Справа № 146/167/22
Провадження № 22-ц/801/28/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Штифурко Л. А.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 рокуСправа № 146/167/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Якименко М.М., секретар Луцишин О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 28 липня 2022 року, ухвалене суддею Штифурко Л.А. в м. Тульчин, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Томашпільський центр первинної медико-санітарної допомоги» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ № 04-2-5 КНП «Томашпільський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 31.01.2022 про відсторонення його від роботи;

- стягнути з КНП «Томашпільський центр первинної медико-санітарної допомоги» на його користь середній заробіток за час відсторонення від роботи з відрахуванням із вказаної суми обов`язкових платежів на користь держави з розрахунку 360,06 грн середньоденного заробітку з 01.02.2022 по день допуску до роботи;

- стягнути з КНП «Томашпільський центр первинної медико-санітарної допомоги» на його користь моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 01.08.2017 він прийнятий на роботу на посаду водія в «Томашпільський селищний центр первинної медико-санітарної допомоги», який 22.05.2018 реорганізовано в КНП «Томашпільський центр первинної медико-санітарної допомоги».

31.01.2022 директором центру згідно наказу № 04-2-5 його відсторонено від роботи з 01.02.2022 терміном до надання документа, що засвідчує щеплення проти COVID-19 або висновку лікаря щодо наявності протипоказань до вакцинації проти COVID-19 без збереження заробітної плати. Позивач вважає вказаний наказ незаконним та таким, що виданий з порушенням діючого законодавства, оскільки у відповідача були відсутні підстави для його відсторонення на підставі ст. 46 КЗпП України. Він не порушував законодавства про працю, яке б стало підставою для відсторонення.

Зазначає, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод. Отже, і обмеження цих прав та свобод також повинні встановлюватися виключно законами України. Його права були обмежені не Законом, а підзаконним актом, яким є постанова КМУ, що є прямим порушенням Конституції України. На думку позивача, наразі вакцинація проти COVID-19 є експериментальною та може проводитися виключно на підставі добровільної згоди піддослідних.

У зв`язку з незаконним відсторонення від роботи, він втратив нормальні життєві зв`язки, а також вимушений докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Вказана обставина у відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України, на думку позивача, покладає обов`язок на відповідача відшкодувати завдану йому моральну шкоду.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 28 липня 2022 року позов залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

В скарзі зазначив, що безпідставним є висновок суду про те, що суспільні інтереси превалюють над особистими правами, оскільки між сторонами має місце конфліктна ситуація з приводу громадянської позиції позивача. Накази директора «Томашпільського ЦПМСД» носять протиправний характер. Судом надано неправильну оцінку наданим відповідачем доказам. Він повідомив суду, що після скасування наказу про вакцинацію він не був поновлений на роботі та був звільнений, однак, суд в рішенні зазначив, що його було поновлено на роботі 01.03.2022, що не відповідає дійсності.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві КНП «Томашпільський центр первинної медико-санітарної допомоги» просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Також від відповідача надійшли письмові пояснення щодо апеляційної скарги, надані з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 14 грудня 2022 року у справі №130/3548/21.

14 березня 2023 року в судовому засіданні представник відповідача просив приєднати до матеріалів справи подорожні листи службового легкового автомобіля, що видані водію ОСОБА_1 . Враховуючи, що вказані документи надані стороною відповідача на підтвердження своєї позиції по справі з врахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 14 грудня 2022 року у справі №130/3548/21, до перегляду якої зупинялося апеляційне провадження у даній справі, апеляційний суд ухвалив долучити вказані докази до матеріалів справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав відповідачу документів, які підтверджували б здійснення ним профілактичного щеплення проти COVID-19, або медичного висновку про наявність абсолютних протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданого закладом охорони здоров`я, а відтак, позивач сам відмовився від обов`язкової вакцинації. З огляду на те, що позивач відмовився від обов`язкової вакцинації, директор КНП «Томашпільський ЦПМСД», видавши оскаржуваний наказ № 04-2-5 від 31.01.2022, застосував відсторонення позивача від роботи і це було прямо передбачено законодавством та відповідає вимогам п. 41-6 постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236. Відтак, відсторонення позивача від роботи ґрунтується на вимогах чинного законодавства, здійснено в спосіб, передбачений законом та за існування правових та фактичних на це підстав.

Також судом зазначено, що оскільки норми чинного законодавства України не містять норм щодо примусової вакцинації, тому діюче законодавство у разі відмови чи ухилення від обов`язкової вакцинації дозволяє відсторонювати таких працівників без виплати заробітної плати.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що з 01.08.2017 ОСОБА_1 прийнято на посаду водія в «Томашпільський селищний центр первинної медикосанітарної допомоги», який в результаті реорганізації перетворено в КНП «Томашпільський ЦПМСД», що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Згідно наказу директора КНП «Томашпільський ЦПМСД» від 10 грудня 2021 року №125 «Про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVІD-19 працівників Центру», до 30 січня 2022 року усім працівникам підприємства наказано надати до відділу кадрів копію документа, що підтверджує наявність профілактичного щеплення проти COVІD-19 або медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19. Працівники, які не нададуть один з вищезазначених документів, з 31 січня 2022 року будуть відсторонені від роботи без збереження заробітної плати на підставі статті 46 КЗпП та статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06 квітня 2000 року № 1645-ІІІ. Даний наказ винесено на виконання Наказу МОЗ України від 30 листопада 2022 року №2664 «Про затвердження змін до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», з метою забезпечення епідемічного благополуччя громади та попередження інфекцій (а.с.59).

З копії Акту №1 про відмову від підписання наказу «Про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVІD-19 працівників Центру» від 10.12.2021 встановлено, що водій ОСОБА_1 був повідомлений разом із іншими працівниками, що Наказом від 30.11.2021 № 2664 МОЗ додало до Переліку №2153 працівників: органів місцевого самоврядування закладів охорони здоров`я державної та комунальної форми власності комунальних підприємств, установ та організацій. Наказ № 2664 офіційно опублікувала газета «Офіційний вісник України» від 31.12.2021 № 100, тож він почав діяти 31.01.2022. Працівники, які відмовляються або ухиляються від вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 та не мають протипоказань до вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVІD-19 підлягають відстороненню. Від підписання наказу ОСОБА_1 відмовився. Даний акт складений ОСОБА_2 , юристконсультом закладу, в присутності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с.62).

Згідно копій повідомлення № 1 від 13.01.2022 та повідомлення № 2 від 31.01.2022 «Про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVІD-19», директором КНП «Томашпільський ЦПМСД» ОСОБА_1 повідомлено, що з 31.01.2022 на період дії карантину, встановленого КМУ, щеплення проти COVID-19 обов`язкове для працівників закладу. На підставі наказу МОЗ України від 30.11.2021 № 2664 та пункту 41-6 Постанови КМУ від 09.12.2020 №1236 просять до 30.01.2022 надати документ, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення проти COVID-19 або довідку про абсолютні протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ від 16.09.2011 № 595. Повідомлено про те, що в разі ненадання одного із зазначених документів, 31.01.2022 він підлягатиме відстороненню від роботи без збереження заробітної плати на підставі статті 46 КЗпП та статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 № 1645-ІІІ (а.с.64,65).

Відповідно до Акту № 2 «Про відмову отримати повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVІD-19», секретарем було ознайомлено ОСОБА_1 із змістом наказу № 125 від 10.12.2021 та повідомленням про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVІD -19. ОСОБА_1 від одержання та підписання повідомлення відмовився, не надавши пояснень. Даний акт складений ОСОБА_2 , юристконсультом закладу, в присутності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с.63).

З копії Акту № 3 про відмову отримати повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVІD-19» від 31.01.2022 інспектором з кадрів ОСОБА_1 було надано можливість повторно ознайомитись із повідомленнями про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVІD-19. ОСОБА_1 від одержання та підписання повідомлення відмовився, не надавши пояснень. Даний акт складений ОСОБА_2 , юристконсультом закладу, в присутності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с.66).

Згідно копії Акту № 1 від 31.01.2022 про відмову ОСОБА_6 надати документ про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19», інспектор з кадрів ОСОБА_7 , у присутності юрисконсульта ОСОБА_8 , завідувачки Томашпільської амбулаторії загальної практики сімейної медицини Алли Білецької, секретаря Ради трудового колективу Валентини Поповської, запропонувала водієві ОСОБА_9 надати документ про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVІD-19 або висновок лікаря щодо наявності протипоказань до вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 за формою № 028/1-о на підставі листа-повідомлення від 31.01.2022 № 1. ОСОБА_10 відмовився. Також його проінформували про правові наслідки відмови або ухилення від обов`язкового проведення профілактичного щеплення проти COVID-19 та відсторонення від роботи без збереження заробітної плати на підставі статті 46 КЗпП та статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 № 1645-ІІІ з 09.12.2021 (а.с.61).

Згідно наказу № 04-2-5 по КНП «Томашпільський ЦПМСД» від 31.01.2022 ОСОБА_1 , водія Томашпільської амбулаторії загальної практики сімейної медицини, відсторонено від роботи в зв`язку з відмовою від проведення щеплення та не наданням медичного висновку про наявність протипоказів до вакцинації від COVID-19 з 01.02.2022 терміном до надання документа, що засвідчує щеплення проти COVID-19 або висновку лікаря щодо наявності протипоказань до вакцинації проти COVID-19 без збереження заробітної плати. ОСОБА_1 в даному наказі зазначив, що з наказом не згоден, його підпис в даному наказі відсутній (а.с.6).

ОСОБА_1 відмовився підписати вказаний наказ, що підтверджується копією Акту № 4 від 31.01.2022 (а.с. 68).

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Апеляційний суд при розгляді апеляційної скарги керується висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 14 грудня 2022 року у справі №130/3548/21, в яких говориться про наступне.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується (частина перша статті 43 Конституції України). За змістом частини другої цієї статті держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом (частина четверта вказаної статті).

Частиною першою статті 46 КЗпП України передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі:

- появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння;

- відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони;

- в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно з пунктами «б», «г» статті 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», громадяни України зобов`язані у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення; виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством про охорону здоров`я.

Частиною першою статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень.

У частині другій вказаної статті зазначено, що працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників, або поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт.

Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

У частині третій вказаної статті зазначено, що у разі загрози виникнення особливо небезпечної інфекційної хвороби або масового поширення небезпечної інфекційної хвороби на відповідних територіях та об`єктах можуть проводитися обов`язкові профілактичні щеплення проти цієї інфекційної хвороби за епідемічними показаннями.

Згідно із Положенням про Міністерство охорони здоров`я України (далі - Положення про МОЗ), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 267 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 року № 90), МОЗ є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, а також захисту населення від інфекційних хвороб, протидії ВІЛ-інфекції/СНІДу та іншим соціально небезпечним захворюванням, попередження та профілактики неінфекційних захворювань.

Накази МОЗ, видані в межах повноважень, передбачених законом, є обов`язковими до виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими держадміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та громадянами (пункт 8 вказаного Положення).

Наказом МОЗ від 04 жовтня 2021 року № 2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням (далі - Перелік № 2153). У первинній редакції до цього переліку ввійшли: працівники центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів; місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів; закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83 «Про затвердження переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави» затверджено Перелік об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави (далі - Перелік № 83).

Наказом МОЗ від 01 листопада 2021 року № 2393 «Про затвердження змін до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», який набрав чинності 09 грудня 2021 року, Перелік № 2153 було доповнено пунктами 4-6, відповідно до яких у Перелік увійшли також працівники: підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади; установ і закладів, що надають соціальні послуги, закладів соціального захисту для дітей, реабілітаційних закладів; підприємств, установ та організацій, включених до Переліку № 83.

Наказом МОЗ від 30 листопада 2021 року № 2664 «Про затвердження змін до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», який набрав чинності 31 січня 2022 року, Перелік № 2153 доповнено пунктами 7-9, згідно з якими до Переліку увійшли працівники органів місцевого самоврядування, закладів охорони здоров`я державної та комунальної форми власності, комунальних підприємств, установ та організацій.

Таким чином, ОСОБА_1 , як працівник закладу охорони здоров`я комунальної форми власності, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, підлягав обов`язковому профілактичному щепленню проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2021 року №1096 постанову Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» було доповнено пунктом 41-6, відповідно до якого керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій доручено забезпечити:

1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена Переліком № 2153;

2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону № 1645-ІІІ та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я;

3) взяття до відома, що:

- на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 КЗпП України, частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу»;

- відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються;

- строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.

У законодавстві відсутнє чітке визначення поняття відсторонення від роботи. За своїм змістом це призупинення трудових відносин, яке полягає у тимчасовому увільненні працівника від виконання трудових обов`язків з метою відвернення та/або попередження негативних наслідків.

Тимчасове увільнення працівника від виконання його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи на умовах та з підстав, встановлених законодавством є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках і має на меті запобігання негативним наслідкам.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2022 року за результатами розгляду справи №130/3548/21 за аналогічних правовідносин дійшла висновку, що відсторонення від роботи (виконання робіт) певних категорій працівників, які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, було передбачене законом. Приписи законів України з приводу такого відсторонення є чіткими, зрозумілими та за дотримання визначеної в них процедури дозволяють працівникові розуміти наслідки його відмови або ухилення від такого щеплення за відсутності медичних протипоказань, виявленої за наслідками медичного огляду, проведеного до моменту відсторонення, а роботодавцеві дозволяють визначити порядок його дій щодо такого працівника.

Беручи до уваги згадані вище норми, доводи апелянта з приводу незаконності його відсторонення від виконання обов`язків на підставі ст. 46 КЗпП України та ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» є помилковими.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини втручання в право в право на повагу до приватного життя вважатиметься «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення легітимної мети, якщо воно відповідає «нагальній суспільній необхідності» та є пропорційним цій меті, тобто дозволяє її досягнути найменш обтяжливими для людини засобами.

З огляду на це, в кожній конкретній ситуації треба з`ясовувати, наскільки захід втручання у відповідне право був виправданим.

Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 є працівником КНП «Томашпільський центр первинної медико-санітарної допомоги» з 2017 року та обіймає посаду водія. З подорожніх листів встановлено, що ОСОБА_1 при виконанні своїх посадових обов`язків перебуває в прямому соціальному контакті з іншими людьми: і технічними працівниками, і медиками, і пацієнтами. Тобто умови праці, у яких перебуває працівник, передбачають взаємодію з необмеженою кількістю людей. Враховуючи характер виконуваної роботи, дистанційна форма роботи позивачу не може бути встановлена.

За встановлених обставин, апеляційний суд вважає, що вжиття такого заходу втручання у право на повагу до приватного життя, як відсторонення від роботи, є виправданим.

ОСОБА_1 посилається на те, що Дорожньою картою з впровадження вакцини від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», і проведення масової вакцинації у відповідь на пандемію COVID-19 в Україні у 2021 - 2022 роках встановлено, що вакцинація від коронавірусної хвороби COVID-19 в Україні буде добровільною для усіх груп населення та професійниїх груп, однак, вказані доводи відхиляються апеляційним судом, так як незважаючи на попередньо задекларовану добровільність вакцинації для всіх професійних груп, 04 жовтня 2021 року МОЗ затвердило Перелік № 2153, який передбачав обов`язкове профілактичне щеплення для окремих категорій працівників проти COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України цього захворювання.

27 жовтня 2021 року МОЗ видало наказ № 2362 «Про внесення змін до Дорожньої карти з впровадження вакцини від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і проведення масової вакцинації у відповідь на пандемію коронавірусної хвороби COVID-19 в Україні у 2021-2022 роках», згідно з яким із Дорожньої карти виключено абзац про добровільність щеплення від COVID-19.

Апелянт вказує, що суд дійшов незаконного висновку про перевагу загального права (інтересу) суспільства особистому праву позивача на відмову від щеплення, оскільки суть даного конфлікту полягає не у зіткненні загального та індивідуального права, державних чи особистих інтересів, а у зведенні з ним рахунків за його громадянську позицію.

Вказані доводи не заслуговують на увагу, оскільки цими підставами не обґрунтовувалися позовні вимоги ОСОБА_1 , а відтак, вони і не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Тому в силу ч. 6 ст. 367 ЦПК України зазначені підстави не приймаються і не розглядаються апеляційним судом.

Доводи скарги з приводу подальшого звільнення ОСОБА_1 із займаною посади не досліджуються апеляційним судом, оскільки це не було предметом оскарження.

Підсумовуючи, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Висновки суду в частині відсутності підстав для стягнення з відповідачки середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також моральної шкоди апелянтом не оскаржувалися, а тому апеляційним судом рішення суду в цій частині не переглядалося.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 28 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 березня 2023 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко