Справа № 369/6134/22
Провадження № 2/369/1627/23
РІШЕННЯ

Іменем України

16.03.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Янченка А.В., за участю секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 369/6134/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 2», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» про розірвання договорів, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року позивач звернувся до суду з даним позовом.

Свої вимоги мотивував тим, що 10 грудня 2018 року між ним та ТОВ «Петрівський квартал 2» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , на виконання якого ним сплачено грошові кошти в розмірі 787 630,00 грн.

Також 10 грудня 2018 року між ним і ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» укладено договір купівлі-продажу деривативу № 74001-А/2, на виконання якого ним сплачено 787 650,00 грн. Тобто за укладеними договорами він виконав свої зобов`язання у повному обсязі.

За умовами договору, багатоквартирний будинок мав бути збудованим у строк до 30 вересня 2019 року. У порушення своїх зобов`язань відповідачами не здійснюється будівництво, що створює реальну та об`єктивну загрозу залишитись і без коштів та без житла.

08 червня 2022 року позивачем направлено листи на адреси відповідачів про розірвання укладених договорів купівлі-продажу майнових прав та деривативу. На час подання позову до суду, відповідачі жодним чином не відреагували на його вимоги, договори не розірвали, сплачені ним грошові кошти не повернули на загальну суму 1 575 280,00 грн.

Враховуючи порушення зобов`язань щодо будівництва квартири, бездіяльність відповідачів, на думку позивача, договори мають бути розірваними в судовому порядку зі стягненням сплачених коштів на виконання умов договорів з ТОВ «Петрівський квартал 2» у сумі 787 630,00 грн, а з ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» у сумі 787 650,00 грн.

Враховуючи, що будівництво не закінчено до 30 вересня 2019 року як те передбачено умовами договорів, а наразі таке будівництво фактично зупинено та не здійснюється, позивач просив суд також стягнути з ТОВ «Петрівський квартал» три відсотки річних в розмірі 53 812,30 грн та інфляційні втрати в розмірі 241 234,50 грн.

Позивач також просив суд стягнути з ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» три відсотки річних в розмірі 53 813,67 грн та інфляційні втрати в розмірі 241 240,62 грн.

Крім того, на підставі ст. 549 ЦК України та п. 6.2 договору купівлі-продажу майнових прав, на думку позивача, ТОВ «Петрівський квартал 2» зобов`язаний сплатити пеню за період з 01 квітня 2020 року по 11 липня 2022 року в розмірі 655 308,16 грн. Позивачем також заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди внаслідок невиконання умов договору зі сторони ТОВ «Петрівський квартал 2» у розмірі 200 000,00 грн.

Отже, позивач просив суд розірвати Договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 23/ЛУ26-А від 10 грудня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Петрівський квартал 2», та стягнути з останнього на користь Позивача грошові кошти у сумі 1 937 984,96 грн, з яких 787 630,00 грн - сплачених на виконання Договору купівлі-продажу майнових прав; 655 308,16 грн - пені; 241 234,50 грн - інфляційних втрат; 53 812,30 грн - 3 % річних, 200 000,00 грн моральної шкоди.

Також позивач просив суд розірвати Договір купівлі-продажу деривативу № 74001-А/2 від 10 грудня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген», та стягнути з останнього на користь Позивача грошові кошти у сумі 1 082 704,29 грн, з яких 787 650,00 грн - сплачених на виконання Договору купівлі-продажу деривативу; 241 240,62 грн - інфляційних втрат; 53 813,67 грн - 3 % річних.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.07.2022 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання, встановлено п`ятнадцятиденний строк на подачу відзиву на позов з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

07.10.2022 року на адресу суду надійшов відзив представника ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» на позовну заяву за вих. № 113 від 30 вересня 2022 року та заява про поновлення строку подання відзиву на позовну заяву за вих. № 114 від 30 вересня 2022 року.

19.10.2022 року на адресу суду надійшов відзив представника ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» на позовну заяву за вих. № 113 від 03 жовтня 2022 року та заява про поновлення строку подання відзиву на позовну заяву за вих. № 114 від 03 жовтня 2022 року.

07.11.2022 року на адресу суду надійшов відзив представника ТОВ «Петрівський квартал 2» на позовну заяву за вих. № 154 від 04 листопада 2022 року та заява про поновлення строку подання відзиву на позовну заяву за вих. № 155 від 04 листопада 2022 року.

09.11.2022 року на адресу суду надійшла заява (відповіді на питання позивача в порядку ст. 93 ЦПК України) представника ТОВ «Петрівський квартал 2» за вих. № 156 від 08 листопада 2022 року та заява про поновлення строку подання відзиву на позовну заяву за вих. № 155 від 04 листопада 2022 року.

23.11.2022 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення представника ТОВ «Петрівський квартал 2» за вих. № 157 від 23 листопада 2022 року.

09.11.2022 року на адресу суду надійшли заперечення представника Ярошенка П.В. проти заяв ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» щодо поновлення строків на подачу відзивів на позовну заяву.

06.12.2022 року на адресу суду надійшли заперечення представника Ярошенка П.В. проти заяви ТОВ «Петрівський квартал 2» щодо поновлення строку на подачу відзиву на позовну заяву.

06.12.2022 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення представника ОСОБА_1 .

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.12.2022 року, яка постановлена без виходу до нарадчої кімнати, було відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» у поновленні процесуального строку на подання відзивів на позовну заяву, а подані відзиви залишені без розгляду.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.12.2022 року, яка постановлена без виходу до нарадчої кімнати, було відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 2» у поновленні процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву, а поданий відзив залишено без розгляду.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.12.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

16.03.2023 року представник ОСОБА_1 подав до суду заяву про збільшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

У судове засідання 16.03.2023 року представник ОСОБА_1 не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

У судове засідання 16.03.2023 року представник ТОВ «Петрівський квартал 2» та представник ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України).

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Щодо вимоги позивача про розірвання оспорюваних договорів та стягнення коштів з відповідачів сплачених на їх виконання позивачем суд вирішив наступне.

В силу приписів ч. 1 ст. 520 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

При розгляді справи судом встановлено, що 10 грудня 2018 року між ТОВ «Петрівський квартал 2» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 , відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти у власність майнові права на квартиру та оплатити ціну таких прав в порядку та на умовах, визначений цим договором.

Згідно з п. 4.1 договору купівлі-продажу майнових прав, договір укладений з відкладальною обставиною, якою сторони визнають пред`явлення до виконання форвардного контракту № 73990-А/2 покупцем за відповідним актом. Цей договір набирає чинності з моменту настання відкладальної обставини (а саме з дати підписання сторонами Акту пред`явлення) і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Форвардний контракт № 73990-А/2, укладений на товарній біржі від 10.12.2018 року, вважається чинним до моменту повного виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу майнових прав.

Пунктом 4.5 договору купівлі-продажу майнових прав передбачено, що відмова покупця від виконання цього договору, вчинена покупцем письмово та надіслана продавцеві у будь-який момент строку дії договору, реалізується через підписання сторонами додаткової угоди про розірвання договору та зазначення суми, що підлягає поверненню.

Продавець зобов`язаний повернути покупцю одержані від нього кошти, що були сплачені Покупцем, протягом 180 календарних днів, з дня підписання сторонами додаткової угоди про розірвання та додатково окремої заяви покупця про перерахування коштів на рахунок відповідної банківської установи.

Відповідно до п. 8.1 цього договору, будь-які повідомлення, що повинні направлятися сторонами відповідно до умов цього Договору, якщо інше не передбачене цим договором, повинні бути здійснені у письмовій формі і направлені іншій стороні поштовими відправленнями у вигляді рекомендованих листів з повідомленням про вручення за адресами, зазначеними у цьому договорі, або вручені особисто сторонам чи їх уповноваженим представникам. Копії всіх повідомлень, що будуть направлятися за цим договором, можуть бути направлені на електронні адреси сторін, якщо такі визначені в цьому договорі.

10 грудня 2018 року між ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу деривативу № 74001-А/2 щодо майнових прав на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Пунктом 1 договору купівлі-продажу деривативу, визначено, що дериватив - форвардний контракт, який визначено в п.2.1 цього договору (а саме форвардний контракт № 73990-А/2), який являє собою двосторонню угоду, що засвідчує зобов`язання ТОВ «Петрівський квартал 2» продати майнові права на квартиру у визначений час та на визначених умовах у майбутньому, з фіксацією ціни такого продажу під час укладення форвардного контракту.

Згідно з п. 8.4 договору купівлі-продажу деривативу, відмова покупця від виконання цього договору, вчинена покупцем письмово та надіслана продавцеві у будь-який момент строку дії договору, реалізується через підписання сторонами додаткової угоди про розірвання договору та зазначення суми, що підлягає поверненню.

При цьому 20 % від фактично отриманих коштів продавцем від покупця за цим договором зараховується в якості оплати премії за цим договором. Продавець зобов`язаний повернути покупцю решту одержаних від покупця коштів, що були сплачені покупцем, протягом 180 календарних днів, з дня підписання сторонами додаткової угоди про розірвання та додатково окремої заяви покупця про перерахування коштів на рахунок відповідної банківської установи.

08 червня 2022 року ОСОБА_1 направив до ТОВ «Петрівський квартал 2» та ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» повідомлення про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав та купівлі-продажу деривативу, повернення грошових коштів, що передбачено п. 4.5. договору купівлі-продажу майнових прав та п. 8.4 договору купівлі-продажу деривативу.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що відповідно до умов укладених договорів від 10 грудня 2018 року сторони передбачили можливість їх розірвання шляхом відмови покупця від виконання цих договорів, вчиненої ним письмово та надісланої продавцеві у будь-який момент строку дії договору, що реалізується через підписання сторонами додаткової угоди про розірвання договору та зазначення суми, що підлягає поверненню.

ОСОБА_1 виявив бажання розірвати укладені з відповідачами спірні договори, у зв`язку з чим 08 червня 2022 року направив до ТОВ «Петрівський квартал 2» та ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» заяви про їх розірвання, які станом на момент подачі позову відповідачами були проігноровані. Таким чином, відповідачі в добровільному порядку не виконали положення п. 4.5. договору купівлі-продажу майнових прав та п. 8.4 договору купівлі-продажу деривативу на вимогу позивача. Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували заперечення відповідачів щодо реальної та об`єктивної неможливості розірвати укладені договори.

Доводи представника ТОВ «Петрівський квартал 2» про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, оскільки позивач направив проект додаткової угоди про розірвання договору зі змістом суперечливим укладеним договорам, суд відхиляє, оскільки умовами укладеного договору купівлі-продажу майнових прав та деривативу не передбачено направлення покупцем проекту додаткової угоди про розірвання договору, а погоджено можливість покупця надіслати письмову відмову від виконання цих договорів у будь-який момент строку дії договору, що реалізується через підписання сторонами додаткової угоди. Таку вимогу позивач направив.

Окремо суд зазначає, що звертаючись з даним позовом, позивач посилається на те, що відповідачі не виконують взяті на себе обов`язки, передбачені умовами укладених договорів, не підписують угоди про розірвання спірних договорів та вцілому ними було допущено істотне порушення умов Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру, та взаємопов`язаного з ним Договором купівлі-продажу деривативу, що є підставою для розірвання договору на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України.

Відповідно до ч. 2. ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Суд вважає за необхідне зазначити також те, що оскільки договір купівлі-продажу майнових прав передбачає в подальшому набуття покупцем права власності на квартиру, яку буде здано в експлуатацію у визначений договором термін, то в цих відносинах позивач виступає споживачем, а тому на такі правовідносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Аналогічна правова позиція висловлена, в постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду по справі № 755/3509/18 від 07 жовтня 2020 року, № 524/8390/20 від 16 лютого 2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Під час розгляду справи судом встановлено, що об`єкт будівництва наразі не побудований, а знаходиться на початковому етапі влаштування монолітних залізобетонних конструкцій і при цьому виконання будівельних робіт тимчасово призупинене.

За таких обставин, та враховуючи, що строк готовності Об`єкта будівництва до експлуатації 30 вересня 2019 року (з врахуванням того, що такий строк може бути в односторонньому порядку змінений ТОВ «Петрівський квартал 2» на шість місяців і це не буде вважатись порушенням умов договору), суд погоджується з доводами ОСОБА_1 , що позивачу завдано такої шкоди, за якої він значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладенні Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру, Договору купівлі-продажу деривативу, а саме: отримати у власність квартиру АДРЕСА_4 .

Суд вважає, що зазначена обставина є істотним порушенням як Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру, так і Договору купівлі-продажу деривативу, який є нерозривно пов`язаним з Договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру, а тому, керуючись ч. 2 ст. 651 ЦК України, суд вбачає за можливе їх розірвати.

При вирішенні справи в цій частині суд враховує також і протиправну поведінку відповідачів, яка проявляється у перешкоджанні реалізації позивачем його права на розірвання спірних договорів.

Одними із основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними.

Ефективний захист прав особи має бути спрямованим на відновлення справедливості.

Тлумачачи закон під час його застосування до конкретних правовідносин та вирішуючи спір, суд повинен керуватися як завданням судочинства так і загальними засадами цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Так, згідно пункту 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (частина друга статті 13 ЦК України). Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина третя статті 13 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 11 серпня 2021 року в справі №723/826/19 (провадження № 61-8810св20) вказано, що «приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили. Про зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа (особи) використовувала/використовували право на зло; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин)».

Враховуючи, що відповідними умовами договорів позивачу надано право у будь-який момент строку дії договорів відмовитись від виконання договорів шляхом надіслання письмової відмови, і позивач скористався наданим йому правом, однак не може його реалізувати виключно через штучне перешкоджання відповідачами, суд приходить до висновку, що задоволення позовних вимог у частині щодо розірвання договорів купівлі-продажу майнових прав і деривативу та стягнення коштів, які були сплачені позивачем на їх виконання залишається єдиним способом відновлення порушених прав ОСОБА_1 як споживача.

Одночасно з цим, зазначені позивачем обставини, які знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, щодо значного порушення строків будівництва, знецінення грошових коштів, що були сплачені на виконання умов оспорюваних договорів, наявність через це у житті позивача психологічно травмуючого фактору, а також необхідність докладання додаткових зусиль для нормалізації свого життя, що пов`язані з вирішенням побутових складнощів, які виникли через відсутність можливості проживати в Квартирі, майнові права на яку було придбано Позивачем, на думку суду, в своєї сукупності є обставинами, які свідчать про істотні порушення відповідачами умов укладених Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру та Договору купівлі-продажу деривативу.

Суд зауважує, що такі обставини свідчать про те, що позивачу було завдано такої шкоди, за якої він значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладенні Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру, Договору купівлі-продажу деривативу, а саме: отримати у власність квартиру АДРЕСА_4 . Таким чином, фактично досягти мети задля якої укладався Договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру та Договір купівлі-продажу деривативу неможливо.

З огляду на те що, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині, розірвання Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 23/ЛУ26-А від 10 грудня 2018 року, Договору купівлі-продажу деривативу № 74001-А/2 від 10 грудня 2018 року в судовому порядку на підставі ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України та стягнення сплачених грошових коштів позивачем на виконання умов вищезазначених договорів.

Щодо стягнення з відповідачів індексу інфляції та трьох відсотків річних.

Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Пунктом 3.1 договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру передбачено, що ціна майнових прав на квартиру на момент підписання договору становить 787 630,00 грн., що еквівалентно 31 505,20 дол. США. Ціна майнових прав встановлюється в доларах США та оплачується в гривнях. Також погоджений графік сплати, вказаний також в доларах США.

Встановлено, що ОСОБА_1 на користь ТОВ «Петрівський квартал 2» сплатив грошові кошти в розмірі 787 630,00 грн. Оскільки ТОВ «Петрівський квартал 2» порушило умови договору, який розривається в судовому порядку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про відшкодування позивачу інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Перевіривши поданий суду розрахунок, суд приходить до висновку, що з ТОВ «Петрівський квартал 2» підлягає стягненню інфляційні втрати в розмірі 241 234,50 грн. та три відсотки річних в розмірі 53 812,30 грн.

Пунктом 3.1 договору купівлі-продажу деривативу передбачено, що ціна договору на момент укладення договору становить 787 650,00 грн., що еквівалентно 31 506,00 дол. США.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» сплатив грошові кошти в розмірі 787 650,00 грн. Оскільки ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» порушило умови договору, який розривається в судовому порядку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про відшкодування позивачу інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Перевіривши поданий суду розрахунок, суд приходить до висновку, що з ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» підлягає стягненню інфляційні втрати в розмірі 241 240,62 грн та три відсотки річних в розмірі 53 813,67 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з ТОВ «Петрівський квартал 2» пені суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

В силу вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Заперечуючи в задоволенні позовних вимог в цій частині представник ТОВ «Петрівський квартал 2», зокрема, зауважував, що термін прийняття об`єкта будівництва до експлуатації у договорі конкретною датою не визначений (замість цього вказана орієнтовна дата), що унеможливлює початок обрахунку строку для нарахування пені.

Суд не може погодитись з даною позицією, з огляду на наступне.

У відповідності до п. 2.4. Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 10.12.2018 року № 23/ЛУ26-А, орієнтовний строк готовності Об`єкта будівництва до експлуатації 30 вересня 2019 року. Продавець має право в односторонньому порядку змінити строк будівництва, а також в односторонньому порядку змінити термін готовності до експлуатації Об`єкта будівництва на строк до шести місяців, і це не буде вважатися порушенням умов цього Договору.

У відповідності до п. 6.2. Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру, сторони домовились, що пеня у розмірі 0,1% від суми ціни майнових прав на квартиру за кожен день прострочення, за недотримання строку готовності Об`єкта будівництва понад шість місяців від строку зазначеного в п. 2.4. Договору, сплачується Продавцем протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати відмови Покупця від договору та підписання сторонами додаткової угоди про його розірвання з поверненням усієї суми сплачених коштів та суми.

Згідно статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Стаття 252 ЦК України дає визначення строку та терміну, а саме: 1) строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами; 2) термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Суд враховує, що Позивач є слабшим учасником даних правовідносин, при розробці даного договору не брав участі та не мав змоги безпосередньо вплинути на визначені забудовником умови договору, а тому суд робить наступний висновок.

