Справа № 368/1352/23
Рішення

Іменем України

"27" вересня 2023 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий - суддя Закаблук О.В.

При секретарі - Токовенко Н.О.

За участі:

Заявник - ОСОБА_1

- розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи, - ОСОБА_2 , Кагарлицький районний відділ ДРАЦС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту, що має юридичне значення, - народження особи та тимчасово окупованій території, (подана в порядку ст. 317 ЦПК України), суд,-

В С Т А Н О В И В :

26.09.2023 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа, - Кагарлицький районний відділ ДРАЦС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту, що має юридичне значення, - народження особи та тимчасово окупованій території, (подана в порядку ст. 317 ЦПК України), в прохальній частині якої заявник просить суд винести рішення, на підставі якого:

1. Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Херсон Херсонської області, Україна (на час народження дітей тимчасово окупована територія України) народилися діти:

- син - ОСОБА_3 ;

- дочка - ОСОБА_4 , -

- матір`ю яких є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, а батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України.

2. Звільнити його від сплати судового збору на підставі п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Вимоги, викладені в прохальній частині заяви, заявник обгрунтовує наступними фактичними обставинами, та нормами права:

- Він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - 19 жовтня 2019 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 виданого Маріупольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 19 жовтня 2019 року. В шлюбі у них народилося двоє дітей-двійнят:

- син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Діти народилися на тимчасово окупованій території, а саме, в м. Херсон, який на час народження дітей, був тимчасово окупованим.

Згідно ст. 1 ЗУ "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь- який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Згідно ч. 4 ст. 13 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження.

Відповідно до п. 2 підрозділу 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Мінюсту від 18.10.2000 № 52/5, підставами для проведення державної реєстрації народження є один із документів:

а) медичний висновок про народження,

б) медичне свідоцтво про народження;

в) медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу;

г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть;

ґ) медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження такою жінкою.

При народженні дітей, моїй дружині, ОСОБА_2 , були видані медичні свідоцтва про народження № 363 та № 364 від 07.10.2022 року на підставі яких було видано свідоцтва про народження дітей на тимчасово окупованій території України, але відповідно до законодавства України вони є недійсними. Тож, станом на сьогодні у нас з дружиною відсутні документи, які дозволяють зареєструвати народження дітей згідно вимог національного законодавства та отримати свідоцтва про народження дитини, встановленого Україною зразка.

Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ суди, розглядаючи справи встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, не ставлять цього питання у залежність від наявності чи відсутності письмової відмови органів реєстрації актів цивільного стану щодо здійснення реєстрації цього факту.

Доказами про народження дітей є:

- медичне свідоцтво про народження № 363 від 07.10.2022 року;

- медичне свідоцтво про народження № 364 від 07.10.2022 року;

- виписка з історії пологів 5382/2022;

- свідоцтво про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_2 , виданого Сімферопольським районним відділом РАГС № 2 Департаменту ЗАГС Міністерства юстиції Республіки Крим;

- свідоцтво про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_3 виданого Сімферопольським районним відділом ЗАГС №2 Департаменту ЗАГС Міністерства юстиції Республіки Крим;

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками або одним з них, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Оригінали документів знаходяться у нього.

Підтверджує, що ним не подано іншої заяви з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" він звільнений від сплати судового збору при подачі заяви до суду.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 317 ЦПК України, - заявник просить суд задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині заяви.

26.09.2023 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., присвоєно справа № 368/1352/23, провадження № 2 - о/368/55/23.

26.09.2023 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 315 - 318 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 17 год. 00 хв. 26.09.2023 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 26.09.2023 року, заявник ОСОБА_1 вимоги, викладені в прохальній частині заяви, - підтримав повністю, та просив їх задовольнити, обгрунтовував свою правову позицію обставинами та нормами права, які викладені в мотивувальній частині його заяви, та які судом наведено вище в мотивувальній частині рішення в повному обсязі.

В судове засідання, яке відбулося 26.09.2023 року, заінтересована особа, - ОСОБА_2 , - не з`явилася, хоча повідомлялася судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

В судове засідання, яке відбулося 26.09.2023 року, представник заінтересованої особи, - Кагарлицького районного відділ ДРАЦС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), - не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - на адресу суду надійшла письмова заява - клопотання заінтересованої особи, в якій заінтересована особа просить суд слухати справу без участі її представника, щодо вирішення вимог, викладенихї в заяві, - покладається на розсуд суду.

Суд, вислухавши заявника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення вимог, викладених в заяві, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь - якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Відповідно, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду загальної юрисдикції першої інстанції першої інстанції, так як в даному випадку має місце спеціальна підсудність (різновид альтернативної), - підсудність за вибором заявника, - на підставі ч. 1 ст. 317 ЦПК України.

