Справа № 351/766/23
Номер провадження №2/351/373/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Боднарук О.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Снятині в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Снятинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка ОСОБА_1 зазначає, що у неї на утриманні перебуває неповнолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею. Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 04.10.2017 призначено стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1200 грн. щомісячно. Зважаючи на те, що дочка почала хворіти та витрати на неї збільшилися, просила збільшити розмір стягуваних аліментів у твердій грошовій сумі до 5000 грн. та стягнути додаткові витрати на дитину, пов`язані з її лікуванням, у сумі 33 465 грн.

На виконання ухвали суду від 28.04.2023 представником відповідача ОСОБА_4 було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач ОСОБА_2 згоден сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки у розмірі 2000 грн. до досягнення дитиною повноліття. Щодо стягнення додаткових витрат на лікування дитини зазначає, що позивачкою не доведено необхідність тих витрат, які понесла позивачка, не долучено висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів, копії медичної картки дитини, рецепти лікарів та їх рекомендації, долучено лише чеки про фактичні виплати, а також позивачкою не доведено попереднє звернення до відповідача із пропозицією розділити такі витрати, при цьому позивачка не врахувала матеріальний стан відповідача та його можливість брати участь у додаткових витратах на дитину та жодним документом не довела спроможність відповідача оплачувати такі витрати, а тому просила відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на лікування у розмірі 33465 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, від його представника ОСОБА_4 надійшла заява з проханням розглядати справу без участі відповідача та його представника, відзив підтримала повністю та просила прийняти рішення відповідно до відзиву. Крім того, представник відповідача подала до суду заяву про застосування строків позовної давності до певної частини позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину.

Вислухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 01 листопада 2007 року Ганьківською сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено відповідний актовий запис № 15. Матір`ю дитини записана ОСОБА_5 , а батьком ОСОБА_2 .

Згідно з копією паспорта громадянина України НОМЕР_2 , виданого 13.11.2013 Снятинським РС УДМС України в Івано-Франківській області на ім`я ОСОБА_1 , остання 10.10.2013 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 .

Згідно з копією заочного рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 04.10.2017 збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі рішення Івано-Франківського апеляційного суду від 07.06.2012 в твердій грошовій сумі 1200 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з копією акту виконаних робіт від 16.07.2020 пацієнту ОСОБА_7 надані стоматологічні послуги, загальна вартість становить 11040,00 грн.

Згідно з копією плану лікування від 01.07.2020 пацієнту ОСОБА_7 надані стоматологічні послуги, загальна вартість становить 2030,00 грн.

Згідно з копією рахунку № НОМЕР_3 від 21.09.2022 пацієнту ОСОБА_3 лабораторією ОСОБА_8 надані послуги на суму 576,00 грн.

Згідно з копією акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 4 від 22.11.2022 ФОП ОСОБА_9 надані послуги щодо фіксації брекет-системи, всього робіт виконано на загальну суму 40400,00 грн. Вказані роботи відповідно акту оплачені позивачкою, що підтверджується квитанцією про сплату вказаної вище суми через ПриватБанк.

Згідно з копією рахунку № НОМЕР_4 від 14.10.2022 пацієнту ОСОБА_3 лабораторією ОСОБА_8 надані послуги на суму 564,00 грн.

Згідно з копією акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 7 щодо проведення ортодонтичного контрольного візиту, всього робіт виконано на загальну суму 2400,00 грн.

Згідно з копією акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 7 щодо видалення 1.4, 2.4 по ортодонтичних показаннях, всього робіт виконано на загальну суму 1400,00 грн.

Згідно з копією рахунку № 40743 від 16.02.2022 пацієнту ОСОБА_3 лабораторією ОСОБА_8 надані послуги на суму 792,00 грн.

Згідно з копією замовлення № 7 від 20.05.2015 пацієнту ОСОБА_3 лабораторією Сінево надані послуги на суму 430,00 грн.

Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , виданого 24 травня 2018 року Заболотівською селищною радою об`єднаної територіальної громади Снятинського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_10 24.05.2018 зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 13. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу ОСОБА_11 , прізвище дружини ОСОБА_11 .

