"20" березня 2023 р. Справа № 363/2265/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

20 березня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лукач О.П.

за участю секретаря Дудник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вишгород у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Рух справи. Процесуальні дії у справі.

7 червня 2021 року до Вишгородського районного суду Київської області, надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 7 червня 2021 року для розгляду зазначеного позову визначено головуючого суддю Лукач О.П.

Після виконання судом вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, ухвалою суду від 19 жовтня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання о 09:30 24 листопада 2021 року.

На стадії підготовчого провадження у судовому засіданні брав участь позивач ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 у підготовчі судові засідання не з`являлась, про розгляд справи повідомлялася шляхом надсилання судових повісток про виклик, які повертались на адресу суду без вручення з причин «адресат відсутній за вказаною адресою» та шляхом розміщення на сайті Вишгородського районного суду Київської області «Оголошення про виклик ОСОБА_2 до суду на 16 червня, 17 серпня та 6 жовтня 2022 року».

Ухвалою суду від 6 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики до судового розгляду на 7 грудня 2022 року о 12:00, про що повідомлено сторін та на сайті Вишгородського районного суду Київської області було розміщено «Оголошення про виклик ОСОБА_2 до суду на 7 грудня 2022 року».

У призначене судове засідання сторони не з`явилися про день, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. При цьому, конверт надісланий відповідачу повернувся на адресу суду без вручення з причин «адресат відсутній за вказаною адресою». У зв`язку з неявкою сторін у справі судове засідання відкладено на 14:00 6 лютого 2023 року, про що сторін повідомлено шляхом надсилання судових повісток про виклик, а відповідача додатково повідомлено шляхом розміщення на сайті Вишгородського районного суду Київської області «Оголошення про виклик ОСОБА_2 до суду на 6 лютого 2023 року».

У зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному, розгляд справи призначений на 6 лютого 2023 року не відбувся, при цьому у судове засідання сторони не з`явились. Наступне судове засідання призначено на 16:00 20 березня 2023 року, про що повідомлено сторін, а відповідача додатково повідомлено шляхом розміщення на сайті Вишгородського районного суду Київської області «Оголошення про виклик ОСОБА_2 до суду на 20 березня 2023 року».

У призначене судове засідання сторони не з`явились про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, при цьому відповідно до телефонограми, складеної помічником судді, позивач повідомив про неможливість прибути до суду та просив про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності сторін, суд враховує, прохання позивача та те, що його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи на підставі поданих ним доказів, а також те, що суд ужив усіх заходів для забезпечення участі відповідача у судових засіданнях і відповідно до частини одинадцятої статті 128 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлена про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про її виклик до суду.

Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої

статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Враховуючи наявність умов, визначених у частині першій статті 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Обґрунтування позову.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 17 лютого 2021 року, між позивачем як позикодавцем та відповідачем як позичальником, було укладено Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Бовою Т.В., зареєстрованого в реєстрі за №95.

Відповідно до умов Договору позики, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошову суму коштів в порядку та на умовах передбачених даним договором, а позичальник зобов`язується повернути вказану суму позики у визначений цим договором строк.

Пунктами 3, 4 Договору позики визначено, що сума позики за даним договором становить 1400000,00 гривень, що еквівалентно на дату підписання договору за комерційним курсом валют становить 50000,00 доларів США.

Позикодавець зобов`язаний з моменту підписання договору, передати позичальнику позику, яка становить грошову суму коштів, визначену пунктом 3 цього договору, шляхом передачі коштів у будь-якій валюті позичальнику, готівкою, або перерахуванням грошових коштів на розрахунковий рахунок.

Факт передачі грошових коштів підтверджується написаною власноруч ОСОБА_2 розпискою, в якій вона підтверджує, що 17 лютого 2021 року отримала грошові кошти в сумі 1400000,00 гривень згідно Договору позики від 17 лютого 2021 року в громадянина ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 5 Договору позики, строк надання позики становить до

17 травня 2021 року з дати настання якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, передбачену пунктом 3 цього договору.

Пунктом 9 Договору позики визначено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві грошових коштів, передбачених пунктом 3 даного договору або ж їх зарахування на банківський рахунок позикодавця.

Проте, в порушення вимог Договору позики, ОСОБА_2 не виконала взяті на себе зобов`язання, а позичені грошові кошти не повернула, що є підставою для їх стягнення у судовому порядку.

Таким чином, у зв`язку з невиконанням договору позики з відповідача, також підлягає стягненню 3% річних, що становить 2301,37 гривню.

Враховуючи вкладене вище, позивач, посилаючись на положення статей 526, 527, 625, 627, 629, 1049 ЦК України, просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість у розмірі 1402301,37 гривню та судовий збір у розмірі 11350 гривень.

Щодо правової позиції учасників провадження.

Позивач, будучи присутнім у судовому засіданні 24 листопада 2021 року, а також з урахуванням повідомлення у телефонограмі про неможливість прибути до суду, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, зазначаючи, що відповідач, з метою уникнення виконання умов договору переховується від нього та суду.

Жодних заяв, клопотань, пояснень щодо позовних вимог або заперечень на позовні вимоги в будь-якій формі від відповідача на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити її правову позицію щодо предмету спору.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено таке.

17 лютого 2021 року між ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) було укладено Договір позики, який посвідчено приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Бовою Т.В. та зареєстровано в реєстрі за №95. Вказаний договір складено у письмовій формі, підписаний позикодавцем та позичальником, посвідчено приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Бова Т.В. та зареєстровано у реєстрі за №95 (а.с. 7).

Відповідно до умов Договору позики позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошову суму коштів у порядку та на умовах передбачених даним договором, а позичальник зобов`язується повернути вказану суму позики у визначений цим договором строк.

Згідно з пунктами 3, 4 Договору сума позики за даним Договором становить 14000000 (один мільйон чотириста тисяч) гривень 00 копійок, що еквівалентно на дату підписання договору за комерційним курсом валют 50000 (п`ятдесят тисяч) доларів США. Позикодавець зобов`язаний з моменту підписання договору, передати позичальнику позику, яка становить грошову суму коштів, визначену пунктом 3 цього договору, шляхом передачі коштів у будь-якій валюті позичальнику, готівкою або перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок.

Строк надання позики за даним договором становить до 17 травня 2021 року (сімнадцятого травня дві тисячі двадцять першого року) з дати настання якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, передбачену пунктом 3 цього договору (пункт 5 Договору).

Відповідно до пункту 9 Договору позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві грошових коштів, передбачених пунктом 3 даного Договору або ж їх зарахування на банківських рахунок позикодавця.

Відповідно до пункту 14 Договору за порушення умов даного договору винна сторона відшкодовує завдані збитки, у тому числі упущену вигоду, у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

У Договорі зазначено, що позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання щодо повернення позики (пункт 15 Договору).

Одностороння відмова від виконання взятих на себе зобов`язань та одностороння відмова від цього Договору не допускається (пункт 18 Договору).

Факт отримання грошових коштів у розмірі 14000000 (один мільйон чотириста тисяч) гривень 00 копійок у ОСОБА_1 підтверджується розпискою, наданою ОСОБА_3 17 лютого 2021 року (а.с. 8).

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права.

Частина перша статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина перша статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частина перша статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Стаття 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно із статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Так, статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Згідно статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частина третя статті 1047 ЦК України).

Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Так, Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а відповідно до статті 611 вказаного Кодексу, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування 3 % річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

За результатами аналізу встановлених обставин справи та наведених вище правових норм, при вирішенні спору суд виходить із того, що між сторонами укладено договір позики, згідно з яким відповідач зобов`язалася повернути позивачу отримані у борг кошти, однак у строк, передбачений договором, відповідач позичені кошти не повернула, що є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики та 3 % річних, оскільки позивач довів факт укладання між ними договорів позики, умови яких не виконані відповідачем.

Суд встановив, що наявність між сторонами позикових відносин підтверджується нотаріально посвідченим Договором позики, розпискою, яка підтверджує факт отримання боржником коштів за договорами позики, які відповідач зобов`язалася повернути у строк до 17 травня 2021 року.

Оскільки кошти повернуто не було, у позивача були підстави для звернення з цим позовом до суду.

Відповідач зобов`язання за Договором позики не виконала, оскільки належні докази про це відсутні, чим порушила умови Договору та норми чинного законодавства, тому у позивача виникло право вимагати виконання зобов`язання за договором.

Об`єктивних і переконливих доказів, які спростовували би вимоги позивача, відповідачем не надано, що вказує на обґрунтованість позову.

Висновок суду.

Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов до переконання, що позивачем доведено належними, допустимими та достатніми доказами обставини наведені у позовній заяві, наявність порушеного права позивача є очевидним, а отже підлягає захисту судом , у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд, під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі.

Згідно вимог статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно частини першої, другої та восьмої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач, звертаючись до суду із позовною заявою, сплатив суму судового збору у розмірі 11350 гривень, яка відповідно до статті 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 11, 15, 16, 207, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 626, 627, 629, 638, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, статтями 2, 4, 5, 12, 13, 7689, 141, 258, 259, 263, 265, 280-284 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за Договором позики у розмірі 1402301 (один мільйон чотириста дві тисячі триста одна) гривня 37 копійок, яка складається з: 14000000 гривень заборгованість за договором позики; 2301,37 гривень 3% річних від простроченої суми.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 11350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят) гривень

00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , адреса реєстрації:

АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт № НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя О.П. Лукач