ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 грудня 2023 року

м.Харків

справа № 638/799/23

провадження № 22-ц/818/2298/23

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

Суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

треті особи Комунальне підприємство « Жилкомсервіс», Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Комунальне підприємство « Жилкомсервіс» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, -

за апеляційною скаргою за апеляційними скаргами представника ОСОБА_2 адвоката Коваль Анатолія Павловича та представника ОСОБА_3 адвоката Мінькової Вікторії Володимирівни на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 06 червня 2023 року, постановлене суддею Штих Т.В.

в с т а н о в и в:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому просила стягнути з відповідачів 124946,00 гривень оплати завданої матеріальної шкоди за залиття квартири та 20000 гривень суму моральної шкоди, а також вирішити питання судових витрат.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 06 червня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частинах з кожного по 62473 гривни на користь ОСОБА_1 суму матеріальних збитків. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 в особі свого представника адвоката Коваль А.П. та ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_4 подали апеляційні скарги, в яких просять рішення суду скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційні скарги вмотивована тим, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, постановлене без повного з`ясування всіх обставин справи, а висновки суду не стосуються справи. Звертає увагу, що залиття квартири позивачки сталося внаслідок розмороження труб, через обстріли і припинення роботи котельні, яка постачало тепло у вказаний будинок. Крім того відповідачі не були запрошені під час огляду та складання актів про залиття, та не мали змоги надати свої пояснення. Крім того, у акті встановлено втручання власниці квартири АДРЕСА_1 у прилади теплопостачання, встановлений паячний кран, втоплено систему опалення у стіну та встановлено радіатори бімітал, що відповідають нормам. Також наголошує, що у висновку експерта про розмір завданої шкоди є завищеним та не відповідає переліку робіт та завданої шкоди. Відсутні докази наявності вини відповідачів у залитті квартири позивачки, не встановлено причинно наслідкового зв`язку.

У відзивах на апеляційні скарги ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційних скарг, а рішення суду залишити без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 26.10.2023 року клопотання задоволено. Залучено до участі у справі КП «Харківські теплові мережі» у якості третьої особи.

Як убачається з пояснень КП «Харківські теплові мережі» залиття квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , відбулося внаслідок розмороження приладу опалення в квартирі АДРЕСА_2 , що належить відповідачам. Також зазначено, що була зупинка в роботі котельної «Павлово Поле» та припинялось живлення носія на житлові будинки.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Оскільки рішення суду оскаржується в частині задоволених позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, в іншій частині судова колегія рішення суду не переглядає.

Задовольняючі частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що обов`язок утримання в належному технічному стані санітарного обладнання квартири покладається на власника квартири, а відтак відповідати за наслідки залиття квартири позивачки у справі, що мало місце з квартири відповідачів, розташованої поверхом вище, має власник квартири, який не забезпечив належного утримання санітарно-технічного обладнання, що призвело до залиття квартири позивачки.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі- продажу № 985 від 23.08.2019 року належить квартира АДРЕСА_3 . Позивач зареєстрована та проживає у вказаній квартирі.

Відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на підставі договору купівлі продажу від 31 липня 2017 року належить квартира АДРЕСА_4 .

ОСОБА_1 19 квітня 2022 року звернулась до Директора комунального підприємства «Жилкомсервіс» із заявою про складення акту про залиття (а.с.17 т.1).

29 червня 2022 року складено акт обстеження №82 із якого убачається, що залиття квартири АДРЕСА_3 сталося внаслідок російської агресії (а.с.19 т.1).

17.08.2022року позивач знову звернулася до Директора комунального підприємства «Жилкомсервіс» із заявою про направлення компетентної особи для складання акту, форма якого передбачена у додатку №4 наказу Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій». (а.с.20 т.1)

З Акту обстеження від 16.09.2022 року №92 складеного комісією в особі інженера КП «Жилкомсервіс» та майстра «КП ХТС» встановлено, що згідно заяви ОСОБА_1 залиття квартири відбулось в березні 2022 року. Внаслідок обстрілу міста Харкова була зупинена робота котельної «Павлово Поле» та припинено живлення носія на житловому будинку. В зв`язку з цим, відбулося розмороження приладу в квартирі АДРЕСА_2 та залиття квартири АДРЕСА_1 . При обстеженні в квартирі АДРЕСА_2 системи опалення, стояк був у задовільному стані, самостійного втручання не виявлено. Опалювальний прилад замінений на сучасний біметалевий. В квартирі АДРЕСА_1 встановлено втручання в систему опалення, виконана заміна стояка на пластик та встановлено паячний кран, стояк втоплено в стіну. Опалювальний прилад замінений на сучасний біметалевий. В квартирі АДРЕСА_1 затоплено натяжна стеля, стіни та шпалери, покриття підлоги (ламінат). (а.с.23)

Відповідно до висновку експерта № 22321 за результатами проведення будівельного технічного дослідження, виконаного Національним науковим Центром « Інстиут Судових Експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса» від 10 січня 2023 року встановити причину залиття неможливо, матеріальна шкода, що завдана внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 за вказаною вище адресою становить 124946,00 гривень. (а. с. 30 - 43).

З висновку експерта встановлено, що при обстеженні квартири в натурі було встановлено характерні ознаки пошкодження при залитті (відставлення шпалер, розбухання дверних коробок, патьоки та плями на стінах, опорядження підлоги (ламінату). Оскільки експерт не мав можливості оглянути квартири на момент залиття встановити причину залиття не можливо. В основу експертного дослідження покладено акт обстеження.

Відповідно до ч.1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Згідно ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Колегія суддів вважає необґрунтованими викладені в апеляційній скарзі доводи щодо відсутності письмових доказів, якими встановлено факт та причина залиття квартири АДРЕСА_1 , вину відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достовірність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши надані позивачем вищезазначені письмові докази (акти про залиття, фотокартки, висновок судової будівельно-технічної експертизи), колегія суддів вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми фактичними даними, якими встановлений факт залиття відповідачами квартири АДРЕСА_1 , що належить позивачці, розмір майнової шкоди.

Доказів відсутності вини відповідачів у залитті квартири позивачки, що сталася внаслідок розмороження приладів опалення у квартирі відповідачів, матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги про те, що залиття відбулося через постійні відключення/ включення мережі опалення будинку, судова колегія сприймає критично, оскільки у квартирі АДРЕСА_2 що належить відповідачам відбулося розмороження радіатора, стояк та інші споруди системи опалення не зазнали пошкоджень, отже підстав вважати, що відключення вплинули на систему опалення будинку та призвели до затоплення не вбачається.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачка замінили стояк на пластиковий, встановила паячний кран судова колегія відхиляє, оскільки залиття її квартири відбулося не внаслідок розмороження стояка чи течі стояка, а саме через розмороження радіатора в квартирі АДРЕСА_2 , таким чином заміна стояка не впливає на залиття.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що акт про залиття не є належним та допустимим доказом, оскільки не відповідає вимогам закону, колегія суддів не приймає з огляду на таке.

Даний акт був складений членами комісії інженера КП «Жилкомсервіс» та майстра КП «ХТМ». Суб`єктний склад комісії відповідає вимогам п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 75.

Доказів, які б свідчили про пошкодження будинку внаслідок збройної агресії РФ, суду не надано. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду першої інстанції не впливають.

Доводи відповідачів щодо необґрунтованості розміру майнової шкоди, визначеної висновком судової будівельно-технічної експертизи та завищення її розміру, є безпідставними. Доказів на спростування розміру майнової шкоди відповідачем до суду не надано.

За таких обставин, суд першої інстанції, встановивши факт залиття квартири відповідачами, причину та розмір завданої шкоди, врахувавши, що відповідачі не довели відсутність своєї вини у спричиненні шкоди, зробив обґрунтований висновок про задоволення позовних вимог.

Судова колегія наголошує, що оскільки залиття відбулося внаслідок розмороження радіатора в квартирі відповідачів, вважати, що шкода спричинена майну позивача через включення/відключення системи опалення не має, оскільки система опалення будинку в інших ділянках пошкоджена не була.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.п. в п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст.367, 368, 369, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_2 адвоката Коваль Анатолія Павловича та представника ОСОБА_3 адвоката Мінькової Вікторії Володимирівни залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 06 червня 2023 року в частині задоволених вимог залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова