадщину після смерті ОСОБА_8 не прийняла, тому квартира АДРЕСА_3 не ввійшла до складу спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Таким чином, предметом апеляційного перегляду є законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в частині відмови у задволенні зустрічної позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом від 21.121.2015 року, після смерті ОСОБА_4 та після смерті його рідного брата ОСОБА_15 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 12.11.2021 року у даній справі відкрито апеляційне провадження (т.4 а.с. 166).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 29.11.2021 року справа призначена до апеляційного розгляду на 23.02.2022 року о 12 год. 30 хв., з повідомленням учасників справи (т.4 а.с. 175).

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

З 05.08.2022 року дана цивільна справа перебуває у провадженні Полтавського апеляційного суду (т.4 а.с. 194).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 05.08.2022 року відкрите апеляційне провадження у справі (а.с. 218).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 10.10.2022 року справа призначена до апеляційного розгляду на 08.05.2023 року о 10-40 год., з повідомленням учасників справи (т.4 а.с. 195).

У судове засідання апеляційного суду не з`явилися позивач ОСОБА_2 , її представник, треті особи, вони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 02.08.2023 року судових повісток про виклик до суду у цивільній справі на офіційні електронні адреси у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України (т.4 а.с.227-232). Клопотання учасників справи про відкладення справи розглядом не надходили. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. При цьому, колегія суддів враховує, що електронний варіант ухвали Полтавського апеляційного суду від 17.08.2023 року розміщено в мережі Інтернет за адресою: https://reyestr.court.gov.ua/ та відповідно оприлюднено.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що згідносвідоцтва про народження ОСОБА_2 (російською мовою « ОСОБА_16 »), ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками зазначені « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_17 », свідоцтво про народження, серія НОМЕР_5 , видане Бюро записів актів громадянського стану 18.06.1980 року (т. 1 а.с. 7).

Згідно свідоцтва про народження, серія НОМЕР_6 , виданого Бюро записів актів громадянського стану 02.07.1956 року, (російською мовою) « ОСОБА_4 », він є сином (російською мовою) « ОСОБА_18 » та « ОСОБА_19 » (т. 1 а.с. 9).

Згідно копії актового запису про розірвання шлюбу №328 від 15.05.1985 року, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано Київським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Х/о. (т. 2 а.с. 50-51).

З паспорта громадянина України, серія НОМЕР_7 , виданого 02.09.2003 року Ленінським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 17.01.1990 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 (т. 1 а.с. 10).

Зі свідоцтва про право власності на житло, виданого 29.09.1999 року Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради, ОСОБА_4 та ОСОБА_12 є власниками квартири АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності, що також підтверджується матеріалами інвентаризаційної справи КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради (т. 1, а.с. 15, 165-184, т. 2 а.с. 8-31).

Благодійною організацією «Благодійний фонд «Крок в нове життя» надано характеристику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проходив стаціонарний курс соціально-психологічної реабілітації та адаптації на підставі договору від 94.05.2015 року, згідно до якої останній порушував режим центру, зарекомендував себе як особа психологічно не стабільна, оскільки мав різкі перепади настрою та провали у пам`яті (т.1 а.с. 16-17).

13.03.2015 року ОСОБА_4 укладено договір оренди квартири АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 89-90).

21.12.2015 року ОСОБА_4 склав заповіт, відповідно до якого заповів все своє майно, де б таке не було та з чого б таке не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати на день його смерті і на що за законом він буде мати право він заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , заповіт посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Літвіновою Я. М. (т.1 а.с. 78).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_8 , виданим 29.04.2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис про смерть №14763 (т. 1 а.с. 11,92,236).

Витрати на організацію та проведення поховання ОСОБА_4 понесено ОСОБА_2 , що підтверджується рахунками - замовленнями та договором замовленням від 29.04.2017 року (т.1 а.с. 18-21).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 13.96.2017 року, виданої Другою Харківською державною нотаріальною конторою, після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , приватним нотаріусом ХМНО Гібадуловою Л.А. 01.06.2017 року відкрито спадкову справу (т.1 а.с. 14,33).