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданого 11 січня 2019 року Заболотівською селищною радою об`єднаної територіальної громади Снятинського району Івано-Франківської області, ОСОБА_12 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що складено відповідний актовий запис № 8. Матір`ю дитини записана ОСОБА_13 , а батьком ОСОБА_2 .

Згідно з копією довідки № 2 від 14.04.2023, виданої ТОВ «ПМК-77», ОСОБА_2 працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ПМК-77» з 02 березня 2023 року за спеціальністю лицювальник-плиточник, з місячним окладом 7 300 грн.

Згідно з копією розрахунку із сплати аліментів згідно з виконавчим листом № 351/1660/17, виданим Снятинським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів 1200 грн., сума коштів, яка підлягала стягненню станом на 01.05.2023 - 82 792, 35 грн., сума коштів, сплачених боржником/стягнутих виконавцем станом на 01.05.2023 - 81 138, 70 грн., сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.05.2023 - 1 653, 65 грн.

Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на отримання від другого із подружжя достатніх коштів на утримання неповнолітньої дитини внаслідок збільшення їх розміру та стягнення додаткових витрат на дитину, пов`язаних з особливими обставинами, а саме з її лікуванням. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України.

Щодо позовної вимоги про збільшення розміру аліментів суд зазначає про таке.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як зазначено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У разі пред`явлення до особи, яка вже сплачує аліменти, позову про стягнення їх на дитину (дітей) від іншої матері або утримання на інших осіб суд має вчинити передбачені ч. 3 ст. 36 ЦПК дії щодо залучення одержувача аліментів до участі у справі. Якщо дитина перебуває на утриманні держави, територіальної громади або юридичної особи, розмір аліментів може бути зменшено за заявою батьків, уповноваженого цієї громади чи особи і за згодою органу опіки та піклування. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Як вбачається з позовної заяви, позивачка просила суд збільшити розмір стягуваних з відповідача на її користь аліментів у твердій грошовій сумі з 1 200 грн. до 5000 грн. щомісячно. З пояснень позивачки, наданих у судовому засіданні, судом вбачається, що свою позовну вимогу вона обґрунтовує тим, що аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. щомісячно є не суттєвими, оскільки на сьогоднішній день змінився рівень прожиткового мінімуму та цін на усі товари та послуги.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву, відповідач ОСОБА_2 згоден сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки у розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, адже вважає розмір аліментів, який просить стягнути з нього позивачка, занадто великим. На теперішній час він має на утриманні ще одну неповнолітню дитину та офіційно працевлаштований на роботу з окладом 7 300 грн.

Вирішуючи позов в цій частині та визначаючи розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на користь позивача, суд виходить з того, що відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Так, відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2023 року складає 2 833 гривні.

В судовому засіданні судом встановлено, що відповідач має на утриманні ще одну малолітню дитину ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з матір`ю якої перебуває у зареєстрованому шлюбі. Крім того, відповідач офіційно працює в ТОВ «ПМК-77» за спеціальністю лицювальник-плиточник, з місячним окладом 7 300 грн.

Ураховуючи такі обставини, доводи відповідача про те, що він не в змозі сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 5 000 грн. щомісячно, заслуговують на увагу, оскільки в такому разі розмір сплачених ним аліментів буде складати майже 70 % його заробітку, а тому розподіл грошових коштів, зароблених відповідачем, між ним та його утриманцями буде несправедливим.

Водночас, дослідивши в судовому засіданні письмові докази, ураховуючи ту обставину, що з 2017 року національна валюта України - гривня зазнала значної інфляції, а відповідно й змінився в бік погіршення майновий стан одержувача аліментів, суд доходить висновку про те, що отримувана позивачем сума аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1 200 грн. щомісячно є меншою ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини віком від 6 до 18 років та вочевидь не відповідає вимогам Сімейного кодексу України та Конвенції про права дитини про належне матеріальне забезпечення дитини та забезпечення найкращих інтересів дитини.

У зв`язку з чим суд вважає, що справедливим та таким, що відповідатиме вимогам закону буде збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 згідно з заочним рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 04.10.2017 у справі № 351/1660/17 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1 200 грн. щомісячно до 2 000 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

На думку суду, такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а також не суперечитиме ч. 2 ст. 182 СК України, адже не буде меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто меншим ніж 1 416, 50 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину суд доходить наступних висновків.

Нормами ст. 185 СК України врегульовано, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Суд зазначає, що піклування про стан здоров`я дитини є батьківським обов`язком, а тому батьки в рівній мірі повинні приймати участь у витратах на її лікування.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

ВСУ звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова ВСУ від 13.09.2017 р. у справі № 6-1489цс17).

Аналіз наведених норм права, практики Верховного Суду, дає підстави суду для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток, належне виховання та стан здоров`я дитини, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

У позовній заяві позивачка ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на дитину, пов`язані з її хворобою. Зокрема зазначила, що донька має проблеми зі здоров`ям: мігрень та внутрішньо-черепний тиск, внаслідок чого проходить лікування в Обласному центрі реабілітації дітей з органічним ураженням нервової системи. Крім того, зазначає, що у 2020 році вона змушена була ставити доньці брекет-систему, реставрувати зуби та здавати відповідні аналізи, у зв`язку з чим вона витратила на лікування доньки 66 929 грн., а тому просить стягнути половину понесених додаткових витрат на дитину з відповідача у сумі 33 465 грн.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву, відповідач ОСОБА_2 повністю заперечує проти цієї позовної вимоги, оскільки вважає її недоведеною.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши в судовому засіданні письмові докази, суд доходить висновку, що наявність такої хвороби у дитини як мігрень та внутрішньо-черепний тиск, внаслідок чого вона проходить лікування в Обласному центрі реабілітації дітей з органічним ураженням нервової системи, позивачкою не доведено, оскільки на підтвердження вказаної обставини суду не надано жодного доказу.

Судом також досліджені письмові докази, надані позивачкою, на підтвердження того, що у 2020 році вона змушена була ставити доньці брекет-систему, реставрувати зуби та здавати відповідні аналізи, у зв`язку з чим суд звертає увагу на те, що додані до позовної заяви копії акту виконаних робіт, плану лікування, рахунків, актів прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) та замовлення не доводять понесення витрат на лікування доньки у зазначених сумах, оскільки суду не надано доказів оплати цих послуг позивачкою.

Єдиним належним та допустимим доказом, який підтверджує надання доньці позивачки медичних послуг, суд вважає акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 4 від 22.11.2022 ФОП ОСОБА_9 , згідно з яким надані послуги щодо фіксації брекет-системи, всього робіт виконано на загальну суму 40 400, 00 грн. Вказані роботи відповідно акту оплачені позивачкою, що підтверджується квитанцією про сплату вказаної вище суми через ПриватБанк.

Отже, суд вважає, що позивачкою доведено належними, допустимими та достатніми доказами понесення додаткових витрат, що викликані особливими обставинами, зокрема хворобою дитини та необхідністю отримувати медичні послуги стоматолога, лише у сумі 40 400, 00 грн., у зв`язку з чим вважає за необхідне цю позовну вимогу задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивачки 1/2 частку фактично сплачених нею додаткових витрат на лікування неповнолітньої дочки у сумі 20 200 грн.

Щодо заяви представника відповідача про необхідність застосувати наслідки спливу позовної давності до певної частини позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину, суд вважає, що в даному випадку строки позовної давності не підлягають застосуванню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 по справі № 369/6892/15-ц, виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. А отже, відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права не потребує зазначення у рішенні суду висновку щодо вирішення питання спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову.

Отже, оскільки судом відмовлено з підстав необґрунтованості у задоволенні тієї частини позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину, про які представником відповідача зазначено у заяві про застосування строків позовної давності, суд вважає, що зазначення у рішенні суду висновку щодо вирішення питання спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову не потребується.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а враховуючи, що судом позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто у сумі 1 077 грн. 46 коп.

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з заочним рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 04.10.2017 у справі № 351/1660/17 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1 200 (однієї тисячі двісті) грн. щомісячно до 2 000 (двох тисяч) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частку фактично сплачених нею додаткових витрат на лікування неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у сумі 20 200 (двадцять тисяч двісті) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у загальній сумі 1 077 (одна тисяча сімдесят сім) грн. 46 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Повне рішення складено 22 серпня 2023 року.

Суддя Іван ПОСОХОВ