Заявником по даній справі є фізична особа - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець смт. Високопілля Високопільського району Херсонськогї області, Україна, громадянин України, паспорт громадянина України № НОМЕР_4 , виданий 18.09.2023 року органом 3238, РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований як внутрішньопереміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 .

Заінтересованими особами в даній справі є:

- фізична особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Маріуполь Донецької області, Україна, громадянка України, паспорт громадянки України № НОМЕР_6 , виданий 18.09.2023 року органом № 3238, РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрована як внутрішньопереміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 ;

- Кагарлицький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, 3.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм права:

Заявник ОСОБА_1 подав заяву про встановлення факту народження своїх двох дітей:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

- на тимчасово окупованій території держави Україна.

Дана заява обумовлена наступними фактичними обставинами справи:

Заявник ОСОБА_1 та заінтересована особа в даній справі, - ОСОБА_2 - 19 жовтня 2019 року зареєстрували шлюб.

Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , яке видане 19 жовтня 2019 року Маріупольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в якому зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець смт. Високопілля Високопільського району Херсонської області, Україна, громадянин України, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка місто Маріуполь Донецької області, Україна, громадянка України, зареєстрували шлюб 19 жовтня 2019 року, про що 19 жовтня 2019 року складено відповідний актовий запис за № 886.

Прізвища післа державної реєстрації шлюбу:

Чоловіка ОСОБА_1 .

Дружини - ОСОБА_2 .

В шлюбі у заявника ОСОБА_1 та заінтересованої особи, - ОСОБА_2 народилося двоє дітей-двійнят:

- син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як встановлено з матеріалів справи, - діти народилися на тимчасово окупованій території, а саме, в м. Херсон, який на час народження дітей був тимчасово окупованим.

На підтвердження такого факту заявником подано до суду:

- медичне свідоцтво про народження № 363 від 07.10.2022 року;

- медичне свідоцтво про народження № 364 від 07.10.2022 року;

- виписка з історії пологів 5382/2022;

- свідоцтво про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_2 , виданого Сімферопольським районним відділом РАГС № 2 Департаменту ЗАГС Міністерства юстиції Республіки Крим;

- свідоцтво про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_3 виданого Сімферопольським районним відділом ЗАГС №2 Департаменту ЗАГС Міністерства юстиції Республіки Крим;

Станом на час подання заяви, а саме, - станом на 26.09.2023 року заявник по справі, - ОСОБА_1 , та заінтересована особа, - ОСОБА_2 , - зареєстровані як внутрішньопереміщені особи за адресою: АДРЕСА_2 , а тому суд вважає, що заява подана належним заявником, та, відповідно, повинна розглядатися в порядку, та на умовах, які зазначені в ст. 317 ЦПК України.

Суд зазначає, що правовий режим тимчасового окупованої території визначає Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Відповідно до статті 1 того ж закону тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Що стосується вимог, викладених в заяві щодо встановлення факту народження дитини у сторін, то дані вимоги слід задовольнити з огляду на наступне.

Особи, відносно якої судом встановлюється юридичний факт (народження), - є діти:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження, - м. Херсон, Україна ( на час народження дитини - тимчасово окупована територія);

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження, - м. Херсон, Україна ( на час народження дитини - тимчасово окупована територія).

Даний факт підтверджується наступними документами:

- медичне свідоцтво про народження № 363 від 07.10.2022 року;

- медичне свідоцтво про народження № 364 від 07.10.2022 року;

- виписка з історії пологів 5382/2022;

- свідоцтво про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_2 , виданого Сімферопольським районним відділом РАГС № 2 Департаменту ЗАГС Міністерства юстиції Республіки Крим;

- свідоцтво про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_3 виданого Сімферопольським районним відділом ЗАГС №2 Департаменту ЗАГС Міністерства юстиції Республіки Крим.

Дійсно, вищеперелічені документи є недійсними на території України, проте, слід зазначити наступне.

Згідно ст. 1 Закону України 15 квітня 2014 року № 1207-VII "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (далі - Закон № 1207-VII), тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Положеннями ч. 1 ст. 18 Закону № 1207-VII, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону № 1207-VІІ).

Відповідно до п.п. 1, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Відповідно до ст. ст. з, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані "Намібійські винятки": документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, - реєстрація народження, смертей і шлюбів.

Крім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ України в Інформаційному листі "Про окремі питання застосування Закону України від 4 лютого 2016 року № 990-VІІІ "Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України", вих. №9- 1130/0/4-16 від 15.04.2016 в п. з "Щодо належних та допустимих доказів на підтвердження факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України" зазначив:

- "Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів.

Зокрема, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допустимими є докази, одержані в порядку, встановленому законом.

Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керувавався положенням частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь - який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), a також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договорних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.

Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті оержави та міжнаройні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами) що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ".

Таким чином суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи "Намібійські винятки", сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів (про поховання, про смерть особи, свідоцтва про смерть), виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як належні та допустимі докази на підтвердження факту народження дітей у Заявника і заінтересованої особи, оскільки можливості збору доказів народження дитини заявників на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, які гарантовані Конституцією України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає наступні письмові докази:

- медичне свідоцтво про народження № 363 від 07.10.2022 року;

- медичне свідоцтво про народження № 364 від 07.10.2022 року;

- виписка з історії пологів 5382/2022;

- свідоцтво про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_2 , виданого Сімферопольським районним відділом РАГС № 2 Департаменту ЗАГС Міністерства юстиції Республіки Крим;

- свідоцтво про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_3 виданого Сімферопольським районним відділом ЗАГС №2 Департаменту ЗАГС Міністерства юстиції Республіки Крим, -

- належними, допустимими, достовірними, достатніми доказами в даному цивільному провадженні на встановлення факту народження дитини з урахуванням положень ст.ст. 76 - 80 ЦПК України.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 1 Постанови пленуму Верховного суду України N 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» за нормами ЦПК в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Наведений в ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно ст. 317 ЦПК України:

Заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Згідно ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення нравочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Статтею 17 ч. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

За положеннями ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно ч.2 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» гарантії прав, свобод і законних інтересів осіб, що переселилися з тимчасово окупованої території України і знаходяться на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та п.2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52 / 5, підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є медичне свідоцтво про народження, - (форма № 103 / о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), яке видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності, де приймаються пологи.

У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу, (форма № 103-1 / о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 8 серпня 2006 № 545, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 за № 1150/13024, (зі змінами), (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), і висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я за формою, встановленою в додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 9 січня 2013 № 9.

Згідно п.4 ч.4 ст.13 Закону за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території і їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані або призначені в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.2 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» гарантії прав, свобод і законних інтересів осіб, що переселилися з тимчасово окупованої території України і знаходяться на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування.

Отже, враховуючи вищенаведені роз`яснення та положення ЦПК України, наявні в матеріалах справи докази та зважаючи на те, що від встановлення факту народження дітей залежить виконання заявником ОСОБА_1 та заінтересованою особою, - ОСОБА_2 батьківських обов`язків, здійснення особистих немайнових прав, а також відновлення прав заявника, як батька дітей, та відновлення прав заінтересованої особи як матері дітей, - щодо реєстрації народження дівтей, - суд вважає за необхідне встановити факт народження дітей:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

- батьком яких є заявник по даній справі, - ОСОБА_1 , а матір`ю, - заінтересована особа по даній справі, - ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевикладене, керуючись «Правила державної реєстрації актів цивільного стану», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Законом України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» від 04 лютого 2016 року № 990 - VIII, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263 - 265, 268, п. 7 ч. 1 ст. 315, 316, 317 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи, - ОСОБА_2 , Кагарлицький районний відділ ДРАЦС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту, що має юридичне значення, - народження особи та тимчасово окупованій території, (подана в порядку ст. 317 ЦПК України), - задовольнити.

Встановити факт народження дитини на тимчасово окупованій території України, чоловічої статі, а саме, - встановити факт, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Херсон, Україна.

Встановити відомості про батьків вищевказаної дитини:

- Батько - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець смт. Високопілля Високопільського району Херсонськогї області, Україна, громадянин України, паспорт громадянина України № НОМЕР_4 , виданий 18.09.2023 року органом 3238, РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований як внутрішньопереміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 ;

- Мати - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Маріуполь Донецької області, Україна, громадянка України, паспорт громадянки України № НОМЕР_6 , виданий 18.09.2023 року органом № 3238, РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрована як внутрішньопереміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 .

Встановити факт народження дитини на тимчасово окупованій території України, жіночої статі, а саме, - встановити факт, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Херсон, Україна.

Встановити відомості про батьків вищевказаної дитини:

- Батько - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець смт. Високопілля Високопільського району Херсонськогї області, Україна, громадянин України, паспорт громадянина України № НОМЕР_4 , виданий 18.09.2023 року органом 3238, РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований як внутрішньопереміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 ;

- Мати - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Маріуполь Донецької області, Україна, громадянка України, паспорт громадянки України № НОМЕР_6 , виданий 18.09.2023 року органом № 3238, РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрована як внутрішньопереміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення підлягає до негайного виконання на підставі ч. 4 ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

Судові витрати віднести за рахунок держави в порядку, встановленому постановою КМУ України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ст. 273, ч. 4 ст. 317, ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України оскарження даного рішення не зупиняє його виконання.

Суддя: О.В. Закаблук