Справа № 455/519/18 Головуючий у 1 інстанції: Пошивак Ю.П.
Провадження № 22-ц/811/3041/22 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М. Категорія: 53
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2023 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 26 жовтня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ) недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 100 грн., пеню в розмірі 3363 грн. 68 коп., інфляційні втрати в розмірі 2141 грн. 77 коп., три відсотки річних в розмірі 360 грн. та 4800 грн. витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 21.12.2013 року о 01:00, на 88 км + 44 м автодороги Львів Ужгород, поблизу села Бачина Старосамбірського району Львівської області, відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю мотоцикла, марки «ИЖ Планета-5», не зареєстрованого у встановленому законом порядку, під керуванням ОСОБА_2 , який перевозив позивача на задньому сидінні пасажира та не справився з керуванням транспортним засобом, виїхав за межі проїжджої частини дороги на праве узбіччя та з`їхав в кювет, де перекинувся, внаслідок чого позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження, у зв`язку з чим, в подальшому, йому було встановлено І групу інвалідності, завдано шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності.

Вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 28.11.2014 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Оскільки цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди на момент ДТП не була застрахована, а відповідно до п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», завдану потерпілому внаслідок ДТП шкоду, відшкодовує за рахунок коштів фонду захисту потерпілих МТСБУ, то останньому було подано всі необхідні документи для одержання страхового відшкодування, в тому числі, повідомлення про ДТП від 21.09.2016 року та заяву на виплату страхового відшкодування від 28.09.2016 року, однак, відповідач виплатив суму страхового відшкодування в розмірі 43848 грн. 14.04.2017 року, тобто з простроченням виконання грошового зобов`язання на 100 календарних днів, а тому повинен сплатити пеню за кожний день прострочення, а також інфляційні втрати і три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 26 жовтня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 3363 грн. 68 коп., інфляційні втрати в розмірі 2141 грн. 77 коп., три відсотки річних в розмірі 360 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 4800 грн.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Стягнуто з МТСБУ в дохід держави судовий збір у розмірі 692 грн. 98 коп.

Рішення суду оскаржив відповідач МТСБУ, просить його скасувати з підстав недоведеності обставин, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вказаного позову.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, не передбачено відповідальності страховика (МТСБУ) у виді стягнення інфляційних втрат і трьох відсотків річних, а тому оскаржуване рішення в цій частині суперечить закону.

Окрім того, вважає, що суд безпідставно не взяв до уваги доводи відповідача і не застосував наслідки спливу позовної давності в частині заявленої позивачем вимоги про стягнення пені.

На переконання апелянта, наведені позивачем причини пропуску строку позовної давності не можна було визнавати поважними, оскільки представництво інтересів позивача здійснював адвокат, якому ніщо не перешкоджало своєчасно звернутись із вказаним позовом.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 12.09.2023 року, є дата складення повного судового рішення 22.09.2023 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.12.2013 року, близько 01 год. 00 хв., неповнолітній ОСОБА_2 , 1996 року народження, не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом, керуючи мотоциклом марки «ИЖ Планета-5», не зареєстрованим у встановленому законом порядку, та перевозячи на задньому сидінні пасажира ОСОБА_1 , 1995 року народження, рухаючись в напрямку м. Самбір, на автодорозі «Львів-Ужгород» 88 км+44 м, поблизу с. Бачина Старосамбірського району Львівської області, в темну пору доби, не уважно стежачи за дорожньою обстановкою, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, що в свою чергу, забезпечує можливість зупинки транспортного засобу, не урахувавши дорожніх умов, заокруглення автодороги ліворуч, не справився з керуванням транспортним засобом, виїхав за межі проїжджої частини дороги на праве узбіччя та з`їхав у кювет, де перекинувся. В результаті ДТП, пасажир ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження: садно чола та садна по ходу шийно-грудного відділу хребта, відкриту черепно-мозкову травму, вдавлений перелом лівої скроневої кістки, забій головного мозку важкого ступеня, травматичний субарахноїдальний крововилив в обох півкулях мозку, які згідно висновку судово-медичної експертизи №238 від 13.01.2014 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент заподіяння.

Вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 28 листопада 2014 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Цивільно-правова відповідальність власника мотоцикла марки «ИЖ Планета-5» на момент ДТП не була застрахована.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, чинній на момент вчинення ДТП, (далі Закон), у разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону, у випадку, коли шкоду заподіяно транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, її відшкодування здійснюється МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих.

Судом встановлено, що повідомлення про ДТП було подане в МТСБУ 21.09.2016 року і зареєстроване за №361692, заява від 28.09.2016 року на виплату страхового відшкодування була надіслана в МТСБУ засобами поштового зв`язку і заперечень від МТСБУ, що така заява була отримана не пізніше, ніж 05.10.2016 року (дата, від якої позивач обраховує строк для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування), немає.

Виплата позивачу страхового відшкодування в розмірі 43848 грн., згідно з наказом №3299 від 13.04.2017 року, здійснена МТСБУ 14.04.2017 року.

У своєму листі №3.1-05/8923 від 12.04.2017 року МТСБУ визнає ту обставину, що виплата відшкодування здійснена із затримкою.

Заперечень щодо строку цієї затримки 100 календарних днів й щодо розміру пені 3363 грн. 68 коп., обрахованого позивачем, від відповідача не надходило.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, чинній на момент подання позивачем заяви на виплату страхового відшкодування, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 цього Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених

статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи

інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення

страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного

рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове

повідомлення про прийняте рішення.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку (п.36.4).

У пункті 36.5 статті 36 Закону визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

З огляду на наведені вище норми закону та з урахуванням встановлених обставин справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача пені за весь період прострочення виплати позивачеві страхового відшкодування.

Однак, у суді першої інстанції відповідач заявив про застосування наслідків спливу позовної давності до позовної вимоги про стягнення пені.

В свою чергу, позивач просив визнати причини пропуску строку позовної давності поважними, з урахуванням його стану здоров`я та інвалідності.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК).

Статтею 258 ЦК України визначено спеціальну позовну давність.

Так, зокрема, згідно з п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За вимогами частини четвертої статті 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч.5 ст.267 ЦК).

Визнаючи поважними причини пропущення позовної давності, суд першої інстанції урахував наведені стороною позивача обставини, зокрема, що позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю першої групи, тяжко хворіє, потребує постійного стороннього догляду, а відтак, самотужки, без сторонньої допомоги не міг своєчасно звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду і вважає його достатньо обґрунтованим за встановлених обставин справи.

Також законними і обґрунтованими є й висновки суду в частині застосування до спірних правовідносин положень частини другої статті 625 ЦК України про стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, яким є грошове зобов`язання з виплати позивачу страхового відшкодування.

Висновки суду в цій частині відповідають усталеній судовій практиці Верховного Суду, а відтак, підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в цій частині також нем ає.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення даного спору і не вказують на допущення судом порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.

Рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 26 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 22 вересня 2023 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич