ЦИВІЛЬНЕ СУДОЧИНСТВО Справа № 170/237/23
Позовне провадження Провадження № 2/170/89/23
Шацький районний суд Волинської області
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

(з а о ч н е)

20 вересня 2023 року смт. Шацьк

Шацький районний суд Волинської області у складі головуючого судді Стрілець Н.В., за участю секретаря судового засідання Турич Т.О., прокурора Долінка Б.В. , представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Шацьк та в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом керівника Ковельської окружної прокуратури Новосада Ю. в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області до ОСОБА_2 про конфіскацію земельних ділянок сільськогосподарського призначення,

в с т а н о в и в

27.04.2023 керівник Ковельської окружної прокуратури Новосад Ю. в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області звернувся до суду із вказаною позовною заявою. Позов обгрунтовано тим, що відповідач, громадянка ОСОБА_2 (національний паспорт іноземця, серія та номер: НОМЕР_1 , виданий 24.09.2010, видавник: Малоритський РВВС Брестської області) на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом №168 від 29.03.2018, набула право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 0.1198 га, кадастровий номер :05:001:0173, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Крім цього, ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №169 від 29.03.2018, набула право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 0,072 га, кадастровий номер :05:001:0174, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, яка розташована у с. Мельники (урочище Бовинка) Ковельського (Шацького) району Волинської області.

На підставі вказаних свідоцтв за ОСОБА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване право власності на вказані земельні ділянки (номер запису про право власності: 40379008 від 29.03.2018, 40379903 від 29.03.2018). Згідно з інформацією Управління Державної міграційної служби у Волинській області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з питань набуття громадянства України, оформлення посвідок на тимчасове проживання в Україні, документування паспортом громадянина України для виїзду за кордон не зверталась. Ковельською окружною прокуратурою виявлено порушення ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 ЗУ України щодо використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Таким чином, ОСОБА_2 , будучи громадянкою іноземної держави, у березні 2018 року набула право власності на дві вказані земельні ділянки сільськогосподарського призначення та упродовж року добровільно їх не відчужила (кінцевий строк 29.03.2019), у зв`язку з чим земельні ділянки підлягають конфіскації за рішенням суду.

У судовому засіданні прокурор Долінко Б.В. та представник позивача ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та через застосунок "Вайбер", клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від неї на адресу суду не надходили.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Судом установлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має національний паспорт іноземця, серія та номер: НОМЕР_1 , виданий 24.09.2010, видавник: Малоритський РВВС Брестської області.

Громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з питань набуття громадянства України, оформлення посвідок на тимчасове та постійне проживання в Україні, документування паспортом громадянина України для виїзду за кордон до УДМС у Волинській області не зверталась, що підтверджується відповіддю УДМС України у Волинській області від 28.03.2023 (а.с. 58).

Отже ОСОБА_2 не являється громадянкою України.

На підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом №168, №169 від 29.03.2018 ОСОБА_2 набула право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення: площею 0.1198 га, кадастровий номер :05:001:0173, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_1 , та площею 0,072 га, кадастровий номер :05:001:0174, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, яка розташована у с. Мельники (урочище Бовинка) Ковельського (Шацького) району Волинської області (арк. 18-19).

Згідно з інформацією у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на вказані земельні ділянки зареєстровано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (номер запису про право власності: 40379008 від 29.03.2018, 40379903 від 29.03.2018 (арк. 14-17).

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що окружною прокуратурою виявлено порушення ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст.ст. 80, 81, 145 ЗК України щодо використання земель сільськогосподарського призначення особою, яка не являється громадянином України ОСОБА_2 .

Положення ст.ст. 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.

Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі ст. 80 ЗК України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту ч. 2 ст. 81 та інших норм ЗУ України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства.

Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до ч. 2 ст. 81 ЗК України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.

Згідно із ч. 3 ст. 81 ЗУ України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 ЗК України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог ст. 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення.

Одночасно за змістом ч. 4 ст. 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

У разі невиконання цих вимог настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 ЗК України, у разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності.

Згідно із ст. 356 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом.

Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.

Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Враховуючи виявлені порушення та зазначені положення законодавства, керуючись ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», Ковельською окружною прокуратурою Головному управлінню Держгеокадастру у Волинській області надіслано лист №52/1-269 вих 23 від 07.02.2023 про виявлені порушення із вимогою вжити заходи щодо їх усунення, у тому числі в судовому порядку (акр. 59-60).

Разом із цим, уповноваженим державним органом заходи щодо конфіскації земельної ділянки в дохід держави не вжито, листом №10-3-0.42-555/2-23 від 16.02.2023 повідомлено Ковельську окружну прокуратуру про відсутність коштів на сплату судового збору, у зв`язку з обмеженим фінансуванням, як причину невжиття заходів, що дає підстави прокурору вживати заходи представництва інтересів держави в суді (арк. 61-62).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 «Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року №15 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади який реалізує державну політику у сфері державного нагляду (контролю), зокрема, в агропромисловому комплексі в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Таким чином, враховуючи зазначені положення законодавства саме ГУ Держгеокадастру у Волинській області є уповноваженим органом щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності та в даному випадку, з урахуванням ч. ч. 2, 4 ст. 145 ЗК України, звернення до суду із позовом про конфіскацію земельної ділянки.

Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Згідно із п. 76-77 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 по справі № 912/2385/18 прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Згідно із п. 80 зазначеної постанови Великої Палати Верховного Суду невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (п. 81 вказаної вище постанови). Крім того, на даний час продовольча безпека України потребує величезної уваги, що тягне за собою невідкладне вжиття вичерпних заходів щодо повернення земельних ділянок у власність держави та їх подальше використання з метою забезпечення потреб у першу чергу громадян України.

Окрім цього, воєнні дії, які ведуться на території України вкрай негативно впливають на продовольчі процеси у нашій державі, зокрема, багато земель сільськогосподарського призначення на територіях, де ведуться активні бойові дії, на даний час забруднені та не можуть використовуватись за призначенням, сотні гектарів залишаються окупованими. Це в сукупності призведе до зниження врожайності, тому у цих умовах важливим є те, щоб кожна земельна ділянка, яка використовується з порушенням вимог законодавства була безумовно повернута у власність держави.

У зв`язку із зазначеним, в даному випадку представництво інтересів держави в суді здійснюється прокурором, який виконує субсидіарну роль, щоб ці інтереси не залишились незахищеними.

На думку суду обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які незаконно використовує громадянка ОСОБА_2 , є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які незаконно використовуються іноземними громадянами. Зазначений спосіб захисту чітко визначений ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не являючись громадянкою України, у березні 2018 року набула право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення та упродовж року після набуття права власності не відчужила їх (кінцевий строк 29.03.2019), суд дійшов висновку обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність підстав для їх конфіскації у власність держави, тому позов керівника Ковельської окружної прокуратури Новосада Ю. в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області до ОСОБА_2 про конфіскацію земельних ділянок сільськогосподарського призначення слід задовольнити.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 на користь Волинської обласної прокуратури слід стягнути судовий збір у розмірі 2684 гривень.

Керуючись ст.ст. 56, 81, 141, 247, 263-265, 280 ЦПК України, ст.ст. 22, 81, 145 ЗК України, Конституцією України, суд

у х в а л и в:

Позов керівника Ковельської окружної прокуратури Новосада Ю. в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області до ОСОБА_2 про конфіскацію земельних ділянок сільськогосподарського призначення задовольнити.

Конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області земельні ділянки, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (категорія земель: землі сільськогосподарського призначення), які на праві власності належать ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (національний паспорт іноземця, серія та номер: НОМЕР_1 , виданий 24.09.2010, видавник: Малоритський РВВС Брестської області), а саме: земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0173, площею 0,1198 га; земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0174, площею 0,072 га, які розташовані на території с. Мельники Шацької територіальної громади Ковельського району Волинської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Волинської обласної прокуратури (вул. Винниченка, 15, м. Луцьк, 43025, ) судовий збір у розмірі 2684 гривень (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні) (р/р UA0004945 в Державній казначейській службі України, МФО 820172, код 02909915).

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку та подати апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення, або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Поний текст ухвали складено 27.09.2023

Суддя /підпис/ Н.В.Стрілець Згідно з оригіналом Суддя Шацького районного суду Волинської області Н.В.Стрілець