МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 484/266/23
Провадження № 22-ц/812/715/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Крамаренко Т.В., Тищук Н.О.,

із секретарем судового засідання Колосовою О.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 квітня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Панькова Д.А., в приміщенні того ж суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на період навчання, -

В С Т А Н О В И В :

В січні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки у зв`язку з продовженням нею навчання.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 15.11.2003р. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21.03.2006р. шлюб розірвано.

В період шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 10.02.2004 року. За рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21.03.2006 року відповідач на користь позивачки сплачував аліменти на утримання доньки щомісячно в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.03.2006 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На даний час повнолітня донька ОСОБА_4 навчається на першому курсі Національного педагогічного університету ім. М.П. Драгоманова ВНЗ четвертого рівня акредитації, за спеціальністю 035: Філологія. Германські мови і літератури. Переклад (англійська та німецька мова), денної форми навчання на контрактній основі з терміном закінчення навчання 30.06.2027 року, про що свідчить довідка від 11.11.2022 року за № 1373, видана деканом факультету іноземної філології Національного педагогічного університету ім. М.П. Драгоманова. Державну стипендію не отримує.

ОСОБА_4 перебуває на денній формі навчання, а відтак не має можливості працювати та отримувати доходи. Стипендію на даний період не отримує. Окрім, витрат з оплати за навчання, витрат на оплату проживання в гуртожитку, вона несе витрати, пов`язані з навчанням (придбання одягу, змінного взуття, канцелярських товарів, користування комп`ютерною та копіювальною технікою, предметів першої необхідності, проїзд, тощо), а тому потребує матеріальної допомоги від батьків на період навчання.

Донька знаходиться на повному утриманні матері, однак їй важко самостійно забезпечувати нормальний розвиток повнолітньої доньки, яка навчається та потребує матеріальної допомоги з боку батьків. Позивачка по мірі можливості таку допомогу надає, а відповідач відмовляється в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу.

Оскільки донька проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, вона має право в її інтересах звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів на період навчання.

Відповідач отримує стабільний дохід - заробітну плату, працює кочегаром у закладі освіти за місцем проживання, має дохід від незареєстрованої підприємницької діяльності, у зв`язку з чим має змогу утримувати спільну дитину.

На підставі викладеного, просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь аліменти на період навчання повнолітньої доньки ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до Закону, на весь період навчання із дня пред`явлення цього позову і до досягнення нею 23 років.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 квітня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їх повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн, з подальшою індексацією відповідно до Закону, на період її навчання, починаючи з 16.01.2023 р. і до досягнення нею 23 років.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що сторони по справі згідно свідоцтва про народження (серії НОМЕР_1 ) є батьками доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно довідки декана факультету іноземної філології Національного педагогічного університету ім. М.П. Драгоманова № 1373 від 11.11.2022 року, дочка сторін є студенткою 1 курсу денної форми навчання за спеціальністю 035: Філологія. Германські мови і літератури. Переклад (англійська та німецька мова), денної форми навчання на контрактній основі з терміном закінчення навчання 30.06.2027 року.

Проаналізувавши положення ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 182, ст. ст. 183, 199 СК України та врахувавши те, що відповідач є особою працездатного віку, проживає окремо, інформації щодо неможливості надання матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини в судове засідання не надав, суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі 5000 грн щомісяця, на період навчання дитини до досягнення нею 23 років, починаючи з дня звернення позивачки до суду із зазначеним позовом.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з`ясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з нього на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої дитини на період навчання в розмірі 1500 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до дати закінчення навчання, але не пізніше досягнення 23 річного віку.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не враховано доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву та фактично порушено право відповідача на доступ до правосуддя, що призвело до порушення норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення суду.

Так, позивачкою заявлено позовну вимогу про стягнення аліментів в розмірі 5000 грн щомісячно, але не надано належного обґрунтування співмірності та поміркованості вказаної суми. З яких джерел доходів відповідач має сплачувати цю суму аліментів - не відомо.

Вказує, що єдиним джерелом доходу в нього є мінімальна заробітна плата яку він отримує за виконання сезонної роботи оператора котельні в комунальній установі «Ананьївський ліцей №1 Ананьївської міської ради», що підтверджується довідками №212 та №214 від 21.03.2023 року. Сума заробітної плати до виплати після вирахування податків та обов`язкових платежів буде складати менше 6000 грн на місяць. Робота є сезонною, на період опалювального періоду (менше шести місяців на рік), а решта шість місяців на рік відповідач не працює та доходи відсутні, відповідно в середньому за рік щомісячний дохід відповідача складає менше 3000 грн. Посилання позивачки на те, що він має дохід від незареєстрованої підприємницької діяльності, не відповідає дійсності, так як в його користуванні є присадибна земельна ділянка біля будинку площею 0,2200 га, яка використовується ним для вирощування сільськогосподарської продукції для власного споживання, що підтверджується довідкою №159 від 21.03.2023 року. Єдиним нерухомим майном, яким він володіє є житловий будинок, розташований в сільській місцевості - с. Ананьїв-Другий Подільського району Одеської області в якому він проживає та земельна ділянка (пай), яка перебуває в оренді. Орендна плата виплачується лише один раз на рік в сумі близько 6000 грн. Будь-яких інших джерел доходів він не має.

Натомість позивачка в позовній заяві взагалі нічого не зазначає про розмір та джерела її доходів.

Також ОСОБА_1 зазначає, що до досягнення дитиною повноліття він добросовісно сплачував аліменти на утримання дитини в розмірі близько 1500 грн щомісячно. Розмір аліментів 5000 грн щомісячно є надто великим для відповідача, та він не в змозі буде сплачувати таку суму, що призведе до утворення заборгованості по аліментах та відповідного застосування заходів примусового виконання рішення з відповідними наслідками. Позовні вимоги визнає частково в розмірі 1500 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно - мінімальний розмір аліментів, встановлений статтею 182 сімейного кодексу України, які відповідач зобов`язаний виплачувати за будь-яких обставин.

Від позивачки ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що не згодна з доводами апеляційної скарги. Апелянт вказує, що ним отримано ухвалу про відкриття провадження по справі та позовну заяву з додатками 18.03.2023 року та направлено відзив поштою на адресу суду у визначений судом строк, однак сам відзив підписаний відповідачем 25.03.2023 року, а до суду і позивача він надійшов поштою лише 10.04.2023 року. Жодних клопотань про відкладення розгляду справи та заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від апелянта до суду першої інстанції не надходило, тому судом в рішенні не безпідставно було вказано, що відповідач про час і місце слухання справи оповіщений двічі відповідно до вимог ст. 130 ЦПК України, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, відзив на позов не надав.

Крім того, для підтвердження позивачкою розміру аліментів в твердій грошовій сумі було надано наступні докази: довідку № 1373 від 11.11.2022 року, видану деканом факультету іноземної філології Національного педагогічного університету ім. М.П. Драгоманова про те, що дочка ОСОБА_4 є студенткою 1 курсу денної форми навчання за спеціальністю 035 на контрактній основі з терміном закінчення навчання 30.06.2027 року; копію договору про надання платної освітньої послуги №113/22/35 від 12.09.2022 року; копію договору найму жилого приміщення гуртожитку від 12.09.2022 року; копію дублікату чеку TS206195 від 22.11.2022 року щодо здійснення оплати за проживання в гуртожитку; копію квитанції від 08.09.2022 року про сплату вартості навчання за перший семестр.

Таким чином, загальний розмір витрат на утримання дитини складається з вартості навчання 29400 грн на рік (в свою чергу весь період навчання з 01.09.2022 року по 30.06.2026 року становить 117600 грн. згідно договору про надання платної освітньої послуги №113/22/35 від 12.09.2022 року) без врахування ще двох років навчання в магістратурі, в тому числі оплата проживання в гуртожитку, що згідно договору найму жилого приміщення в гуртожитку без номеру від 12.09.2022 року протягом року становить 8000 грн, витрати на проїзд до навчального закладу, який розташований в м. Києві складає близько 1200 грн щомісячно, витрати на одяг, взуття, канцелярські товари, підручники, комп`ютерне забезпечення, медичне обслуговування, продукти харчування, засоби гігієни та інші витрати на додаткові заняття, науковий розвиток, дозвілля, для дитини щомісячно становлять близько 7000 грн. Враховуючи зазначене, загальна сума витрат на навчання дитини на двох батьків складає 29400 грн. +8000 грн. + (1200грн. х 10 місяців) + (7000 грн. х 10 місяців) /2/ 12 місяців = 119400/2/12 місяців = 4975,00 грн., тобто по 4975,00 грн щомісячно на кожного із батьків.

Також з метою досудового врегулювання спору вона неодноразово зверталася до відповідача з вимогою добровільно сплачувати аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн, однак останній на них ніяк не реагує і по цей час. Тому вважає обґрунтованим розмір аліментів в сумі 5000 грн щомісячно для стягнення з відповідача.

Посилається, що при подачі позову нею враховано, що дитина навчається на денній формі навчання у вищому навчальному закладі і не має змоги знайти роботу, щоб забезпечувати себе самостійно, відповідач не хворіє на тяжкі захворювання, не потребує стороннього догляду, не має на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків, дружини, знаходиться в працездатному віці, тому має заробляти більше на утримання доньки, ніж на посаді оператора котельні в комунальній установі «Ананьївський ліцей №1 Ананівської міської ради» за виконання сезонної роботи. Наявність на праві власності земельної ділянки для ведення особистого господарства (присадибної ділянки) дає можливість вирощувати сільгосппродукцію не тільки для власного споживання, а й на продаж, тому може мати додаткове джерело доходу, що і вказано у позові як отримання доходу від незареєстрованої підприємницької діяльності.

Щодо тверджень апелянта про розмір орендної плати в сумі 6000 грн на рік, то вони говорять лише про одне, що останній не хоче вказувати реальну оренду плату, яку він отримує на руки, оскільки остання в середньому по Україні складає від 10000 до 20000 грн щороку в залежності від розміру земельної ділянки, або здійснив продаж земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва в період дії мораторію, а виручені кошти приховав від податкових органів.

Також позивачка вказує, що працює на посаді прибиральниці службових приміщень і отримує мінімальну заробітну плату в середньому десь 5500 грн. щомісячно. Вважає рішення суду таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, прийнятим відповідно до встановлених фактичних обставин справи, а тому воно має бути залишено без змін, а апеляційна скарга відповідача без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК апеляційна скарга розглядається судом без повідомлення та виклику учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній та доданими доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин ( ст. 264 ЦПК України).

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, надаючи оцінку зібраним у справі доказам, визначаючи юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляду справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У справі, яка переглядається, судом установлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є дочкою сторін, на день звернення до суду не досягла 23 років, продовжує навчання, не працює. Навчання на денній формі позбавляє її можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги.

Також, приймаючи рішення у справі, суд виходив з того, що відповідач є особою працездатного віку, проживає окремо, інформації щодо неможливості надання матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини в судове засідання не надав, тому суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі 5000 грн, щомісяця, на період навчання дитини до досягнення нею 23 років, починаючи з дня звернення позивачки до суду із зазначеним позовом.

Проте приймаючи рішення у справі, суд не врахував, що згідно ухвали суду від 08.03.2023р. справа була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 09.30 год. 04 квітня 2023 року, а відповідачу було запропоновано протягом 15 днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив по суті позовних вимог.

Згідно зворотного повідомлення (а. с. 31) відповідач отримав копію зазначеної ухвали суду 17 березня 2023р. та направив 01 квітня 2023 року відзив на позовну заяву від 25 березня 2023р. з доданими до свого доказами свого матеріального стану, тобто в межах встановленого судом строку на подачу відзиву на позовну заяву. Проте даний відзив був зареєстрований судом тільки 10 квітня 2023р.

Тому на час прийняття судом рішення від 04 квітня 2023р. судом не були враховані заперечення відповідача проти позову та надані ним до відзиву на позов докази.

Згідно наданих відповідачем доказів він працює в Комунальній установі «Ананьївський ліцей №1 Ананьївської міської ради» на посаді оператора котельні опорної школи з 07 листопада 2022р. на час опалювального сезону 2022/2023 року та нарахована йому заробітна плата за 4 місяці з листопада 2022р. по лютий 2023р. становить 28206,47грн., тобто в середньому без вирахування податків по 7051, 62 грн. в місяць. Також згідно довідки від 21.03.2023р. відповідач зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 і відповідно до погосподарського обліку в його користування знаходиться земельна ділянка площею 0,22гп для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель.

Відповідач посилається на те, що земельну ділянку він використовує для вирощування сільськогосподарської продукції для власного споживання, а також на те, що він має земельну ділянку (пай), за здачу в оренду якої отримує близько 6000грн. на рік.

Дані ствердження відповідача не спростовані належними та допустимими доказами у справі.

Отже, отримувані відповідачем заробітна плата та орендна плата в перерахунку на щомісячний дохід свідчить про те, що доходи відповідача складають 2850грн. в місяць ((28206,47грн + 6000грн.): 12 місяців= 2850грн) та сільгосппродукція, вирощена ним для власного споживання.

За такого, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач має змогу з урахуванням його матеріального становища сплачували аліменти на утримання повнолітньої дочки до закінчення нею навчання у розмірі саме 5000грн.

Відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дочки на період навчання у розмірі 1500грн. щомісячно.

Посилання позивачки на те, що відповідач мав би заробляти більше на утримання доньки, ніж на посаді оператора котельні в комунальній установі «Ананьївський ліцей №1 Ананівської міської ради» за виконання сезонної роботи та міг би вирощувати сільгосппродукцію не тільки для власного споживання, а й на продаж, носять характер припущення та не підкріплені належними доказами, тому не враховуються судом апеляційної інстанції, так як, відповідно до положень ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Не спростовані позивачкою також ствердження відповідача про те, що розмір орендної плати, яку він отримує від здачі земельної ділянки(паю) в оренду становить 6000грн.

Посилання позивачки на те, що орендна плата в середньому по Україні складає від 10000 до 20000 грн щороку в залежності від розміру земельної ділянки не доведена належними доказами у справі та не свідчить про отримання відповідачем саме такої орендної плати. Ствердження позивачки про те, що відповідач можливо здійснив продаж земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва в період дії мораторію, а виручені кошти приховав від податкових органів, також носять характер припущення та не доведені належними та допустимими доказами у справі.

Позивачка згідно наданих нею доказів до відзиву на апеляційну скаргу працює в територіальному управлінні Державної судової адміністрації в Миколаївській області та за відпрацьовані у 2022 році 12 місяців отримала дохід у розмірі 93651,32грн., що становить 7804грн. в місяць без вирахування податків та зборів.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачкою були надані суду докази, що оплата за навчання становить 29400грн. в рік та про сплату за навчання 14700грн. (квитанція від 08.09.2022), а також оплату за проживання в гуртожитку 8000грн (квитанція від 12.09.2022р).

Колегія суддів погоджується, що необхідність оплати за навчання, проживання в гуртожитку, придбання одягу, харчування, повинні враховуватися судом при визначенні того, що дитина потребує матеріальної допомоги батьків на період її навчання.

Проаналізувавши зазначені обставини у справі в їх сукупності, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду, що дочка сторін потребує матеріальної допомоги, а відповідач будучи працездатною особою має можливість надавати їй матеріальну допомогу на період навчання, проте вважає, що, з урахуванням матеріального становища відповідача, розмір стягнутих з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітньої дочки сторін має становити 1500грн.

Зазначене свідчить, що оскаржене рішення суду першої інстанції частково ухвалене без додержання норм матеріального права.

Відповідно до частини четвертої статті 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Тому рішення суду підлягає зміні в частині розміру аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки з 5000грн. до 1500грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, судова колегія,- П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 квітня 2023 року змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання їх повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щомісячно в твердій грошовій сумі на період її навчання, починаючи з 16.01.2023 р. і до досягнення нею 23 років, з 5000 грн. до 1500 грн. з подальшою індексацією.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 27 вересня 2023 року