ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7028/23 Справа № 213/1203/23 Суддя у 1-й інстанції - Мазуренко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.,

секретар судового засідання Гладиш К.І.,

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач Акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Бузинарська Діана Миколаївна на рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2023 року, ухваленого суддею Мазуренком В.В. місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 02 червня 2023 року,

ВСТАНОВИВ

У березні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання.

В обґрунтування позову зазначив, що протягом 19 років працював в структурних підрозділах відповідача, з них: з 01.06.2000 року по 23.06.2000 року, з 12.02.2001 року по 01.07.2005 року - слюсарем - ремонтноком управління з ремонту технологічного устаткування, з 01.07.2005 року по 30.08.2005 року - вантажником агломераційного цеху, був зайнятий на роботах з сировиною, піском та паливом, з 08.05.2007 року по 26.04.2021 року - слюсарем-ремонтником, управління з ремонту технологічного устаткування відповідача в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища.

За даними результатів лабораторно-інструментальних досліджень при атестації робочих місць за 1999, 2004 роки, проведених ДУ Український НДІ промислової медицини, та 2009, 2014 року, проведених ТОВ «Проектно - діагностичний центр», - умови праці відносяться до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі». У зв`язку з отриманням професійного захворювання, порушено та порушується нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. На даний час позивач мобілізований до лав ЗСУ.

При цьому у нього виникають складнощі, у зв`язку з болями, він стає тягарем для своїх побратимів, не може тривалий час виконувати фізичну роботу, суглоби швидко реагують на зміні температури. Частий кашель часто дратує оточуючих, тому він почуває себе пригнічено. Ночами довгий час не може заснути з-за кашлю та болю, постійно користується медикаментами. Попри його молодий вік, зважаючи на стан здоров`я не може влаштуватися на роботу, тому став тягарем для сім`ї.

Просив суд, виходячи із розрахунку та глибини, характеру та тривалості душевних страждань та нервових переживань, істотності недоотриманих благ, стягнути з відповідача 335000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2023 року позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень 00 копійок без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» в дохід держави судовий збір у сумі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.

В апеляційній скарзі представник позивача, адвокат Бузинарська Д.М., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, статті 23 ЦК України, не врахування положень Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995, просить змінити рішення суду в частині збільшення розміру моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача з 170 000 грн. до заявлених у позові вимог, тобто до 335 000 грн.

При цьому, представник позивача зазначає, що позивач присвятив роботі на підприємстві відповідача 19 років поспіль в шкідливих умовах праці, добросовісно виконував покладені на нього обов`язки, в той час відповідач не забезпечив безпечні і нешкідливі умови праці, що призвело до виникнення у позивача важких професійних захворювань. Вказує, що 21.02.2023 позивачу було визначено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 65%, з яких 50% - радикулопатія та 15% - ХОЗЛ та встановлена третя група інвалідності з 13.02.2023 по 01.03.2024. Представник позивача вважає, що судом не враховано в достатній мірі умови праці, в яких тривалий час працював позивач (важкість праці, пил переважно фібро генної дії, мікроклімат), а також те, що у зв`язку з отриманими професійними захворюваннями позивач обмежений у трудовій діяльності, його постійно турбує стійкий біль у хребті з обмеженням рухів, колінних суглобах, болі і заніміння рук, задишка при помірному фізичному навантаженні, кашель, часті загострення професійних захворювань.

У відзиві на апеляційну скаргу представника позивача Бузинарської Д.М., відповідач АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши думку представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Бузинарську Д.М., яка у повному обсязі підтримала вимоги і доводи апеляційної скарги, просила їх задовольнити з викладених у скарзі підстав, змінити оскаржуване судове рішення, збільшивши розмір моральної шкоди до заявлених у позові вимог, представника відповідача ОСОБА_2 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги сторони позивача, з викладених у відзиві підстав, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5 копія паспорту) працював на підприємстві відповідача з 01.06.2000 року по 23.06.2000 року, з 12.02.2001 року по 01.07.2005 року - слюсарем-ремонтноком. Управління з ремонту технологічного устаткування, з 01.07.2005 року по 30.08.2005 року - вантажником агомераційного цеху, з 08.05.2007 року по 26.04.2021 року - слюсарем-ремонтноиком, управління з ремонту технологічного устаткування (а.с.12-18 копія трудової книжки).

Діагноз встановлений медичним висновком лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ Український науково-дослідний інститут промислової медицини від 06.10.2022 року №1536 (а.с. 43-44).

Згідно з Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 14 листопада 2022 року проведено розслідування випадку хронічного професійного захворювання позивача (а.с.32-36 копія акту).

Відповідно до Акту загальний стаж роботи ОСОБА_1 складає 29 років 9 місяців, з них в умовах впливу шкідливих факторів - 18 років 5 місяців.

П.7 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4, встановлено наявність професійних захворювань: 1.радикулопатія попереково-крижова 1.5 S1 та шийна С6,С7, С8 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язові-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових і колінних суглобів (ПФ другого ступеня). 2. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А. ЛН першого-другого ступеня.

Згідно П.17 вказаного Акту, професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи слюсарем-ремонтнтком управління з ремонту технологічного устаткування з 01.06.2000 року по 23.06.2000 року, з 12.02.2001 року по 01.07.2005 року, з 08.05.2007 року по 26.04.2021 року, ОСОБА_1 виконував ремонт, монтаж, демонтаж, випробування, регулювання, наладку обладнання, агрегатів і машин комбінату. Під час ведення цього процесу, виконував роботи, що характеризуються фізичним перевантаженням, впливом пилу, через недосконалість робочого процесу. Працюючи вантажником, був зайнятий на роботах з сировиною, піском та паливом агломераційного цеху з 01.07.2005 року по 30.08.2005 року, Згідно санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 02.09.2019 №743/4.6-9 ОСОБА_1 підпав під дію шкідливих факторів.

Згідно П.18 вказаного Акту, причинами виникнення хронічного професійного захворювання позивача визначено важкість праці: величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу двома руками кг/с 73220, при нормі до 70000, періодичне перебування у незручній позі 27,9% при допустимому до 25% у вимушеній робочій позі 12,8% зміни при допустимому до 10%, згідно з вимогами Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом МОЗ Україи від 08.04.2014 №248. Вміст пилу з вмістом вільного діоксину кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони в 2.1 разів перевищує ГДК (4,2 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3), згідно ГОСТ 12.1.005-88 "Общие санітарно-гигиенические требования к воздуху раб очей зоні».

Згідно даних Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці №743/4.6-9 від 02.09.2019 року, затвердженої т.в.о. начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Катченко В.С. та доповнення до неї за № 08/21-1540 від 05.08.2022 року, на робочому місці слюсаря-ремонтника основними шкідливими факторами є важкість праці, напруженість праці, шум, мікроклімат, пил, які мають місце при виконанні основних технологічних операцій, а також при проведенні допоміжних технологічних операцій. Супутнім фактором є мікроклімат (температура повітря, відносна вологість повітря, швидкість руху повітря (а.с.20-29 характеристика умов праці).

Згідно довідки Медико-санітарної експертної комісії від 21.02.2023 року серії 12ААВ №130739, позивачу первинно визначено третя група інвалідності з причин професійного захворювання; інвалідність встановлена на строк до 1 березня 2024 року, встановлені протипоказання - важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, робота в умовах виробничого пилу, переохолодження. Рекомендовані заходи: спостереження у лікаря-невропоталога. (а.с.38-39).

Згідно довідки Медико-санітарної експертної комісії від 21.02.2023 року серії 12 ААА №127064, позивачу первинно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 65% з 13 лютого 2023 року до 1 березня 2024 року, та зазначено про потребу в санітарно-курортному лікуванні (а.с.40-41).

ОСОБА_1 21.02.2023 року визначена Індивідуальної програми реабілітації інваліда № 81 (а.с.42).

Відповідно до виписки-епікризу №2975/687 із медичної карти амбулаторного, стаціонарного хворого ЦПМСД №5, амб.5, виписки із медичної карти амбулаторного хворого, позивач неодноразово перебував на лікуванні в медичних закладах з приводу захворювання. Позивач скаржиться на настійкий біль та обмеження рухів у шийному і поперековому відділах хребта з іррадіацією в ліву руку та ногу, порушення ходи, біль в плечових і колінних суглобах, обмеження рухів та хрускіт в них, заніміння кінцівок, переважно лівих, зниження слуху, задишку при фізичному навантаженні, періодичний сухий кашель, важкість у грудях. (а.с.45-48).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних ОСОБА_1 виходив з того, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійні захворювання отримані під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві Відповідача, тому Позивачу роботодавець АТ «ПІВДГЗК», зобов`язаний відшкодувати спричинену втратою здоров`я моральну шкоду, правові підстави для стягнення якої визначені статтями 153, 237-1 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову, та не може погодитись з доводами сторони позивача щодо заниженого розміру відшкодування моральної шкоди, з огляду на таке.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як визначеноо в п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі №1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачеві заподіяна моральна шкода у зв`язку з отриманими ним під час роботи на підприємстві відповідача професійними захворюваннями.

Як зазначено у пункті 53 постанови Верховного Суду від 01 квітня 2020 року по справі №821/1841/17, практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

У п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", роз`яснено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, характер моральних страждань і наслідки, що наступили.

Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або у інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

З оскаржуваного рішення вбачається, що, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції виходив з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, суд врахував, що позивачеві з 21 лютого 2023 року встановлено 65% втрати професійної працездатності, у зв`язку з професійними захворюваннями, та третю групу інвалідності, з наступним переоглядом, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, тривалість праці позивача в шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача, та інших підприємствах та виходячи із засад розумності, виваженості, і справедливості визначив до стягнення розмір компенсації моральної шкоди у сумі 170 000 грн.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано конкретні обставини по справі, моральні страждання позивача, які останній переносить у зв`язку із отриманими на підприємстві відповідача професійними захворюваннями, тому відхиляє доводи сторони позивача щодо заниженого розміру відшкодування моральної шкоди.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Бузинарська Діана Миколаївна залишити без задоволення.

Рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 06 грудня 2023 року.

Головуючий:

Судді: