КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/2172/22 Головуючий у суді І інстанції Коваленко І.В.
Провадження № 22-ц/824/6160/202 Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Голуб С.А., суддів: Писаної Т.О., Таргоній Д.О., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ред Пойнт Фінанс» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 грудня 2022 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ред Пойнт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних,

в с т а н о в и в:

У лютому 2022 року ТОВ «ФК «Ред Пойнт Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на його користь 3 % річних за період з 09 лютого 2019 року по 18 січня 2022 року у розмірі 3 194,86 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07 лютого 2022 року складає 89 925,09 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30 травня 2017 року у справі № 755/1866/16-ц стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 08 червня 2006 року в сумі 36 192,56 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 30 травня 2017 року становило 955 121,65 грн, та суму пені у розмірі 16 285,91 грн.

08 вересня 2017 року на підставі вказаного судового рішення стягувачу видано виконавчий лист, який з 18 січня 2019 року перебував на примусовому виконанні Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві в межах виконавчого провадження № 58124001, в ході якого частково було стягнуто з боржника суму боргу по пені у розмірі 2 432,15 грн. Постановою державного виконавця від 29 червня 2021 року виконавчий документ повернуто стягувачу - АТ «УкрСиббанк».

05 липня 2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Я.В. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа від 08 вересня 2017 року № 755/1866/16-ц.

На підставі попереднього договору від 24 листопада 2021 року ТОВ «ФК Інвест-Кредо» прийняло, а ТОВ «ФК «Ред Пойнт Фінанс» передало грошові кошти з метою набуття виконавцем прав вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення і подальшого відступлення прав вимог на користь замовника, внаслідок чого до замовника переходять права кредитора за кредитним договором № 0 від 08 червня 2006 року.

25 листопада 2021 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК Інвест-Кредо» укладено договір факторингу № 25/11/2021, відповідно до якого право кредитора за вказаним кредитним договором перейшло до нового стягувача.

Відповідно до договору надання фінансових послуг факторингу № 1-25/11 від 29 листопада 2021 року, укладеного між ТОВ «ФК Інвест-Кредо» та ТОВ «ФК «Ред Пойнт Фінанс», позивач набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором у розмірі основної суми боргу в сумі 32 620,63 доларів США та процентів в сумі 27 617,66 доларів США.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 грудня 2021 року у справі № 755/1866/16-ц замінено стягувача з АТ «УкрСиббанк» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Ред Пойнт Фінанс». У зв'язку з чим постановою приватного виконавця Бережного Я.В. від 18 січня 2022 року також замінено первісного стягувача у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 на ТОВ «ФК «Ред Пойнт Фінанс».

Станом на 18 січня 2022 року встановлена рішенням суду основна сума заборгованості відповідача перед позивачем становила 36 192,56 доларів США та сума пені у розмірі 13 853,80 грн.

Оскільки відповідач в примусовому порядку обов`язок зі сплати заборгованості, покладений на неї рішенням суду, своєчасно не виконала, вона має нести відповідальність у вигляді сплатикредитору сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України (3 % річних), за період з 09 лютого 2019 року по 18 січня 2022 року у розмірі 3 194,86 доларів США, що за курсом НБУ складає 89 925,09 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ред Пойнт Фінанс» 3 % річних за період з 29 листопада 2021 року по 18 січня 2022 року у розмірі 148,72 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07 лютого 2022 року складає 4 186,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ред Пойнт Фінанс» судовий збір у розмірі 115,37 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач через представника - адвоката Горлатого О.В. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати з мотивів невідповідності висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального й неправильного застосування норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що 29 листопада 202 1 року є лише датою, з якої до позивача на підставі договору надання фінансових послуг факторингу № 1-25/11 від 29 листопада 2021 року перейшли права та обов`язки у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 08 червня 2006 року, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що новий кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, починаючи з 29 листопада 2021 року, тобто з дати відступлення прав вимоги позивачу, та до дати фактичного виконання рішення суду у межах виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Відзив відповідача на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно із частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною першою статті 7 ЦПК України встановлено, що розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв`язку з наведеним та на підставі ухвали апеляційного суду про призначення справи до судового розгляду у порядку письмового провадження, перегляд справи в апеляційному порядку здійснено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвалене у справі судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 травня 2017 року у справі № 755/1866/16-ц ПАТ «УкрСиббанк» було видано виконавчий лист від 08 вересня 2017 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на його користь заборгованості за кредитним договором № 0 від 08 червня 2006 року в сумі 36 192,56 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 30 травня 2017 року становило 955 121,65 грн, та суму пені у розмірі 16 285,91 грн.

18 січня 2019 року головним державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Коломієць І.М. на підставі заяви стягувача винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58124001 з примусового виконання виконавчого листа № 755/1866/16-ц від 08 вересня 2017 року щодо боржника ОСОБА_1

22 квітня 2019 року головним державним виконавцем Коломієць І.М. в межах виконавчого провадження № 58124001 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Вказана постанова направлена для виконання за місцем роботи боржника: Національному педагогічному університеті ім. М.П. Драгоманова.

29 червня 2021 року державним виконавцем Маковецькою В.Г. на підставі заяви стягувача ПАТ «УкрСибанк» в межах виконавчого провадження № 58124001 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Зі звіту Національного педагогічного університету ім. М.П. Драгоманова про здійснені відрахування та виплати від 01 червня 2022 року вбачається, що за постановою від 22 квітня 2019 року у виконавчому провадженні № 58124001 в період з 01 травня 2019 року по 31 березня 2022 року з нарахованих ОСОБА_1 зарплати та інших доходів стягнуто 120 797,86 грн.

05 липня 2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Я.В. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа від 08 вересня 2017 року № 755/1866/16-ц щодо боржника ОСОБА_1 на підставі заяви стягувача АТ «УкрСиббанк».

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 грудня 2021 року у справі № 755/1866/16-ц замінено стягувача з АТ «УкрСиббанк» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Ред Пойнт Фінанс».

В цьому судовому рішення було встановлено, що на підставі попереднього договору від 24 листопада 2021 року ТОВ «ФК Інвест-Кредо» прийняло, а ТОВ «ФК «Ред Пойнт Фінанс» передало грошові кошти з метою набуття виконавцем прав вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення і подальшого відступлення прав вимог на користь замовника, внаслідок чого до замовника переходять права кредитора за кредитним договором № 0 від 08 червня 2006 року.

25 листопада 2021 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК Інвест-Кредо» укладено договір факторингу № 25/11/2021, відповідно до якого право кредитора за вказаним кредитним договором перейшло до нового стягувача.

Відповідно до договору надання фінансових послуг факторингу № 1-25/11 від 29 листопада 2021 року, укладеного між ТОВ «ФК Інвест-Кредо» та ТОВ «ФК «Ред Пойнт Фінанс», останнє набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором у розмірі основної суми боргу в сумі 32 620,63 доларів США та процентів в сумі 27 617,66 доларів США.

29 листопада 2021 року між ТОВ «ФК Інвест-Кредо» та ТОВ «ФК «Ред Пойнт Фінанс» підписано акт приймання-передачі права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 08 червня 2006 року, тому згідно додатку № 2 до договору факторингу № 1-25/11 з 29 листопада 2021 року ТОВ «ФК «Ред Пойнт Фінанс» набуло права кредитора за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк».

Постановою приватного виконавця Бережного Я.В. від 18 січня 2022 року на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 24 грудня 2021 року замінено первісного стягувача у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, а саме АТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК «Ред Пойнт Фінанс».

В межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 був реалізований об`єкт нерухомості - квартира АДРЕСА_1 за 912 564,80 грн.

Згідно протоколу № 566704 від 18 січня 2022 року проведення електронних торгів 17 грудня 2021 року відбулися торги з реалізації предмета іпотеки - двокімнатної квартири, загальною площею 45,6 кв. м, житловою площею 27,4 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , ціна продажу -912 564,80 грн, переможець торгів - ТОВ «Інвестиційний будинок».

07 лютого 2022 року приватним виконавцем складено акт про реалізацію предмета іпотеки, а 08 лютого 2022 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ТОВ «ФК «Ред Пойнт Фінанс».

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача відсутнє право на відшкодування сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за період з 09 лютого 2019 року по 29 листопада 2021 року, оскільки ТОВ «ФК «Ред Пойнт Фінанс»набуло право вимоги з повернення заборгованості ОСОБА_1 лише з 29 листопада 2021 року, тобто з моменту підписання між ним і ТОВ «ФК Інвест-Кредо» акту приймання-передачі права грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 08 червня 2006 року.

У зв`язку з наведеним суд вважав, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Ред Пойнт Фінанс» до ОСОБА_1 в частині стягнення 3 % річних за період з 09 лютого 2019 року по 18 січня 2022 року задоволенню не підлягають. Водночас відповідач не виконала свої зобов`язання з виконання рішення суду, внаслідок чого заборгованість істотно не зменшувалась, а тому суд здійснив розрахунок 3 % річних починаючи з 29 листопада 2021 року і до 18 січня 2022 року (дати реалізації предмета іпотеки).

Проте колегія суддів не може в повній мірі погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобов`язанням.

Згідно із статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статей 530, 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Аналіз зазначених норм, дає підстави дійти висновку про те, що на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання у зв`язку із стягненням заборгованості за кредитним договором, невиконання якого зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України.

Правовий аналіз норм статей 526, 599, 611, 625 ЦК України свідчить про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору та не звільняє боржника від цивільно-правової відповідальності, передбаченої статтею 625 цього Кодексу.

Такий правовий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року в справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) міститься висновок про те, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань. Грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, із невиконанням грошового зобов`язання.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

В силу частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Предметом позову у цій справі є стягнення на підставі частини другої статті 625 ЦК України 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання щодо погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, яка стягнута рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30 травня 2017 року у справі № 755/1866/16-ц, що набрало законної сили.

Судом встановлено, що 08 червня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0.

25 листопада 2021 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК Інвест-Кредо» був укладений договір факторингу № 25/11/2021, відповідно до якого право кредитора за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК Інвест-Кредо».

На підставі договору надання фінансових послуг факторингу № 1-25/11 від 29 листопада 2021 року, укладеного між ТОВ «ФК Інвест-Кредо» та ТОВ «ФК «Ред Пойнт Фінанс», позивач набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 08 червня 2006 року.

Так, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення відповідного договору.

Заміна особи в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення) права вимоги є різновидом правонаступництва.

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад в частині кредитора.

Отже, відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

За змістом частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За правилами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, тобто існує презумпція правомірності наведених правочинів, допоки іншого висновку не дійде суд у самостійному провадженні.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц (провадження № 14-203цс19) зазначено: «стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору (у справі, що переглядається, - у зв`язку зі скасуванням судового рішення) всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню».

З урахуванням наведеного, ТОВ «ФК «Ред Пойнт Фінанс» як новий кредитор (правонаступник) на підставі договору факторингу від 29 листопада 2021 року, укладеного з ТОВ «ФК Інвест-Кредо», набуло статусу сторони за кредитним договором від № 0 від 08 червня 2006 року і отримало всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості.

Крім того, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 грудня 2021 року у справі № 755/1866/16-ц замінено стягувача з АТ «УкрСиббанк» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Ред Пойнт Фінанс».

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, неправильно застосував наведені вище норми матеріального права та не врахував, що внаслідок зміни кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад в частині кредитора.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Позивач у цій справі є сингулярним правонаступником первісного кредитора за укладеним кредитним договором, відповідно, описані правовідносини продовжували існувати з попереднім змістом. Відбулася виключно заміна сторони кредитора в існуючому зобов`язанні з попереднім змістом та усіма істотними умовами.

Таким чином суд першої інстанції зробив помилковий висновок про те, що оскільки ТОВ «ФК «Ред Пойнт Фінанс» набуло право грошової вимоги на підставі договору факторингу, укладеного 29 листопада 2021 року, то відповідно 3 % річних внаслідок прострочення ОСОБА_1 покладеного на неї зобов`язання слід стягнути лише за період з 29 листопада 2021 року по 18 січня 2022 року.

З огляду на те, що на підставі судового рішення, яке набрало законної сили,між сторонами виникло грошове зобов`язання у зв`язку із стягненням заборгованості за кредитним договором, яке фактично виконано тільки після примусової реалізації майна боржника з прилюдних торгів, відповідач, яка прострочила виконання грошового зобов`язання, згідно із частиною другою статті 625 ЦК України має відшкодувати позивачу 3 % річних за період з 09 лютого 2019 року по 18 січня 2022 року у розмірі 3 194,86 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07 лютого 2022 року складає 89 925,09 грн.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог у цій справі не відповідає матеріалам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а відтак відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову ТОВ «ФК «Ред Пойнт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних у повному обсязі.

За змістом підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України у постанові суду апеляційної інстанції має бути зазначено про новийрозподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення; та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

У частинах першій, тринадцятій статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відтак, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та її переглядом у судах апеляційної та касаційної інстанцій, має здійснити той суд, який ухвалює остаточне рішення у справі, враховуючи загальні правила розподілу судових витрат.

На підставі викладеного з відповідача стягуються документально підтверджені судові витрати, понесені позивачем у межах даної справи, а саме 2 481 грн сплаченогосудового збору за пред`явлення позову та 3 721,50 грн - за подання апеляційної скарги, а всього підлягає стягненню 6 202,50грн судових витрат.

Зважаючи на положення частини третьої статті 389 ЦПК України, судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ред Пойнт Фінанс» задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 грудня 2022 року у даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ред Пойнт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ред Пойнт Фінанс» 3 % річних за період з 09 лютого 2019 року по 18 січня 2022 року у розмірі 3 194,86 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 07 лютого 2022 року складає 89 925,09 грн (вісімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять п`ять гривень 09 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ред Пойнт Фінанс» 6 202,50 грн (шість тисяч двісті дві гривні 50 копійок) судових витрат у вигляді сплаченого судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Судді: С.А. Голуб

Т.О. Писана

Д.О. Таргоній