Термін готовності об`єкта будівництва до експлуатації в договорі купівлі-продажу майнових прав на квартиру визначено конкретною датою - 30 вересня 2019 року. Суд вважає, що формулювання «орієнтовний строк» вказує виключно на те, що зміна терміну готовності Об`єкта будівництва на строк до шести місяців не буде вважатися порушенням умов цього Договору.

Та обставина, що строк готовності об`єкта будівництва до експлуатації, названо в Договорі купівлі-продажу майнових прав як орієнтовний, обумовлено лише тим, що в цьому ж пункті Договору купівлі-продажу майнових прав передбачено право продавця в односторонньому порядку змінити строк будівництва, а також в односторонньому порядку змінити термін готовності до експлуатації об`єкта будівництва на строк до шести місяців і це не буде вважатися порушенням.

Заперечуючи в задоволенні позовних вимог в цій частині представник ТОВ «Петрівський квартал 2» також звертав увагу суду на те, зобов`язання щодо прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію не належить до цивільних відносин, тобто до відносин, за наявності яких передбачена цивільно-правова відповідальність.

Суд звертає увагу на ту обставину, що п. 2.4. як і в цілому Договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру не містить виразу «прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію». Натомість, сторонами договору у вищевказаному пункті Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру, передбачено строк готовності Об`єкта будівництва до експлуатації, що за своєю суттю є зовсім іншим етапом будівництва.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз. 6-7 ч. 2 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», форма акта готовності об`єкта до експлуатації, порядок видачі сертифіката про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, розмір та порядок внесення плати за видачу сертифіката визначаються Кабінетом Міністрів України.

Акт готовності об`єкта до експлуатації підписується замовником, генеральним проектувальником, генеральним підрядником або підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників), субпідрядниками, страховиком (якщо об`єкт застрахований).

Таким чином, необхідно розрізняти «готовність об`єкта до експлуатації» та «прийняття об`єкта до експлуатації».

Зокрема, прийняття об`єкта до експлуатації є кінцевим етапом будівництва того чи іншого об`єкту. Прийняттю будинку до експлуатації обов`язково передує взаємодія з органами державного архітектурно-будівельного контролю шляхом подачі відповідних документів для отримання необхідного сертифікату.

Натомість готовність об`єкта до експлуатації не передбачає взаємодію з органами державної влади, та передує етапу прийняття об`єкта до експлуатації. Готовність об`єкта до експлуатації це фактично завершення будівельних робіт, за результатами чого складається відповідний акт, встановленої законодавством форми. Зазначений акт підписується уповноваженою особою, що безпосередньо брала участь у будівництві, а не представником органу державної влади.

Таким чином, порушення строків готовності об`єкта до експлуатації регулюється цивільним законодавством та передбачає настання відповідної цивільно-правової відповідальності, адже виключно забудовник має скласти відповідний акт готовності, який у ТОВ «Петрівський квартал 2» відсутній. Сторони самостійно погодили вказаний пункт договору шляхом підписання відповідного правочину.

Суд також констатує, що не має правових підстав для застосування висновків викладених в постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року по справі № 369/6303/19 на яку посилається ТОВ «Петрівський квартал 2» під час розгляду даної справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналіз даної норми, дає підстави для висновку, що під час розгляду тієї чи іншої справи, суди першої та апеляційної інстанцій зобов`язані застосовувати висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах.

В свою чергу, під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними, схожими) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Як вбачається з постанови Верховного Суду від 22 липня 2020 року по справі №369/6303/19, остання була прийнята за результатами розгляду позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 2» про захист прав споживача та стягнення пені.

Предметом позову, який розглядався Верховним Судом є стягнення пені за несвоєчасне прийняття об`єкта будівництва до експлуатації. При цьому об`єкт будівництва повноцінно побудований та введений в експлуатацію, на підтвердження чого матеріали справи містять відповідний сертифікат Державної архітектурно-будівельної інспекції України за №33 об`єкта будівництва. Ухвалюючи вказану постанову судом було зазначено, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження перерахування позивачем коштів на поточний банківський рахунок відповідача, який вказаний в п. 3.1 Договору в розмірі ціни майнових прав на квартиру. Таким чином, в даній справі позивачем не було виконано свої зобов`язання по договору в повному обсязі.

Натомість, предметом справи № 369/6134/22, яка розглядається Києво-Святошинським районним судом Київської області є розірвання договорів, стягнення грошових коштів сплачених на виконання таких договорів, 3% річних, інфляційних втрат, пені та моральної шкоди за порушення строку саме готовності об`єкта будівництва до експлуатації. При цьому, об`єкт будівництва наразі не побудований та відповідно не введений в експлуатацію. Окрім того, матеріалами справи підтверджується, що позивачем було виконано свої зобов`язання по Договору купівлі-продажу майнових прав щодо оплати ціни договору в повному обсязі.

Таким чином, правові висновки, що були викладені в постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі № 369/6303/19 на яку посилається ТОВ «Петрівський квартал 2», були ухвалені по справі з іншим предметом спору, іншими підставами позову, іншим змістом позовних вимог, іншими встановленими судом фактичними обставинами, а також іншим матеріально-правовим регулюванням спірних правовідносин, що унеможливлює її застосування під час розгляду даної справи.

Разом з тим, у поданих додаткових поясненнях ТОВ «Петрівський квартал 2», також звертає увагу суду на пропуск ОСОБА_1 строку позовної давності щодо нарахованої останнім пені.

Судом встановлено, що строк готовності об`єкта визначено 30 вересня 2019 року, при цьому продавець має право в односторонньому порядку змінити строк будівництва, а також в односторонньому порядку змінити термін готовності до експлуатації Об`єкта будівництва на строк до шести місяців, і це не буде вважатися порушенням умов цього Договору. Таким чином, граничним строком виконання продавцем своїх зобов`язань по завершенню будівництва є 31 березня 2020 року та саме з цієї дати позивач правомірно міг би почати нарахування пені.

До суду позивач звернувся 14 липня 2022 року, та згідно позовних вимог просив стягнути пеню за весь період прострочки виконання зобов`язання, а саме з 01.04.2020 року по 11.07.2022 року.

Відповідно до ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Суд звертає увагу позивача на те, що стягнення пені обмежується спеціальним строком позовної давності в один рік. При цьому позовна давність до вимог про стягнення пені обчислюється окремо за кожен день прострочення, а тому хоч прострочення, за яке підлягає нарахуванню пеня згідно п. 6.2 Договору, розпочалося 01.04.2020 року і тривало до моменту подачі позовної заяви 11.07.2022 року, пеня підлягає стягненню лише за рік, що передував зверненню до суду, а саме за період 11.07.2021 року по 11.07.2022 року.

Таким чином розмір пені який підлягає стягненню на користь позивача складає:

287 484,95 грн (розмір пені) = 787 630,00 грн (сума коштів сплачена позивачем на користь ТОВ «Петрівський квартал 2») х 0,1% (ставка пені (%)) х 365 (кількість днів прострочення виконання зобов`язання).

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди з ТОВ «Петрівський квартал 2», суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду встановлені нормами ст. 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 5 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідні обставини встановлюються судом на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Встановивши, що невиконанням взятих на себе зобов`язань за Договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру, життя позивача було перенасичене негативними емоціями та психічними переживаннями, які призвели до позбавлення Позивачем можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які він міг би реалізувати не витрачаючи часу на захист своїх порушених прав у судовому порядку, суд робить висновок, що позивачу дійсно була завдана моральна шкода.

З урахуванням конкретних обставин справи, глибини заподіяної моральної шкоди, характеру та обсягу душевних страждань, яких зазнав позивач, вимог розумності та справедливості, суд вбачає підстави для часткового відшкодування позивачу від ТОВ «Петрівський квартал 2» моральної шкоди в розмірі 15 000,00 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ОСОБА_1 до ТОВ «Петрівський квартал 2» було заявлено 3 позовні вимоги, з яких 1 вимога немайнового характеру та 2 вимоги майнового характеру на загальну суму 1 937 984,96 грн.

За результатами розгляду справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу немайнового характеру в повному обсязі, відтак сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн підлягає стягненню з ТОВ «Петрівський квартал 2» на користь ОСОБА_1 .

При цьому, інші вимоги майнового характеру суд задовольняє частково на загальну суму 1 385 161,75 грн, з яких 787 630,00 грн - кошти сплачені на виконання Договорукупівлі-продажу майнових прав на квартиру; 287 484,95 грн пеня; 241 234,50 грн - інфляційні втрати; 53 812,30 грн - 3% річних; 15 000,00 грн - моральна шкода, що складає 71,47 % від заявлених вимог.

Враховуючи, що за вказані вище 2 вимоги майнового характеру позивачем було оплачено судовий збір у сумі 7 959,05 грн, то з ТОВ «Петрівський квартал 2» також підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 5 688,33 грн (71,47 % від суми сплаченого судового збору), що загалом складає 6 680,73 грн.

ОСОБА_1 до ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген» було заявлено 2 позовні вимоги, з яких 1 вимога немайнового характеру та 1 вимога майнового характеру на загальну суму 1 082 704,29 грн. Вказані позовні вимоги задовольняються судом в повному обсязі, відтак за пред`явлені позовні вимоги з ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5 438,35 грн

Як вбачається з матеріалів справи 03 лютого 2022 року між Адвокатським об`єднанням «ЛЕЗО» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги №03/02/2022.

Відповідно до п. п.1.1, п. 1.2 предметом даного договору є надання Адвокатським Об`єднанням усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані з представництвом інтересів, захистом та відновлення порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів. Сторони погодили, що конкретно визначений переліком послуг, які АО надає клієнту, визначається в Додаткових угодах до цього Договору, які є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 2.1.1 АО зобов`язується надати правову допомогу, в тому числі, за окремими дорученнями клієнта.

Відповідно до п. 2.3.2 клієнт зобов`язаний сплатити гонорар АО в розмірі та в строки погоджені між ними, про що між сторонами буде підписано Акт приймання-передачі наданих послуг, який є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 4.2 Гонорар АО погоджується за взаємною згодою сторін, на підставі Додаткової угоди до цього договору, яка є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 1 від 08 лютого 2022 року до договору про надання правової допомоги №03/02/2022 від 03.02.2022 року клієнт доручає, а АО приймає на себе зобов`язання щодо надання усіма законними методами та способами правничої допомоги Клієнту у досудовому врегулюванні та у разі необхідності судовому спорі з ТОВ «Петрівський квартал 2» та ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген» щодо розірвання (припинення) договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 23/ЛУ26-А від 10.12.2018 року та договору купівлі-продажу деривативу № 74001-А/2 від 10.12.2018 року, повернення Клієнту сплачених ним коштів на користь ТОВ «Петрівський квартал-2» та ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген» та будь-якими іншими завданнями клієнта в межах даних правовідносин.

Відповідно до п. 4 додаткової угоди сторони спільно визначили і погодили, що вартість години роботи АО становить 1 200 грн.

Відповідно до п. 5 сторони узгодили, що розмір гонорару АО за надання правничої допомоги за додатковою угодою буде визначений сторонами після надання правової допомоги та буде підрахований з урахуванням витраченого часу на правову допомогу, внаслідок чого між сторонами буде підписано Акт надання послуг.

Відповідно до п. 6 сторони дійшли згоди, що клієнт здійснює оплату за надану правничу (правову) допомогу протягом 10-ти днів з моменту повного виконання рішення суду (отримання повної суми коштів на рахунок Клієнта), або ж добровільного виконання Контрагентами за договорами (ТОВ «Петрівський квартал-2» та ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген») вимог клієнта за договорами, якщо інше не буде обумовлене сторонами шляхом підписання додаткової угоди.

Відповідно до акту виконаних робіт № 1 від 14 липня 2022 року до додаткової угоди № 1 від 08.02.2022 року до договору про надання правової допомоги № 03/02/2022 від 03.02.2022 року вбачається, що загальна вартість робіт складає 63 600 грн.

Відповідно до акту виконаних робіт № 2 від 16 березня 2023 року до додаткової угоди № 1 від 08.02.2022 року до договору про надання правової допомоги № 03/02/2022 від 03.02.2022 року вбачається, що загальна вартість робіт складає 42 000 грн.

Таким чином, загальна кількість витрат на правову допомогу, які поніс позивач у цій справі складає 105 600,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У свою чергу, в підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У постановах Верховного Суду від 3 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 3 березня 2021 року у справі № 640/18964/17 (провадження № 61-9690св20) звернуто увагу на те, що при обчисленні гонорару слід керуватися, зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 зроблено висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Дослідивши, додані представником позивача, докази щодо обсягу послуг, наданих адвокатом, а також враховуючи складність даної цивільної справи та часом витраченим адвокатом, суд приходить до висновку про обґрунтованість понесених витрат позивача на професійну правничу допомогу з врахуванням наступного.

Згідно роз`яснень, викладених у п.35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах, солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Враховуючи зазначене, суд здійснює розподіл витрат на професійну правову допомогу наступним чином.

ОСОБА_1 було заявлено майнові вимоги на загальну суму 3 020 689,25 гривень, з яких майнові вимоги до ТОВ «Петрівський квартал 2» на суму 1 937 984,96 грн (64,16 % від загальної суми заявлених вимог) та майнові вимоги до ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген» на суму 1 082 704,29 грн. (35,84 % від загальної суми заявлених вимог).

Враховуючи, що позивачем було заявлено до стягнення витрати на правову допомогу у загальному розмірі 105 600,00 грн, така сума має бути поділена між сторонами пропорційно. Зокрема, згідно загальної заявленої суми позовних вимог, з ТОВ «Петрівський квартал 2» підлягало б до стягнення 67 752,96 грн (64,16 % від загальної суми витрат на професійну правничу допомогу), а з ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген» відповідно 37 847,04 грн (35,84 % від загальної суми витрат на професійну правничу допомогу).

Судом було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Петрівський квартал 2» частково. Відтак, суд вважає за необхідне стягнути з ТОВ «Петрівський квартал 2» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 48 423,04 грн (71,47 % від 67 752,96 грн).

Враховуючи, що позовні вимоги до ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген» задовольняються судом в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути також з ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 37 847,04 грн.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданого позову частково.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд -,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 2», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» про розірвання договорів та стягнення коштів задовольнити частково.

Розірвати Договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 23/ЛУ26-А від 10 грудня 2018 року, укладений між громадянином України ОСОБА_1 (паспорт: серія НОМЕР_1 , виданий Подільським РУ ГУ МВС України в місті Києві 09.07.1996р., реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 2» (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40616059).

Розірвати Договір купівлі-продажу деривативу № 74001-А/2 від 10 грудня 2018 року, укладений між громадянином України ОСОБА_1 (паспорт: серія НОМЕР_1 , виданий Подільським РУ ГУ МВС України в місті Києві 09.07.1996р., реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 36003268).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 2» (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40616059) на користь ОСОБА_1 (паспорт: серія НОМЕР_1 , виданий Подільським РУ ГУ МВС України в місті Києві 09.07.1996р., реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) грошові кошти у сумі 1 370 161,75 грн (один мільйон триста сімдесят тисяч сто шістдесят одна гривня 75 копійок), з яких: 787 630,00 грн (сімсот вісімдесят сім тисяч шістсот тридцять грн 00 копійок) - коштів сплачених на виконання Договорукупівлі-продажу майнових прав на квартиру № 23/ЛУ26-А від 10 грудня 2018 року; 287 484,95 грн (двісті вісімдесят сім тисяч чотириста вісімдесят чотири гривні 95 копійок) пені за Договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 23/ЛУ26-А від 10 грудня 2018 року; 241 234,50 грн (двісті сорок одна тисяча двісті тридцять чотири гривні 50 копійок) інфляційних втрат за Договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру №23/ЛУ26-А від 10 грудня 2018 року; 53 812,30 грн (п`ятдесят три тисячі вісімсот дванадцять грн 30 копійок) 3 % річних за Договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 23/ЛУ26-А від 10 грудня 2018 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген»» (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 36003268) на користь ОСОБА_1 (паспорт: серія НОМЕР_1 , виданий Подільським РУ ГУ МВС України в місті Києві 09.07.1996р., реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) грошові кошти в сумі 1 082 704,29 грн (один мільйон вісімдесят дві тисячі сімсот чотири гривні 29 копійок), з яких: 787 650,00 грн (сімсот вісімдесят сім тисяч шістсот п`ятдесят грн 00 копійок) коштів сплачених на виконання Договору купівлі-продажу деривативу № 74001-А/2 від 10 грудня 2018 року; 241 240,62 грн (двісті сорок одна тисяча двісті сорок грн 62 копійки) - інфляційних втрат за Договором купівлі-продажу деривативу № 74001-А/2 від 10 грудня 2018 року; 53 813,67 грн (п`ятдесят три тисячі вісімсот тринадцять грн 67 копійок) 3 % річних за Договором купівлі-продажу деривативу № 74001-А/2 від 10 грудня 2018 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 2» (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40616059) на користь ОСОБА_1 (паспорт: серія НОМЕР_1 , виданий Подільським РУ ГУ МВС України в місті Києві 09.07.1996р., реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) за неналежне виконання зобов`язань за Договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 23/ЛУ26-А від 10 грудня 2018 року моральну шкоду у розмірі 15 000,00 грн (п`ятнадцять тисяч грн 00 копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 2» (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40616059) на користь ОСОБА_1 (паспорт: серія НОМЕР_1 , виданий Подільським РУ ГУ МВС України в місті Києві 09.07.1996р., реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 6 680,73 грн (шість тисяч шістсот вісімдесят грн 73 копійок).

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 36003268»)на користь ОСОБА_1 (паспорт: серія НОМЕР_1 , виданий Подільським РУ ГУ МВС України в місті Києві 09.07.1996р., реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 5 438,35 грн (п`ять тисяч чотириста тридцять вісім грн 35 копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 2» (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40616059) на користь ОСОБА_1 (паспорт: серія НОМЕР_1 , виданий Подільським РУ ГУ МВС України в місті Києві 09.07.1996р., реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 )витрати на правову допомогу в сумі 48 423,04 грн (сорок вісім тисяч чотириста двадцять три грн 04 копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 36003268») на користь ОСОБА_1 (паспорт: серія НОМЕР_1 , виданий Подільським РУ ГУ МВС України в місті Києві 09.07.1996р., реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 )витрати на правову допомогу в сумі 37 847,04 грн (тридцять сім тисяч вісімсот сорок сім грн 00 копійок).

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скаргу на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 27.03.2023 року.

Суддя А.В. Янченко