Матеріали спадкової справи №28/2017 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 містять: заяву ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом; повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть ОСОБА_4 від 01.06.2017 року; інформаційну довідку зі спадкового реєстру від 01.06.2017 року; документацію, що підтверджує особу ОСОБА_1 ; витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 01.06.2017 року; інформаційну довідку зі спадкового реєстру щодо наявності заповіту 58397672 від 21.12.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Літвіновою Я. М.; заяву ОСОБА_2 про прийняття спадщини за законом як спадкоємцем першої черги; документацію, що підтверджує особу ОСОБА_2 ; копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 ; довідку КП «Жилкомсервіс» від 26.10.2017 року про реєстрацію ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_5 (т. 1 а.с. 222-234).

Згідно довідки КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» № 394 від 23.02.2018 року ОСОБА_4 на диспансерному (профілактичному) обліку в м. Харкові та Харківському районі не перебував (т. 1 а.с. 155).

З довідки «КЗОЗ» «Обласний психоневрологічний диспансер» №0401 від 27.02.2018 року вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за медичною допомогою до закладу не звертався (т. 1 а.с. 157).

З листа КЗОЗ «Харківська міська поліклініка №24» №381 від 21.03.2018 року вбачається, що медична картка амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відсутня в закладі внаслідок знаходження на руках у хворого; зі слів дільничного терапевта ХМП №24, ОСОБА_4 звертався до медичного закладу та перебував на обліку з приводу ішемічної хвороби серця, атеросклеротичного кардіосклерозу, СН 1 ст., гіпертонічної хвороби ІІ ст., 07.05.2016 року за викликом оглянутий вдома дільничним терапевтом ХМП №24 з приводу гострого респіраторного захворювання (т. 1 а.с. 163).

Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» від 22.12.2016 року квартира АДРЕСА_2 належала на праві власності ОСОБА_20 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , в квартирі проживає брат померлого ОСОБА_4 , 1956 р.н. (т. 1 а.с. 208).

Як вбачається з листа Управління обліку та розподілу житлової площі ХМР від 24.01.2017 року, квартира АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 15.09.199 УКМтаПЦ(9)ПДЖФ р. № НОМЕР_9 , зареєстровано за ОСОБА_8 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , знятий з реєстраційного обліку 21.10.2015 року; в квартирі мешкає ОСОБА_4 , зареєстрований у квартирі цього ж під`їзду на 3 поверсі, яку він зі слів сусідів здає квартиронаймачам (т. 1 а.с. 209).

З листа Відділу реєстрації місця проживання у Холодногірському районі м. Харкова ХМР від 30.05.2018 року вбачається, що за період з 04.04.2016 року по 30.05.2018 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 21.06.2017 року знято з реєстрації місця проживання на підставі повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням паспорта померлої особи за адресою: АДРЕСА_5 (т. 2 а.с. 1-2).

Згідно листа Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 30.05.2018 року, виявлено актовий запис про шлюб №513 від 30.03.1954 року, складений Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області на ОСОБА_18 та ОСОБА_14 , відмітка про розірвання шлюбу відсутня. (т. 2 а.с. 4-5).

З листа Департаменту реєстрації ХМР від 22.08.2018 року вбачається, що в «поквартирной карточке» (форма Б) за адресою: АДРЕСА_5 , яка передана дільницею Комунального підприємства «Жилкомсервіс», в графі «фамилия, имя, отчество» міститься «Ровинский Евгений Давид.», « ОСОБА_12 .», в графі «дата выписки» стосовно вищезазначених осіб зазначено «умер»; інших карток не передано (т. 2 а.с. 53-54).

З листа Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» від 30.04.2019 року вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні з 23.04.2017 року по 28.04.2017 року (медична карта стаціонарного хворого №10762); помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; діагноз: ішемічний інсульт у лівій півкулі головного мозку, гіпертонічна хвороба ІІІ ст., набряк, дислокація головного мозку, набряк легенів, ТЕЛА, двостороння пневмонія, ІХС, кардіосклероз СН ІІ А ст. (т. 2 а.с. 155-174).

Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №292 у цивільній справі №642/4502/17 від 28.02.2020 року, підпис від імені ОСОБА_4 в заповіті від 21.12.2015 року в рядку «Підпис:», виконано ОСОБА_4 під впливом природних збиваючих факторів, як відносно постійних, так і тимчасових (внутрішніх, зовнішніх), серед яких могли бути вікові зміни, хворобливий стан і т. п. Рукописні записи в заповіті від 21.12.2015 від імені ОСОБА_4 під записом «Цей заповіт складено в двох примірниках, один з яких призначається для зберігання в справах приватного нотаріуса, другий видається заповідачеві.»- « цей заповіт з моїх слів записано вірно відповідає моїй волі мною в голос прочитаний і мною власноручно підписаний», від імені ОСОБА_4 під записом « ОСОБА_4 » - виконано ОСОБА_4 під впливом природних збиваючих факторів, як відносно постійних, так і тимчасових (внутрішніх, зовнішніх), серед яких могли бути вікові зміни, хворобливий стан і т. п. (т. 2 а.с. 92-197).

Зі свідоцтва про право власності на житло, виданого 15.09.1999 року Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради вбачається, що ОСОБА_8 є власником квартири АДРЕСА_2 на праві приватної власності, що також підтверджується матеріалами інвентаризаційної справи КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради (т. 2 а.с. 147-167).

З актового запису про смерть №14763 від 20.10.2014 року вбачається, що ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 у віці 87 років, причина смерті - церебральний атеросклероз, за адресою: АДРЕСА_5 (т. 1 а.с. 236).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22 підтвердили факт зловживання ОСОБА_4 алкогольними напоями та проходження останнім стаціонарного курсу соціально-психологічної реабілітації та адаптації у спеціальному закладі за зверненням його доньки ОСОБА_2 .

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічної позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом від 21.121.2015 року, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті його рідного брата ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , виходячи з наступного.

Предметом зустрічного позову ОСОБА_1 , відносно якого переглядається законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, є визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом від 21.121.2015 року, посвідченим приватним отаріусом Харківського міського нотаріального окугу ОСОБА_23 , зареєстрованого в реєстрі за №2709, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті його рідного брата ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Розглядаючи спір в цій частині, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, згідно свідоцтва про право власності на житло від 15.09.1999 року, реєстраційний номер НОМЕР_10 м. Харків, виданого згідно з розпорядженням від 15.09.1999 року №47457, ОСОБА_8 на праві приватної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 (т.3 а.с. 162).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 помер.

Після смерті ОСОБА_8 ОСОБА_4 не подавав заяву нотаріусу про прийняття спадщини після його смерті.

На час смерті ОСОБА_8 . Ровінський не був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_2 , яка на праві приватної власності на час смерті ОСОБА_8 належала останньому.

За життя ОСОБА_4 не звертався до суду про встановлення факту постійного проживання з братом ОСОБА_8 на час відкриття спадщини, у зв`язку з його смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, спірна квартира АДРЕСА_2 на час смерті ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) не входила у спадкову масу, оскільки він не був її власником, не був у ній зареєстрований, не було встановлено факту його постійного проживання з братом у цій квартирі.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК Укоаїни кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем ОСОБА_1 не заявлено вимоги про встановленння факту прийняття ОСОБА_4 спадщини у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, яка передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, виходячи із предмету позову, яким є визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом від 21.121.2015 року, який обраний відповідачем ОСОБА_1 на власний розсуд, обставини відносно того, чи постійно проживав спадкоємець ОСОБА_4 разом із спадкодавцем ОСОБА_8 на час відкриття спадщини не є предметом даного спору, тому суд не може робити правові висновки відносно цих обставин.

Вимога про визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом від 21.121.2015 року, посвідченим приватним отаріусом Харківського міського нотаріального окугу ОСОБА_23 , зареєстрованого в реєстрі за №2709, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті його рідного брата ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , по суті є похідною від встановленння факту прийняття ОСОБА_4 спадщини у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що не є предметом даного спору.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок суду першої інстанції відповідач вважає таким, що не відповідає дійсним обставинам справи та спростовується матеріалами дано цивільної справи та цивільної справи №642/1567/17, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції достатньо повно і всебічно з`ясовано обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ОСОБА_1 вважає, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_4 входить і квартира АДРЕСА_3 , оскільки фактично за життя ОСОБА_4 спадщину прийняв у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України, яка належала на праві власності та була зареєстрована за ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є рідним братом ОСОБА_4 , брати мали спільну матір ОСОБА_14 , що підтверджується їх свідоцтвами про народження, то ці доводи також не заслуговують на увагу та не є підставою для скасування законного і обгрунтованого рішення суду першої інстанції, оскільки цей факт підлягає доведенню у суді, а вимоги про прийняття ОСОБА_4 у спадщину спірної вкартири у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України, не були пред`явлені. У разі пред`явлення таких вимог, то слід було визначити і відповідне коло відповідачів, у т.ч. і Харківську міську раду, яка у даній справі притягнута в якості третьої особи саме за позовом позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус ХМНО Гібадулова Л. А., приватний нотаріус ХМНО Літвінова Я.М., Харківська міська рада, про встановлення факту родинних відносин та визнання заповіту недійсним. За зустрічним позовом ОСОБА_1 . Харківська міська рада не притягнута до участі у справі. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що з квітня 2017 року у провадженні Ленінського районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа №642/1567/17 за заявою Харківської міської ради про визнання відумерлою спадщиною квартиру АДРЕСА_3 , яка належала на праві приватної власності ОСОБА_8 , та ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 05.12.2027 року позов залишено без розгляду, тобто, вбачається, що Харківська міська рада заявляла про свої права на спірну квартиру. Залучення до участі у справі співвідповідача тягне за собою вручення йому процесуальних документів, що знаходять у матеріалах цивільної справи, та вчинення ним відповідних процесульних дій.

Доводи апеляційної скарги про те, що у провадженні Ленінського районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа №642/1567/17 за заявою Харківської міської ради про визнання відумерлою спадщиною квартиру АДРЕСА_3 , яка належала на праві приватної власності ОСОБА_8 , що 05.12.2017 року вказана справа провадженням закрита у зв`язку з виникненням спору про право на спадкування, що у матеріалах цієї справи міститься лист Управління обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства Харківської міської ради від 24.01.2017 року №3982 про те, що у квартирі АДРЕСА_3 мешкав ОСОБА_8 , який знятий з реєстраційного обліку 21.10.2015 року у зв`язку зі смертю, на час надання листа у квартирі мешкав ОСОБА_4 , який зареєстрований у цьому ж під`їзді та свою квартиру здає квартиронаймачам, то ці доводи також не впливають на законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції. З матеріалів цивільної справи №642/1567/17 за заявою Харківської міської ради про визнання відумерлою спадщиною квартиру АДРЕСА_3 вбачається, що ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 05.12.2027 року позов залишено без розгляду, тобто, судом не встановлювалися фактичні обставини та, відповідно, юридичні факти, які могли б вплинути на розгляд даної справи №642/4502/17, а надані у справі №642/1567/17 докази не є підставою для скасування рішення суду у справі №642/4502/17 та ухвалення нового.

Доводи апеляційної скарги про те, що за договором оренди, укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , з 13.03.2015 року по 13.03.2016 року квартира АДРЕСА_4 була об`єктом оренди і в ній проживав ОСОБА_1 зі своєю сім`єю, що власник квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_4 у цей час мешкав зі своїм братом у квартирі АДРЕСА_3 , тобто на момент смерті ОСОБА_8 . 08.08.2015 року ОСОБА_4 проживав разом з братом ОСОБА_8 , то ці доводи не заслуговують на увагу з вище викладених підстав.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно вказано на відсутність будь-яких доказів на підтвердження родинного зв`язку між померлим ОСОБА_4 та ОСОБА_8 та фактичного проживання братів на момент смерті ОСОБА_8 та не досліджено їх у судовому засіданні, що суд помилково встановив, що ОСОБА_4 є особою, яка спадщину після смерті ОСОБА_8 не прийняла, тому квартира АДРЕСА_3 не ввійшла до складу спадщини після смерті ОСОБА_4 , то ці доводи також не заслуговують на увагу, оскільки відповідач ОСОБА_1 не заявляв зустрічних вимог про встановлення родинних відносин між фізичними особами.

Інші доводи апеляційної скарги також не заслуговують на увагу та не дають підстав для скасування судового рішення, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки усім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Надолі Євгена Валерійовича - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 вересня 2023 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов