Справа № 214/4092/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 вересня 2023 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Ткаченка А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Попкової Ю.В.,

позивача - ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

представника позивача - Кшижевської К.О. ,

представника відповідача - ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу №214/4092/22 за позовною заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Кшижевської Катерини Олександрівни до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, представлена органом опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, -

Представники:

від позивача - адвокат Кшижевська К.О.,

від відповідача - Сугира В.С. ,

від третьої особи - Миргород В.В. ,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Кшижевська К.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 (попереднє прізвище - ОСОБА_1 ), звернулася до суду з позовною заявою 22 серпня 2022 року, в якій просила суд позбавити ОСОБА_4 батьківських прав у відношенні малолітніх синів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; судові витрати по справі покласти на відповідача.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 19 травня 2017 року сторони уклали шлюб, від якого мають двох спільних малолітніх дітей - синів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Судовим наказом від 28 травня 2018 року, виданим Херсонським міським судом Херсонської області, присуджено стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_1 (на той момент - ОСОБА_1 ) аліментів на утримання дітей, у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, до їх повноліття. Шлюбно-сімейне життя у сторін не склалось, у зв`язку з чим рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 22 вересня 2020 року у справі №766/340/20, шлюб між ними було розірвано. Ще до моменту розлучення ОСОБА_1 мешкала разом з дітьми окремо від ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , тоді як ОСОБА_4 мешкав за адресою своєї реєстрації: АДРЕСА_2 . З 28 серпня 2020 року ОСОБА_4 припинив відвідувати дітей, способів участі в їх вихованні, визначених рішенням Виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсон ради №15 від 17 січня 2020 року, не дотримується, з приводу чого ОСОБА_1 зверталась з відповідною заявою до Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Херсоні ради. До розірвання шлюбу та й після ОСОБА_4 неодноразово застосовував у відношенні ОСОБА_1 насильницькі дії, з приводу чого вона зверталась до правоохоронних та судових органів.

Постановою державного виконавця Дніпровського районного відділу ДВС у м. Херсон Головного управління юстиції в Херсонській області від 265 грудня 2019 року відкрито виконавче провадження ВП №60938733 з примусового виконання судового наказу від 28 травня 2018 року, виданого Херсонським міським судом Херсонської області у справі №766/9695/19, про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей. Однак, останній аліменти на дітей належним чином не сплачував, зокрема, станом на 31 травня 2021 року заборгованість по аліментам склала 60 187 грн. 93 коп., з яких 10 місяців 2020 року та протягом 2021 року аліменти він не сплачував. З 31 травня 2021 року відомості про ОСОБА_4 внесені до Єдиного реєстру боржників. З приводу притягнення відповідача до відповідальності за ухилення від сплати аліментів ОСОБА_1 неодноразово зверталась до правоохоронних органів. Постановою державного виконавця від 06 січня 2021 року відповідачеві встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон.

Протягом останніх трьох років ОСОБА_4 ніяк не піклується про їх спільних малолітніх дітей - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не проявляє інтересу до їх подальшої долі, не цікавиться станом здоров`я, успіхами, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не приймає участі у матеріальному забезпеченні. Своїми діями та поведінкою відповідач фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Усі питання щодо виховання дітей, матеріального забезпечення ОСОБА_1 вирішує сама. 20 жовтня 2021 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_10 , зареєстрований Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). З моменту реєстрації шлюбу ОСОБА_10 почав проживати разом з нею та її синами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , вони стали вести спільне господарство, разом піклуватись про дітей. Фактично ОСОБА_10 повністю замінив її дітям рідного батька, вони почали називати його «тато», в той час як рідного батька ОСОБА_8 не бачили близько 2-х років, а в силу свого віку взагалі його не пам`ятають. На початку лютого 2022 року вона звернулася до органу опіки та піклування з приводу позбавлення батьківських прав ОСОБА_8 , зібрала усі необхідні документи для пред`явлення позову до суду з цього приводу, однак не встигла у зв`язку з початком в Україні повномасштабної війни. Рятуючи своє життя та життя своїх маленьких синів, їй ледь вдалося виїхати з окупованого м. Херсон на захід України. У той момент в м. Херсон знаходився й ОСОБА_4 , який в наданні їй допомоги у виїзді з дітьми з окупованої території у грубій формі відмовив, хоча мав у користуванні власний автомобіль та міг допомогти. При цьому відповідач заявив, що йому байдуже за дітей, він їх не вважає за своїх та бажає залишитись у м. Херсон. Виїхавши власними зусиллями з-під окупації до м. Львів, вона з дітьми отримали статус внутрішньо переміщених осіб з тимчасово окупованої території, прихисток у модульному містечку, де й перебувають по теперішній час. З огляду на те, що ОСОБА_4 нехтує належним виконанням батьківських обов`язків у відношенні синів, не спілкується з ними, не цікавиться їх життям, станом здоров`я, не піклується про фізичний та духовний розвиток, а його поведінка є винною як свідчення свідомого самоусунення від виконання батьківських обов`язків, тому позивач просить позбавити його батьківських прав. Вжиття цього крайнього заходу відповідатиме меті найбільш повноцінного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів їх малолітніх синів.

Ухвалою суду від 14 грудня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, розпочато підготовче провадження із проведенням підготовчого судового засідання (а.с.55).

Ухвалою суду від 11 січня 2023 року задоволено клопотання представника позивача про витребування із Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав (а.с.61-62).

Ухвалою суду від 13 березня 2023 року задоволено клопотання представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Сихівської районної адміністрації Львівської області та представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кшижевської К.О. про залучення як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, представленої органом опіки та піклування, із виключенням Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, представленої органом опіки та піклування, зі складу учасників у цивільній справі №214/4092/22. Витребувано із Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав (а.с.80-81).

Ухвалою суду від 12 червня 2023 року закрито підготовче провадження по справі з призначенням її до судового розгляду по суті (а.с.131).

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, відповідач ОСОБА_4 подав заперечення та пояснення на позов (а.с.143-144). Свою позицію мотивував тим, що з ОСОБА_1 він дійсно перебував у шлюбі, від якого вони мають двох синів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюбно-сімейне життя у них не склалось у зв`язку з постійними суперечками, втручанням її батьків в їх стосунки, що й кінцево призвело до розпаду сім`ї. Він не має шкідливих звичок, хоча й не мав постійної роботи, однак усі свої заробітки витрачав на дружину та дітей. Наразі він несе військову службу у Морській піхоті ЗСУ. З момент їх розлучення він періодично бачився з синами за місцем їх мешкання, майже щосуботи брав сина ОСОБА_8 до себе, а в неділю повертав матері у відповідності до приписів рішення Виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсон ради №15 від 17 січня 2020 року про визначення способу участі батька у вихованні дітей. Згодом ОСОБА_1 перестала давати йому можливість бачитись з синами, спілкуватись з ними, що відповідно призводить до позбавлення дітей родинного зв`язку з ним як батьком. Він не вчиняв у відношенні ОСОБА_1 будь-якого насильства, напрочуд вона сама провокувала ситуації, вчиняючи галас, сварки та безпідставно звинувачувала його в цьому. Він намагався сплачувати аліменти на утримання дітей, однак ОСОБА_1 повертала йому кошти та вказувала, що позбавить його батьківських прав. З початком війни в Україні він знаходився в окупованому м. Херсон, не мав роботи, засобів на існування, однак за першої нагоди виїхав з окупованого міста та пішов служити. Наразі він отримує заробітну плату, частину якої відправляє як аліменти на дітей. Він бажає бути взірцем дітям, постійно думає про них, однак наразі не має можливості спілкуватись з ними, оскільки несе військову службу.

Беручи участь в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 (дистанційно в режимі відеоконференції) та її представник - адвокат Кшижевська К.О. - особисто, кожна окремо, підтримали пред`явлені вимоги та наполягали на їх задоволенні з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Сугира В.С., беручи участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, заперечував проти задоволення позовних вимог, вважаючи їх безпідставними та недоведеними.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, представленої органом опіки та піклування, про свою участь в судовому засіданні не заявив, попередньо направивши клопотання про розгляд справи за його відсутності. При вирішенні спору та ухваленні рішення просив врахувати висновок органу опіки та піклування від 12 червня 2023 року №260001-вих-70787.

Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, врахувавши позицію учасників справи, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Судом встановлено, що 19 травня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 уклали шлюб, зареєстрований Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №133.

Від шлюбу сторони мають двох спільних малолітніх синів - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії НОМЕР_1 від 01 серпня 2017 року, серії НОМЕР_2 від 10 січня 2019 року (а.с.11, 19).

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 22 вересня 2020 року у справі №766/340/20, яке набрало законної сили 22 жовтня 2020 року (а.с.9-10) шлюб між подружжям було розірвано. Після припинення стосунків та розірвання шлюбу в судовому порядку діти залишилися проживати з матір`ю ОСОБА_1 , відомості про наявність між ними спору про визначення місця проживання дітей у матеріалах справи відсутні.

20 жовтня 2021 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_10 , зареєстрований Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №163 (а.с.13). Після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_1 », яке є її дійсним прізвищем згідно з паспортними даними (а.с.6).

Судовим наказом від 28 травня 2018 року, виданим Херсонським міським судом Херсонської області у справі №766/9695/19, який набрав законної сили 28 травня 2018 року, присуджено стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання їх синів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 16 травня 2019 року та до повноліття дитини (а.с.15).

Постановою державного виконавця Дніпровського районного відділу ДВС міста Херсон ГТУЮ у Херсонській області від 26 грудня 2019 року відкрито виконавче провадження ВП №60938733 з примусового виконання судового наказу про стягнення аліментів (а.с.16-17).

Оскільки станом на 01 січня 2021 року розмір заборгованості ОСОБА_4 зі сплати аліментів склав 45 265 грн. 29 коп., постановою державного виконавця Дніпровського районного відділу ДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 06 січня 2021 року у відношенні боржника ОСОБА_4 встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості (а.с.18).

Відповідно до довідки державного виконавця від 31 травня 2021 року №38023 (а.с.19) станом на 01 травня 2021 року заборгованість ОСОБА_4 зі сплати аліментів склала 60 187 грн. 93 коп. При цьому, протягом 2019-2020 року мали місце окремі платежі по аліментам, зокрема, у липні 2019 року - 5125,63 грн., вересні 2019 року - 1728,64 грн., листопаді 2019 року - 1407,04 грн., січні 2020 року - 2000 грн., грудні 2020 року - 5500 грн. Протягом 2021 року відомості про сплату відповідачем аліментів на утримання дітей у розрахунку відсутні, доказів зворотного відповідач суду не надав.

31 травня 2021 року за повідомленням ДВС відомості про ОСОБА_4 внесені до Єдиного реєстру боржників (а.с.22).

За даними органу опіки та піклування, отриманими з ДВС, заборгованість ОСОБА_4 зі сплати аліментів станом на 30 квітня 2023 року складає 156 182,64 грн. (а.с.137).

Судовим розглядом встановлено, що за зверненням ОСОБА_4 рішенням Виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради №15 від 17 січня 2020 року було визначено спосіб участі батька ОСОБА_4 у вихованні малолітніх синів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за таким порядком: кожної суботи місяця з 11.00 до 18.00 год. (а.с.24). Як вказувала позивач, що підтверджується копією наданої нею заяви, з приводу невиконання відповідачем приписів рішення служби у справах дітей, неприйняття участі вихованні дітей, ОСОБА_4 зверталась до служби у справах дітей у березні 2021 року (а.с.23).

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_14 неодноразово зверталась до правоохоронних органів із заявами щодо вчинення ОСОБА_4 у відношенні неї фізичного, психічного насилля. Крім того, позивач неодноразово зверталась із заявами про притягнення відповідача до відповідальності за ухилення від сплати аліментів на утримання їх синів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказані обставини підтверджуються талонами-повідомленнями ЄО, відповідями на її звернення (а.с.27, 30-32, 34-37), які суд розцінює як свідчення неодноразового вжиття позивачем превентивних заходів у відношенні відповідача та намагання досягти змін в його поведінці і ставленні до дітей та неї як матері дітей. Поміж іншим, в результаті вчинення відповідачем протиправних дій у відношенні позивача, її образ, принижень, рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 28 серпня 2020 року (а.с.28-29) у відношенні ОСОБА_4 було видано обмежувальний припис.

Із введенням в Україні воєнного стану ОСОБА_15 разом з дітьми виїхала з окупованої території м. Херсона на захід України, до Львівської області. З 21 квітня 2022 року вона та її діти перебувають на обліку як внутрішньо переміщені особи, розселені для проживання у тимчасових спорудах модульного містечка на АДРЕСА_3 (а.с.45-48). Відповідно до акта обстеження умов проживання від 03 серпня 2022 року (а.с.49), мати ОСОБА_16 проживає з дітьми, батько з ними не мешкає, участі у вихованні дітей не приймає; умови для проживання дітей створені задовільні.

Наразі ОСОБА_1 разом з дітьми ОСОБА_8 , ОСОБА_9 мешкають за адресою: АДРЕСА_4 . Діти відвідують Великогрибовицький заклад дошкільної освіти.

З характеристики, виданої Великогрибовицьким закладом дошкільної освіти (дитячий садок) Львівської міської ради слідує, що забезпеченням побутових потреб дітей займається виключно мати ОСОБА_1 . За час відвідування дитячого садка дітьми з працівниками закладу спілкувалась лише мати, батька дітей ніколи не бачили. Діти охайні, доглянуті, батьком називають вітчима ОСОБА_10 , який кілька разів приходив до садочка.

Таким чином, встановлені судом обставини, підтверджені обсягом наявних доказів в своїй сукупності, суд розцінює як свідчення незацікавленості відповідача життям, здоров`ям, матеріальним благополуччям та майбутнім його малолітніх дітей, фактичне умисне самоусунення від виконання батьківських обов`язків, свідоме нехтування їх виконанням. Фактично виконання обов`язків батька взяв на себе вітчим ОСОБА_10 . Посилання відповідача щодо чинення позивачем перешкод у спілкуванні з дітьми суд оцінює критично, оскільки жодних доказів, які б свідчили, що відповідач вживав заходів щодо усунення таких перешкод через судові та правоохоронні органи останній суду не надав. Напрочуд, неналежне виконання відповідачем батьківських обов`язків також обумовлене наявними між сторонами негативними міжособистісними стосунками, на ґрунті чого відповідач здатний до вчинення дій, що можуть негативно позначитись на психоемоційному стані малолітніх дітей. Більше того, тенденція до неналежного виконання відповідачем обов`язку з матеріального забезпечення та утримання дітей наявна протягом усього періоду часу, адже заборгованість по аліментам не зменшується.

Відповідно до ч.1 ст.141, ст.150 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний стан.

Як слідує з положень ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч.1 ст.164 СК України, у випадку ухилення матері, батька дитини від виконання своїх обов`язків по її вихованню, вони можуть бути позбавленні судом батьківських прав.

При цьому, в розумінні п.15, п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3, який узгоджується з нормами ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Таким чином, з аналізу зазначених вище положень, що позбавлення батьківських прав можливе лише у разі винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, при цьому докази, які б свідчили про ухилення відповідача від виконання обов`язків щодо виховання дитини мають бути безспірними.

При вирішенні справи суд також приймає до уваги положення принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй від 20 листопада 1959 року, відповідно до якого малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своїми батьками.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні №39948/06 від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначив, що «… розірвання сімейних зв`язків між батьками та дитиною означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, у зв`язку з чим рішення національних органів має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання…».

Відповідно до ч.5 ст.19 СК України, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року, при розгляді спорів, що виникають із сімейних відносин та стосуються, зокрема, позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування надає письмовий висновок.

Згідно з висновком органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 12 червня 2023 року №260001-вих-70787 (а.с.136-139), визначено за доцільне позбавлення ОСОБА_4 батьківських обов`язків у відношенні малолітніх синів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що відповідатиме інтересам дітей.

Враховуючи, що в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт неналежного виконання відповідачем батьківських обов`язків, яке виражається у відсутності з його боку піклування про фізичний і духовний розвиток малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не прийняття участі в їх вихованні, матеріальному забезпеченні. При цьому, така поведінка ОСОБА_4 є винною та свідомою, тривалою за відсутності тенденції до виправлення незважаючи на неодноразове вжиття позивачем превентивних та профілактичних заходів з цього приводу у відношенні нього через правоохоронні органи, органи опіки та піклування. Судом беззаперечно встановлені обставини, які свідчать про самоусунення відповідачем від виконання батьківських обов`язків та відсутність інтересу до життя та майбутнього його синів.

Провівши ретельний аналіз обставин справи, виявивши тенденцію до втрати зв`язків між батьком та синами, які в силу свого віку та відсутності уваги з боку батька вважають батьком вітчима, суд приходить до висновку, що застосування до відповідача крайніх заходів у виді позбавлення його батьківських прав в даному випадку є доречними і достатніми з урахуванням обсягу наявних доказів, що відповідатиме інтересам дітей та узгоджується з правовими висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в п.48 рішення від 18 грудня 2008 року № 39948/06 у справі «Савіни проти України» та в п.65 рішення № 46544/99 у справі «Кутцнер проти Німеччини».

Отже, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явлених ОСОБА_1 вимог та можливість позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав у відношенні малолітніх синів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У звязку з цим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Поміж іншим, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на передбачене ст.169 СК України право на поновлення батьківських прав в судовому порядку після зміни його поведінки як особи, позбавленої батьківських прав, обставин, що були підставою для її позбавлення батьківських прав з переосмисленням його ставлення до дітей.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст.141 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, а тому з відповідача на її користь слід стягнути 992 грн. 40 коп. в рахунок відшкодування витрат на сплаті судового збору (а.с.1).

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258-259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги представника ОСОБА_1 - адвоката Кшижевської Катерини Олександрівни до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, представлена органом опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав у відношенні малолітніх синів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 992 грн. 40 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дати складання повного рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_5 ; адреса фактичного проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_6 .

Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, , юридична адреса: м. Львів, вул. Липинського, буд.11.

Повний текст рішення у справі складено 02 жовтня 2023 року.

Суддя А.В. Ткаченко