Справа №302/1685/23
Провадження №2/302/298/23
Номер рядка звіту 61
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2023 смт. Міжгір`я Закарпатської області

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого, судді Пухальського С. В.,

за участю секретаря судового засідання Куруц В. І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Керита Мар`яна Василівна до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої представник зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки - ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Указаним майном померла володіла на праві спільно часткової власності разом із чоловіком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , і після його смерті успадкувала його частку шляхом постійного проживання із ним на момент смерті. Позивачка прийняла спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки - ОСОБА_3 . Позивачка прийняла спадщину і до його майна.

Однак нотаріусорм у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено через відсутність правоустановлюючих документів та відсутність інформації в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності на спадкове майно.

Посилаючись на вказані обставини та норми діючого законодавства у позовній заяві висловлено прохання про визнання за позивачкою в порядку спадкування за законом на спадкове майно після смерті її батьків.

Ухвалою суду від 12.09.2023 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.

Представник позивача - адвокат Керита М. В. подала заяву з проханням розглядати справу без її участі та участі її довірительки. Висловила позицію про підтримання заявлених у позовній заяві вимог.

Від Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області надійшла заява з проханням розглядати справу без участі представника селищної ради. Висловлено позицію за якою селищна рада визнає вимоги заяви.

Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла мати позивачки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що Міжгірським районним відділом державної реєстрації актив цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 03 липня 2018 року складено відповідний актовий запис №89 (а.с.10).

Померла була зареєстрована та постійно проживала в АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки від 05.12.2018 №5495 (а.с. 14).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Указаним майном померла володіла на праві спільно часткової власності разом із чоловіком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , і після його смерті успадкувала його частку шляхом постійного проживання із ним на момент смерті. Будинок ними було збудовано спільно, перебуваючи в шлюбі, що підтверджується наступними документами: свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , договором від 08.07.1981, актом №12 від 08.07.1980, рішенням №66 від 30.05.1980, проектом забудови земельної ділянки (а.с. 12, 31-32, 33, 34, 35).

Позивачка прийняла спадщину відповідно положень статей 1268-1270 Цивільного кодексу України, що підтверджуються постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, довідкою Міжгірської селищної ради №5494 від 05 грудня 2018 року та довідкою Міжгірської селищної ради №5495 від 05 грудня 2018 року. Брат позивачки - ОСОБА_4 подав заяву про відмову від прийняття спадщини у встановленому законом порядку та строки. Будь-які інші спадкоємці, що мають право на спадщину чи на обов`язкову частку до майна померлої - відсутні (а.с. 18, 13, 14).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки - ОСОБА_3 , про що відділом реєстрації актив цивільного стану Міжгірського районного управління юстиції Закарпатської області 16 березня 2005 року складено відповідний актовий запис №34 (а.с.11).

Позивачка прийняла спадщину до майна померлого батька відповідно статей 1268-1270 Цивільного кодексу України, що підтверджується довідкою Міжгірської селищної ради №5494 від 05.12.2018 (а.с. 13).

Спадкові справи до майна померлого ОСОБА_3 не заводилися, заповітів він не залишав на випадок своєї смерті, свідченням чого є витяги зі Спадкового реєстру від 06.03.2023 року №71693579 та №71693610 (а.с. 22, 23).

Постановою приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу від 28.07.2023, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом до майна померлої ОСОБА_2 з огляду на відсутність правовстановлюючих документів та відсутність інформації в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності на майно за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18).

Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Частиною першою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності виявляється у праві: володіння, користування, розпорядження. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (статті 317 ЦК України).

Частиною першою та другою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як встановлено статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Стаття 41 Конституції України гарантує кожному захист прав власника на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Цивільні права можуть виникати з рішення суду, як зазначено у частині 5 статті 11 ЦК України, лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, передбачених статтями 335, 376 та 392 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина 2 статті 328 ЦК України).

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Матеріалами справи підтверджено, що батьки позивачки за життя набули право власності на спірне майно, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно не позбавляє позивачку як спадкоємицю права на спадщину.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що прийняттям спадщини позивачкою права інших осіб не порушуються, суд вважає необхідним задовольнити вимоги заявлені в позовній заяві.

Керуючись статтями 2, 3, 10-13, 19, 76-81, 200, 206, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_2 , право власності на спадкове майно за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та батька - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо або через Міжгірський районний суд Закарпатської області з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 27 вересня 2023 року.

Суддя Пухальський С. В.