Справа № 463/3981/22 Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р.
Провадження № 22-ц/811/1571/23 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Личаківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 07 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 12 лютого 2015 року, вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на його користь за Договором про надання кредиту № 22/2008ЛФ від 04 квітня 2008 року, 12 500,0 гривень тіла кредиту, 20 972,25 гривень процентів за користування кредитом та 12 500,0 гривень пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, а всього 45 972,25 гривень.

Крім того стверджував, що вказаним рішенням також стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на його користь за Договором про надання кредиту № 22/2008ЛФ від 04 квітня 2008 року, 12 500,0 гривень тіла кредиту, 20 972,25 гривень процентів за користування кредитом та 12 500,0 гривень пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, а всього 45 972,25 гривень.

Вказував, що відкрито виконавчі провадження: у Личаківському ВДВС ВП № 49896567 по ОСОБА_2 , у Сокальському ВДВС ВП № 47277859 по ОСОБА_4 , у Самбірському МР ВДВС ВП № 47553746 по ОСОБА_3 , однак, відповідачі ухиляються від виконання рішення суду і коштів не повертають.

Зазначав, що вимога про стягнення пені за порушення відповідачами виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, підтвердженого рішенням суду, яке набрало законної сили, передбачено на підставі п.4.3, пункту 9.1 кредитного договору та правової позиції Верховного Суду від 26 січня 2021 року справа № 522/1528/15-ц. Крім того, вважав, що такими діями відповідачів йому спричинено моральну шкоду.

Просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на його користь за Договором № 22/2008 ЛФ про надання кредиту від 04 квітня 2008 року пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за червень місяць 2021 року у розмірі 11 250,0 гривень; стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь позивача моральної шкоди у розмірі 775 319,10 гривень за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання згідно Договору № 22/2008 ЛФ про надання кредиту від 04 квітня 2008 року; стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача судові витрати у виді компенсації за відрив від звичайних занять у розмірі 2 500,0 гривень.

Оскаржуваним заочним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів - відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що відмова суду у задоволенні позовних вимог на підставі того, що договірні зобов`язання між сторонами є розірвані на підставі рішення суду, суперечить тому, що висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 січня 2022 р. справа №761/16124/15-ц і суд у рішенні не навів мотивів, щодо відступу від правового висновку викладеного у постанові.

Також вказує, що необґрунтована відмова відповідачів у поверненні йому грошових коштів згідно Договору Кредиту №22/2008 ЛФ від 04 квітня 2008 р. є протиправною і такими діями відповідачі спричинили йому моральну шкоду у виді страждань і принижень.

Просить рішення Личаківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2023 року скасувати, та ухвалити нове рішення яким стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на його користь за Договором № 22/2008 ЛФ про надання кредиту від 04.04.2008 р. пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання за червень місяць 2021 р. у розмірі 11 250 грн. та 775 319,10 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 14 вересня 2023 року, є дата складення повного судового рішення 29 вересня 2023 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 04 квітня 2008 року між КС «Либідь» в особі Львівської філії та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, згідно якого відповідачу надано кредит на суму 20 000,0 гривень, на строк до 04 квітня 2010 року, зі сплатою за користування кредитними коштами 0,13699% від суми залишку кредиту, за кожен день користування (а.с.17-19).

Як вбачається з рішення Личаківського районного суду м.Львова від 07 жовтня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 12 лютого 2015 року, в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 04 квітня 2008 року між КС «Либідь» в особі Львівської філії та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 укладено договори поруки № 22/2008ЛФ/1 та № 22/2008ЛФ/2, за умовами яких поручителі зобов`язалися відповідати перед кредитором у повному обсязі за виконання позичальником зобов`язань, що випливають з кредитного договору.

В разі невиконання позичальником зобов`язань за договором, позичальник та поручителі відповідають перед кредитодавцем, як солідарні боржники.

Згідно з договором про відступлення права вимоги внаслідок прощення боргу від 29 березня 2013 року до ОСОБА_1 перейшло право вимоги за згаданим вище кредитним договором, укладеним між відповідачами і КС «Либідь». Як зазначено у п.1.2 цього договору, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, які існували на момент переходу цих прав (12 500,0 гривень тіла кредиту та 11 453,53 гривень процентів), а також ті, які в подальшому будуть виникати на підставі основного договору.

Цим же рішенням суду стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 за Договором № 22/2008 ЛФ про надання кредиту від 04 квітня 2008 року 12 500,0 гривень тіла кредиту, 20 972,25 гривень процентів за користування кредитом та 12 500,0 гривень пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, а всього 45 972,25 гривень.

Крім того, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 за Договором № 22/2008 ЛФ про надання кредиту від 04 квітня 2008 року 12 500,0 гривень тіла кредиту, 20 972,25 гривень процентів за користування кредитом та 12 500,0 гривень пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, а всього 45 972,25 гривень (а.с.7-16).

На підставі вказано судового рішення судом видано виконавчі листи, які перебувають на виконанні в органах державної виконавчої служби.

Судове рішення відповідачами не виконано.

Відповідно до п.4.3 кредитного договору, в разі виникнення заборгованості в погашенні кредиту та/або процентів за користування кредитом, через 14 днів з дня обумовленої дати сплати наведеної в п. 5.1 даного договору, позичальник сплачує додаткові проценти за користування коштами кредитодавця в розмірі 3% від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а.с.17-19).

Виходячи з характеру такого виду відповідальності позичальників, сплата цих коштів є неустойкою, що також встановлено рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 07 жовтня 2014 року і що відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Пункт 2.1 кредитного договору визначає строк його дії з 04 квітня 2008 року до 04 квітня 2010 року і діє до повного виконання зобов`язань позичальником.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Положеннями частини першої статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Встановлено, що згідно вимог кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк ОСОБА_1 використав право вимагати повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку, що підтверджується рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 07 жовтня 2014 року, яке набрало чинності, про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором від 04 квітня 2008 року в загальному розмірі 45 972,25 гривень, яка складалася з тіла кредиту 12 500,0 гривень, процентів за користування кредитом 20 972,25 гривень та пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання 12 500,0 гривень.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

В даному випадку має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена частиною першою статті 1048 ЦК України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Звернення з позовом про стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Права та інтереси в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), а також аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 362/3054/14-ц (провадження № 61-17992св19), від 5 листопада 2020 року у справі № 711/5482/18 (провадження № 61-22738св19).

У кредитодавця/позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти та пеню після закінчення строку його дії, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів за користування кредитними коштами та пені, позивач використав своє право на повернення кредиту, тому відсутні правові підстави нараховувати неустойку (пеню) після пред`явлення до позичальника та поручителів вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо рішенням суду заборгованість за кредитним договором стягнута у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення неустойки (пені).

В той же час, суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що позивач вимог про стягнення сплати встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, а також трьох процентів річних від простроченої суми на підставі положень статті 625 ЦК України у цій справі не заявляв.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди скаржника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч. 1 ст.374 ст.ст.375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Личаківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 29 вересня 2023 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.