Справа № 154/2230/23 Головуючий у 1 інстанції: Пустовойт Т. В.
Провадження № 22-ц/802/827/23 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13 червня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтувала тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 11 грудня 2019 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 , який після розірвання шлюбу з відповідачем проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

Позивачка також зазначила, що відповідач не приймає участі у матеріальному утриманні дитини, що ставить її у скрутне матеріальне становище, вона самотужки не в змозі забезпечити дитині належного матеріального забезпечення, оскільки отримує мінімальну заробітну плату, а їх син ОСОБА_4 з 2019 року перебуває на «Д» обліку у невролога, потребує амбулаторного та періодичного стаціонарного лікування, що також потребує додаткових матеріальних затрат. Відповідач є здоровою та працездатною особою, має достатній дохід, інших утриманців немає, проте надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відмовляється, від розмов з нею щодо надання допомоги дитині ухиляється.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила суд стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13 червня 2023 року у цій справі позов ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 25 травня 2023 року.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково та стягувати з нього в користь позивачки аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Як передбачено частинами 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач є працездатною особою, на його утриманні не перебувають інші неповнолітні діти та непрацездатні особи, а тому суд вважав, що відповідач має змогу сплачувати на утримання свого неповнолітнього сина аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн щомісячно.

Такі висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи.

За матеріалами справи судом установлено, що позивачка і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі заочного рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 11 грудня 2019 року (а. с. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін по справі народився син ОСОБА_4 (а. с. 7).

Після розірвання шлюбу між позивачкою і відповідачем їх син ОСОБА_4 залишився проживати разом зі своєю матір?ю і перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 1884 від 17 травня 2023 року, виданої Комунальним підприємством «Інформаційно-розрахунковий центр» Володимирської міської ради Волинської області (а. с. 8).

Домовленості між сторонами щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини не досягнуто.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 48 Конституції України гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Як передбачено статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За положеннями частин 1-3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов?язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частини 1, 2 статті 182 СК України).

Згідно із частиною 1 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання неповнолітньої дитини, то кошти на її утримання (аліменти) присуджує суд.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про наявність підстав для стягнення з відповідача в користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини.

Разом з тим, постановляючи рішення про стягнення з відповідача в користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн щомісячно, суд першої інстанції не врахував того, що позивачка не довела, що матеріальне становище відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 3000 грн щомісячно.

Натомість відповідач ОСОБА_2 13 червня 2023 року подав суду письмову заяву, в якій зазначив, що він за станом свого здоров?я тимчасово не працює і за своїми доходами не має змогу сплачувати аліменти в розмірі 3000 грн щомісячно.

Окрім того нормами чинного законодавства передбачено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, зокрема, батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що із-за невідповідності висновків суду встановленим обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини слід змінити та стягувати з відповідача в користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 2000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13 червня 2023 року у цій справі змінити.

Стягувати з відповідача ОСОБА_2 в користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред?явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді