ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1309/23 Справа № 226/2453/21 Суддя у 1-й інстанції - Редько Ж.Є. Суддя у 2-й інстанції - Кішкіна І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №226/2453/21 за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа Державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська», на бездіяльність державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Харків) за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , та Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 12 жовтня 2022 року (суддя Редько Ж.Є., повний текст ухвали складено 17 жовтня 2022 року),

в с т а н о в и в:

27 серпня 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , звернулась до Димитровського міського суду Донецької області зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Харків), заінтересована особа Державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська», посилаючись на те, що 22 жовтня 2021 року було відкрито виконавче провадження № 67216702 на підставі судового наказу Димитровського міського суду Донецької області від 30 серпня 2021 року про стягнення з ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» на її користь заборгованості по заробітній платі в сумі 24248,82 грн та середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 100290,98 грн. 26 серпня 2022 року через доступ до Автоматизованої системи виконавчих проваджень (далі АСВП) вона з`ясувала, що 22 жовтня 2021 року державний виконавець отримав відомості про рахунки боржника, однак після виявлення цих рахунків не наклав на них арешт. Вважаючи вказані обставини бездіяльністюдержавного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Харків), просила суд визнати незаконною (неправомірною) та зобов`язати державного виконавця ВДВС прийняти рішення щодо накладення арешту на наявні банківські рахунки боржника та стягнути з рахунку державних асигнувань ВДВС на її користь понесені нею витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 12 жовтня 2022 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Харків), заінтересована особа Державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська», задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Харків) щодо ненакладення арешту на наявні банківські рахунки боржника.

У зобов`язанні державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Харків)прийняти рішення про накладення арешту на наявні банківські рахунки боржника відмовлено.

Стягнуто з Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Харків) на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500,00 грн.

З вказаною ухвалою не погодилась ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , та оскаржила її в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить змінити ухвалу суду першої інстанції та зобов`язати державного виконавця ВДВС прийняти рішення щодо накладення арешту на наявні банківські рахунки боржника та стягнути з рахунку державних асигнувань ВДВС на її користь понесені нею витрати на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції, посилаючись на абзац 15 пункту 10-2 розділу ХІІІ Закону України «Про виконавче провадження», яким визначені підстави для заборони вжиття заходів примусового виконання рішень за територіальною ознакою, не звернув увагу на абзац 12 пункту 10-2 розділу ХІІІ Закону України «Про виконавче провадження», що вносить деталізоване виключення з цього переліку, а саме «зупиняється у період дії воєнного стану вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень (крім рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців), боржниками за якими є підприємства оборонно-промислового комплексу, визначені в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до складу Збройних Сил України, рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги в територіальних громадах, розташованих у районах проведення воєнних (бойових) дій, або які перебувають чи перебували у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, або якщо стягнення за житлово-комунальні послуги здійснюється щодо нерухомого майна, яке є місцем постійного проживання такої фізичної особи і було знищено або пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій». Зауважує, що на час відкриття рахунку боржника 01 березня 2022 року, не існувало Закону №2455-ІХ від 27 липня 2022 року та 2456-ІХ від 27 липня 2022 року, якими були внесені зміни до Закону України «Про виконавче провадження». Виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат, розумності його розміру, невеликої складності справи, змісту скарги, в якій викладення обставин зайняло пів сторінки, решту нормативно-правові акти одного напрямку, суд вважає за можливе зменшити суму гонорару до 3000,00 грн.

З ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 12 жовтня 2022 року також не погодилось ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» та оскаржило її в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині визнання неправомірною бездіяльності Покровського ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Харків) щодо не накладення арешту на банківські рахунки боржника та стягнення з Покровського ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Харків) на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу, відмовити в задоволенні позову в цій частині, в іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на норми Закону України «Про виконавче провадження» вважає, що боржник ДП «ВК «Краснолиманська» та відділ ДВС знаходиться на території територіальної громади, що розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій, державний виконавець не має права порушувати пряму заборону на вжиття заходів примусового виконання рішень відносно боржника, та відповідно не має права приймати рішення щодо накладення арешту на наявні банківські рахунки боржника. Та, оскільки скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню повністю, то відсутні підстави для стягнення з Покровського ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на її користь судових витрат на професійну правничу допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 12 жовтня 2022 року без змін. Вважає безпідставними доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , оскільки накладення арешту на рахунки боржника це стадія заходу примусового виконання рішення такого як звернення стягнення на кошти боржника. Посилаючись на правові висновки Верховного Суду зазначає, що у разі виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.

Скаржниця ОСОБА_1 своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явились про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином про свідчать довідки про доставку електронного листа.

Представники ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» та Покровського ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання апеляційного суду не з`явились про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином про свідчать довідки про доставку електронного листа. Від Покровського ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшло клопотання про розгляд справи без участі державного виконавця у зв`язку з великою завантаженістю у роботі.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до постанови головного державного виконавця Покровського ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 22 жовтня 2021 року відкрито виконавче провадження № 67216702 на підставі судового наказу № 226/24253/21 від 24 вересня 2021 року, виданого Димитровським міським судом Донецької області про стягнення з ДП «ВК «Краснолиманська» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в розмірі 24248,82 грн, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 100290,98 грн та судового збору в розмірі 227,00 грн (а.с. 11).

Згідно із інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень про виконавче провадження №67216702 державним виконавцем винесено 22 жовтня 2021 року постанову про відкриття виконавчого провадження, 22 жовтня 2021 року постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, 22 жовтня 2021 року постанову про стягнення виконавчого збору, 17 липня 2022 року постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних (а.с.13-15).

Відповідно до постанови головного державного виконавця Покровського ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 22 жовтня 2021 року виконавчий лист №226/24253/21 виданий 24 вересня 2021 року за виконавчим провадженням №67216702 приєднано до зведеного виконавчого провадження №38688807 (а.с. 77).

Відповідно до копії постанови про арешт коштів боржника від 28 травня 2020 року у виконавчому провадженні № 56223709 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України при примусовому виконанні вимоги про сплату боргу, виданої Запорізьким управлінням Офісу великих платників податків ДФС, накладено арешт на грошові кошти боржника ДП «ВК «Краснолиманська», що містяться на відкритих рахунках в АТ «ОТБ Банк», ПАТ АК БАНК «Індустріалбанк», ПАТ АК «Укргазбанк», АТ «Комерційний Індустріальний Банк», АТ «ПУМБ», Філії Донецьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк», Маріупольській Філії АТ КБ «Приватбанк», Філії Донецьке регіональне управління АТ КБ «Приватбанк», ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення цієї постанови, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належать боржнику, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 35506334,74 грн. (а.с. 69-70).

Постановою про арешт коштів боржника від 28 вересня 2020 року в рамках зведеного виконавчого провадження № 47030601 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області накладено арешт на грошові кошти боржника ДП «ВК «Краснолиманська», що містяться на всіх рахунках, відкритих в АТ «ТАСКОМБАНК» та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення цієї постанови, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належать боржнику. Арешт накладено в межах суми стягнення 1255614,64 грн (а.с. 65-68).

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 в частині визнання незаконною бездіяльність Покровського ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо ненакладення арешту на банківські рахунки ДП «ВК «Краснолиманська», суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем у порушення Закону України «Про виконавче провадження» не вжито заходу про примусове виконання рішення суду. Відмовляючи в задоволення скарги ОСОБА_1 в частині зобов`язання Покровського ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо накладення арешту на наявні банківські рахунки ДП «ВК «Краснолиманська», суд першої інстанції виходив з того, що на момент постановлення цієї ухвали набули чинності норми Закону України №2468-ІХ від 28 липня 2022 року, заборонено на території територіальної громади, що розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій, вжиття заходів примусового виконання рішення, до яких відноситься накладення арешту на кошти.

Таке рішення суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам та вимогам закону.

Відповідно до частини 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із пунктом 7 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи (частина 2 статті 52 Закону).

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (частина 1). Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника (частина 2). Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі (частина 3).

Відповідно до частини 3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою головного державного виконавця Покровського ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 22 жовтня 2021 року відкрито виконавче провадження № 67216702 на підставі судового наказу № 226/24253/21 від 24 вересня 2021 року, виданого Димитровським міським судом Донецької області про стягнення з ДП «ВК «Краснолиманська» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в розмірі 24248,82 грн, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 100290,98 грн та судового збору в розмірі 227,00 грн

Відповідно до повідомлення Державної казначейської служби України від 04 квітня 2022 року рахунки ДП «ВК «Краснолиманська» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 закриті 04 квітня 2022 року (а.с. 80).

Згідно із витягом про реквізити електронного рахунку та інформації щодо залишку коштів на такому рахунку 3046242 від 30 вересня 2022 року, розрахунковий рахунок № НОМЕР_3 ДП «ВК «Краснолиманська» є рахунком з системи електронного адміністрування ПДВ (а.с.81).

Відповідно до приписів частини 1 статті 2, частини 2 статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року № 95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про працю».

Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.

Отже, виплата установою працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства. Накладення ж арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача, на оплату праці.

Пунктом 2 частини 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 151 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 191 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 261 Закону України «Про теплопостачання», статті 181 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частин 3, 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Тобто, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 916/73/19, від 10 жовтня 2019 року у справі № 916/1572/19.

Таким чином, не підлягає накладенню арешт на рахунок призначений для виплати заробітної плати найманим працівникам та рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Крім того, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України 24 лютого 2022 року в Україні було введено воєнний стан, який діє до теперішнього часу.

Відповідно до абзацу 15 пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» забороняється відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, а також прилеглих до неї територій.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року № 75, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2022 року за № 453/37789, затверджено Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), згідно з яким Покровська міська територіальна громада віднесена до територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій.

Враховуючи, що арешт коштів на банківських рахунках боржника, про що просить стягувач у скарзі, є заходом примусового виконання рішення та відділ державної виконавчої служби, у провадженні якого перебуває виконавче провадження по якому стягувачем оскаржується бездіяльність державного виконавця, а також боржник - Державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська» знаходяться на території Покровської міської територіальної громади, тобто розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій, тому згідно абзацу 15 пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» вжиття заходів примусового виконання рішень, а відповідно і накладення арешту на кошти на банківських рахунках боржника, на території цієї територіальної громади на теперішній час заборонено законом.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги представника стягувача, що відповідно до абзацу 12 пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» зупиняється у період дії воєнного стану вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання певної категорії рішень, за виключенням, зокрема, рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, оскільки абзац 12 і абзац 15 пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» регулюють різні правовідносини у виконавчому провадженні.

Враховуючи наведені вище норми законодавства, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про зобов`язання державного виконавця ВДВС прийняти рішення щодо накладення арешту на наявні банківські рахунки боржника.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги боржника стосовно стягнення витрат на правничу допомогу, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268) (рішення від 23 січня 2014 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України»).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з положеннями частин 1 - 5 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Судом встановлено, що відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги № 48 від 26 серпня 2022 року ОСОБА_1 доручила, а ОСОБА_2 прийняв на себе зобов`язання надати професійну правничу допомогу, здійснювати захист, представництво та надавати будь-які інші юридичні види правової допомоги в обсязі та на умовах передбачених домовленістю сторін (а.с. 8).

Згідно із ордером на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_2 на підставі договору про надання правової допомоги надає ОСОБА_1 правову допомогу, зокрема, в Димитровському міському суді Донецької області (а.с. 12).

Додатковою угодою №1 до договору про надання професійної правничої допомоги №48 від 26 серпня 2022 року сторони визначили вартість складення скарги ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця в розмірі 5000,00 грн (а.с. 18).

З акту виконаних робіт за договором про надання професійної правничої допомоги №48 від 26 серпня 2022 року вбачається, що адвокат Сакун В.А. склав скаргу на бездіяльність державного виконавця, на що було витрачено 3 години робочого часу, у зв`язку з чим підлягає сплаті 5000,00 грн (а.с. 19).

Згідно з розрахункової квитанції серії АААС №0039 від 26 серпня 2022 року ОСОБА_1 сплатила адвокату Сакуну В.А. за договором про надання професійної правничої допомоги №48 від 26 серпня 2022 року 5000,00 грн (а.с. 20).

За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Отже, наявні підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічного висновку дійшов суд в постановах ВС від 02 вересня 2020 року у справі №329/766/18 (провадження №61-6627св20) та від 16 червня 2021 року у справі №640/4126/19 (провадження №61-14735св20).

З аналізу наведених вище норм, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, з урахуванням частини 4 статті 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи і обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, правильно дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Сакуна В.А. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 1500,00 грн.

Суд першої інстанції повно та всебічно перевірив обставини справи, дав їм належну оцінку та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційних скарг не має, доводи апеляційних скарг необґрунтовані і не спростовують висновків суду.

Враховуючи зазначене, відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а судове рішення - залишенню без змін,

Отже, рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг відсутні, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , та Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» залишити без задоволення.

Ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 12 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 березня 2023 року.

Судді І.В. Кішкіна

О.В. Агєєв

О.І. Корчиста