П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2023 року місто Київ

справа № 757/32765/21-ц

провадження №22-ц/824/4648/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - АТ Комерційний банк «Приватбанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Коротя Анною Ростиславівною,

на заочне рішення Печерського районного суду м.Києва від 1 лютого 2022 року, ухвалене у складі судді Волкової С.Я.,

у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року позивач АТ Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 27845,50 грн. за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 18 жовтня 2016 року, яка складається з 21720,58 грн. заборгованість за тілом кредиту; 6124,92 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 18 жовтня 2016 року.

Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 30000 грн.

АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями, у зв'язку з чим виникла заборгованість, розмір якої станом на 11 травня 2021 року становить 27845,50 грн., яку позивач просить стягнути з ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Печерського районного суду м.Києва від 1 лютого 2022 року позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 18 жовтня 2016 року в розмірі 27845,50 грн.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Коротя А.Р. подала апеляційну скаргу, в який просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» відмовити. Рішення суду першої інстанції оскаржується з мотивів неправильного застосування норм матеріального права.

Зокрема, зазначає про те, що судом першої інстанції було повністю позбавлено відповідача викласти свою позицію, відповідач не був належним чином повідомлений про час та дату судового засідання, не отримував ухвалу про відкриття провадження у справі, а також копію позовної заяви та додатки до неї. Суд у своєму рішенні обмежився лише цитуванням позовної заяви і норм законодавства, що застосовуються в цій категорії справ, що є порушенням принципів змагальності та рівності сторін, а також порушенням права на справедливий суд.

За розрахунком відповідача останнім повернуті банку всі кошти, які отримувалися відповідачем від банку, навіть більше ( переплата складає 15842,86 грн.)

Всі грошові кошти, що були сплачені відповідачем і направлені позивачем в рахунок погашення процентів, неустойки, комісій - не могли йти в рахунок таких процентів, неустойки, комісій, оскільки відповідач не підписував правила надання банківських послуг, де такі складові зобов`язання прописані, а відтак такі грошові кошти могли йти лише в рахунок погашення тіла кредиту.

Суд першої інстанції не звернув уваги на пояснення представника відповідача в тій частині, що додані до матеріалів справи правила надання банківських послуг не підписані відповідачем, а відповідно підлягає застосування позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 3 липня 2019 року, а відтак мають значення для визначення боргу (тіла кредиту) лише грошові кошти, що отримувалися та грошові кошти, що поверталися, а саме їх різниця.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 лютого2023 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 18 жовтня 2016 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого ОСОБА_1 шляхом підписання анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку отримав кредитну картку. У заяві відповідачем зазначено, що він згоден з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послу і тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами банку, які були надані йому та які викладені на банківському сайті.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що при укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, за умовами якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Оскільки відповідачем порушувалося зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплаті процентів за користування ними, що встановлені умовами кредитного договору, то станом на 11 травня 2021 року має заборгованість у розмірі 27845,50 грн., яка складається з: 21720,58 грн. заборгованості за тілом кредиту, 6124,92 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не заперечувався, у встановленому законом порядку останнім не спростовано.

Проте, з такими висновками погодитись не можна, виходячи з наступного.

В частинах 1 та 2 статті 207 ЦК України закріплено, що правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частино 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаї ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля. Перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому Друга сторона не може запропоновувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, банк подав до суду Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, розрахунок заборгованості розрахунок заборгованості за період з 18 жовтня 2016 року по 30 червня 2019 року і з 1 липня 2019 року по 11 травня 2021 року, довідку про видачу карток, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , виписку за договором №б/н станом на 17 травня 2021 року відносно ОСОБА_1 , витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та правила надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк».

З наданих матеріалів вбачається, що 18 жовтня 2016 року відповідач ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку.

Відповідно до змісту вказаної Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 18 жовтня 2016 року відповідач ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

При цьому довідки про умови кредитування (тарифи банку), яка була б підписана відповідачем, матеріали справи не містять.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку заборгованості за договором від 30 червня 2019 року та 11 травня 2021 року , посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови кредитування розумів відповідач, був ознайомлений і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитним коштами, надані банком витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з умова та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» через їх мінливий характер не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_1 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову АТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Що стосується вимог банку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту, то в цій частині суд зазначає наступне.

З розрахунків, наданих банком вбачається, що за період з 18 червня 2016 року по 11 травня 2021 року ОСОБА_1 повернуто банку в рахунок погашення отриманого кредиту 272775,03 грн., а отримано від банку за весь період користування кредитними коштами суму в розмірі 272278,15 грн. Таким чином, сума отриманих кредитних коштів сплачена позичальником в повному обсязі.

Між тим, як убачається з розрахунку заборгованості, сума відсотків, яка станом на 30 червня 2019 року рахувалася як заборгованість, була включена банком 1 липня 2019 року до тіла кредиту, та на вказані відсотки у сукупності із сумами отримуваних відповідачем кредитних коштів були нараховані відсотки за користування кредитними коштами за ставкою 3,5% на місяць у наступних періодах.

За викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що розрахунок заборгованості, в якому зазначено, що станом на 11 травня 2021 року заборгованість по тілу кредиту становить 21720,58 грн., є необґрунтованим, оскільки з вказаного розрахунку судом встановлено, що відсотки за користування кредитом (ставка яких не була обумовлена сторонами договору) були нараховані банком як на фактичні витрати кредитних коштів, так і на суму нарахованих банком відсотків за попередній період.

Жодних даних про досягнення між сторонами домовленості про включення відсотків до тіла кредиту та нарахування відсотків за користування кредитом на суму, яка включає раніше нараховані відсотки, - матеріали справи не містять.

Надана позивачем до позовної заяви виписка з особового рахунку не підтверджує, що між сторонами була досягнута домовленість щодо списання відсотків на рахунок кредиту.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення та прийняття постанови про відмову у задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_1 , підлягають стягненню з АТ КБ «Приватбанк» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Коротя Анною Ростиславівною, задовольнити.

Заочне рішення Печерського районного суду м.Києва від 1 лютого 2022 року скасувати і ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги 3405 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус