Справа №198/239/23
Провадження №2/0198/113/23
22.09.2023 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області
у складі судді Гайдар І.О.,
за участю секретаря судового засідання Калабухової Т.О.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Юр`ївка Павлоградського району Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на частку земельної ділянки,
Адвокат Романець В.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між позивачем та відповідачкою 17.04.2004 укладено шлюб, який розірвано 23.12.2015 рішенням Сватівського районного суду Луганської області.
Разом з тим, рішенням Станично-Луганського районного суду Луганської області від 01.04.2011 за позовом матері відповідачки ОСОБА_3 за останньою на підставі договору процентної позики визнано право власності на вказану земельну ділянку, а також нею отримано державний акт про право власності на земельну ділянку.
В подальшому постановою Луганського апеляційного суду від 20.07.2021 рішення Станично-Луганського районного суду Луганської області від 01.04.2011 скасовано.
Оскільки ОСОБА_2 не визнає право позивача на придбане у шлюбі майно, ОСОБА_1 змушений звернутись до суду та просить:
- визнати за ним право власності на частку вказаної земельної ділянки.
20 липня 2023 року ухвалою суду у справі відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.
28 серпня 2013 року підготовче провадження закрито та призначено судовий розгляд цивільної справи.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, надавши заяву про слухання справи за їх відсутності.
Оскільки останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідачки та третьої особи є адреса, що знаходиться на тимчасово окупованій території України, суд не мав можливості у встановленому порядку перевірити їх зареєстроване місце проживання, тому вони викликалась до суду шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України.
З огляду на те, що відповідачка та третя особа в жодне судове засідання не з`явились, на виконання вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України та ч. 1 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» про день, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності, відзиву на позов та пояснень третьої особи не подали, суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності на підставі наявних документів та ухвалити зі згоди представника позивача заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 з 17.04.2004 по 23.12.2015 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Сватівського районного суду Луганської області у справі № 426/5970/15-ц (а.с. 9, 53).
Разом з тим, так як покупцем за договором купівлі-продажу будинку виступила ОСОБА_2 , в подальшому саме останній видано державний акт про право власності на землю, що встановлено рішенням Станично-Луганського районного суду Луганської області від 01.04.2011 у справі № 2-268/2011.
Отже, судом встановлений факт придбання спірного майна ОСОБА_2 за час шлюбу з ОСОБА_1 .
Згідно з ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України, ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
За положеннями ч. 1 ст. 68, ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, ч. 2 ст. 370 ЦК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Зазначені правові норми свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуто ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один з подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Однак, відповідачкою на надано жодних доказів на спростування наведених обставин та не доведено, що джерелами набуття права власності на спірне майно були особисті кошти ОСОБА_2 або кошти, отримані від продажу належних особисто останній об`єктів.
Матеріали справи не містять відомостей про укладення між колишнім подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будь-яких угод щодо визначення часток у праві спільної сумісної власності на спірне нерухоме майно, його поділу чи виділу за час шлюбу чи після його розірвання.
Підсумовуючи все вищевикладене, суд доходить обґрунтованого висновку про те, що спірна земельна ділянка є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а виходячи з презумпції рівності часток у праві спільної сумісної власності, встановленої нормами ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України та ч. 2 ст. 370 ЦК України, позивач має право на частку у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 209, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 352, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на частку земельної ділянки задовольнити.
Відомості про учасників справи:
- ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );
- ОСОБА_2 (проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 );
- ОСОБА_3 (проживає за адресою: АДРЕСА_4 ).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду в порядку, передбаченому ЦПК України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Повне судове рішення складено та підписано 22 вересня 2023 року.

Суддя І. О. Гайдар