ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2700/23 Справа № 205/2535/17 Суддя у 1-й інстанції - Остапенко Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Усик А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 , третя особа: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», про визнання електронних торгів недійсними, визнання недійсним протоколу та акту проведення електронних торгів та за позовом третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 , третя особа: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», про визнання електронних торгів недійсними, визнання недійсним протоколу та акту проведення електронних торгів,

-за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

25.04.2017 року позивач звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовомдо Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 , третя особа: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсними електронних торгів.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2020 року у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 та в задоволенні позовних вимог третьої особи ОСОБА_3 , яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

12.03.2021 року від ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга в якій ставиться питання про скасування рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2020 року та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.08.2016 року по справі № 205/4528/16-ц з неї була стягнута заборгованість за кредитним договором від 21.04.2011 року в межах виконавчого провадження № 52900908, хоч заборгованість була відсутня.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мірно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від Новокадацького відділу державної виконавчої служби в місті Дніпрі Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в порядку ст.360 ЦПК України надійшов відзив на апеляційну скаргу (т.5 а.с.1-25), в якому зазначено, що на примусовому виконанні у відділі перебували виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»: виконавче провадження № 52900908 (виконавчий лист № 205/4528/16-ц) про стягнення з ОСОБА_1 59 321, 13 грн., виконавче провадження № 53650142 (виконавчий надпис приватного нотаріуса Боднар І.М. № 1107 від 13.02.2017 року) про стягнення з ОСОБА_1 110 347, 18 грн.

Всі виконавчі дії та проведені торги були здійснені у відповідності з нормами Закону України «Про виконавче провадження».

Просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити.

Від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Безрукової Світлани Олександрівни в порядку ст.360 ЦПК України надійшов відзив на апеляційну скаргу (т.5 а.с.72-78), в якому зазначено, що позивачкою обрано не вірний спосіб захисту. Зазначає, що підставами визнання недійсності торгів є недодержання вимог закону в момент їх проведення, відповідно до ч.1 ст.215 ЦПК України. Торги були проведені 23.02.2017 року, а заочне рішення було скасоване лише 07.06.2017 року, тобто на момент проведення торгів все було законно. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги з ОСОБА_1 .

Від третьої особи ОСОБА_3 надійшла заява про визнання апеляційної скарги (т.5 а.с.99-101), в якій ставиться питання про скасування рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2020 року.

РУХ СПРАВИ

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року (т.5 а.с.179-186) позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені. Визнані недійсними електронні торги від 23 березня 2017 року з реалізації нерухомого майна - частини торгівельного павільйону, загальна площа якого становить 65, 8 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за оцінкою 355 000, 00 грн., протокол № 244948 від 23 березня 2017 року проведення електронних торгів - частини торгівельного павільйону, загальна площа якого становить 65, 8 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та акт про проведені електронні торти арештованого нерухомого майна, затверджений виконуючим обов`язки начальника Новокадацького ВДВС м. Дніпра територіального управління юстиції у Дніпропетровській області О.О. Пономаренко, з реалізації частини торгівельного павільйону, загальна площа якого становить 65, 8 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , лот № 204043, повернувши сторони в первісний стан.

Постановою Верховного Суду від 14 грудня 2022 року (т.7 а.с.157-168), постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року скасовано. Справу передано на новий апеляційний розгляд.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2023 року (т.7 а.с.175) справу прийнято до провадження та призначено до розгляду по суті.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Представник позивачки ОСОБА_1 (апелянта) адвокат Кошкіна Олена Володимирівна в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала, просила рішення суду першої інстанції скасувати і винести нове про задоволення позовних вимог.

Представника відповідача ОСОБА_2 адвокат Безрукова Світлана Олександрівна проти апеляційної скарги заперечувала, просила відмовити у її задоволенні.

Від представника Другого правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Інші сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (т.7 а.с.236-245), у судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи:

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 лютого 2007 року ОСОБА_1 належала частина нежитлової будівлі № 73 Д, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (том 1, а.с. 27).

Інша частина - вказаної будівлі належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 лютого 2007 року ОСОБА_3 (том 1, а.с. 241).

Постановою державного виконавця Новокодацького ВДВС від 15 листопада 2016 року відкрито виконавче провадження № 52900908 за виконавчим листом, виданим 01 листопада 2016 року на виконання заочного рішення Ленінського районним судом м. Дніпропетровська від 22 серпня 2016 року по справі № 205/4528/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 59 321,13 грн. (том 1 а.с.114).

Під час примусового виконання зазначеного вище виконавчого листа державним виконавцем Новокодацького ВДВС Петровим О.В. було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 28 листопада 2016 року, відповідно до якої торгівельного павільйону за адресою: АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_1 , описано та накладено арешт на вказане майно (том 1 а.с. 141).

Постановою державного виконавця про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 05 грудня 2016 року призначено ОСОБА_4 , який має сертифікат, виданий 30 травня 2014 року за № 16508/14 Фондом державного майна України експертом для надання письмового висновку, звіту про оцінку майна частини торгівельного павільйону за адресою: АДРЕСА_1 (том 1, а.с. 144).

Відповідно до звіту про оцінку зазначеного майна від 19 грудня 2016 року його вартість складає 157 000 грн. (том 1 а.с. 147-182).

11 січня 2017 року державний виконавець постановою про арешт майна боржника наклав арешт на нерухоме майно, а саме: на частини нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 (том 1 а.с.185).

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2018 року, яка залишена без змін Постановою Верховного суду від 24 квітня 2019 року (том 3 а.с. 22-35), зокрема, відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Новокодацького ВДВС Петрова О.В., заінтересована особа: ПАТ КБ «ПриватБанк».

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 52900908, 07 лютого 2017 року ОСОБА_3 як представник за довіреністю ОСОБА_1 ознайомилась з матеріалами вказаного виконавчого провадження (том 1 а.с. 195).

16 лютого 2017 року Новокодацьким ВДВС подано до ДП «СЕТАМ» заявку на реалізацію в СЕТАМ - нежитлова нерухомість, а саме: частина торгівельного павільйону, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на електронних торгах (том 1 а.с.198).

Відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 244948, сформованого ДП «СЕТАМ», торги відбулись 23 березня 2017 року, визначено переможця торгів, який повинен сплатити зазначені у протоколі суми до 06 квітня 2017 року (том 1 а.с.202-203).

ОСОБА_2 , яка є переможцем цих торгів, сплатила зазначені суми, що підтверджується платіжними дорученнями № 1 та № 2 від 29 березня 2017 року (том 1 а.с. 210).

24 квітня 2017 року державним виконавцем Новокодацького ВДВС складено акт про проведені електронні торги (том 1 а.с. 215).

Постановою державного виконавця від 27 квітня 2017 року закінчено виконавче провадження № 52900908 у зв`язку з його фактичним виконанням.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2017 року скасовано заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2016 року у справі № 205/4528/16-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (том 1 а.с. 83).

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України, за положеннями якої під способами захисту суб`єктивних цивільних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Особа, право якої порушено, може скористатися відповідно до ст. 16 ЦК України, не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання правочину недійсним.

Норми статей 650, 655, ч. 4 ст. 656 ЦК України відносять процедуру публічних торгів до договорів купівлі-продажу. Таким чином, враховуючи правову природу реалізації майна шляхом проведення електронних торгів, відповідно до якої до покупця - учасника електронних торгів, переходить право власності боржника на майно, на яке звернено стягнення, а також, що за результатами проведення електронних торгів складається акт про проведені електронні торги, який є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, відчуження майна на електронних торгах є правочином.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 1-3, 5-6 ст.203 ЦК України встановлені такі загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності ; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі ; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним ; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Зі змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України слідує, що підставами недійсності електронних торгів є недодержання вимог закону саме в момент їх проведення, тобто порушення процедури правил проведення торгів, які встановлені Порядком реалізації арештованого майна, який затверджено Наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29 вересня 2016 року ( далі - Порядок).

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-116цс12, при вирішенні позову про визнання прилюдних торгів недійсними суду необхідно встановити такі факти: чи мало місце порушення вимог Тимчасового положення та інших норм при проведенні прилюдних торгів; чи вплинули ці порушення на результати торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати торгів.

Однак, судом не встановлено фактів порушення вимог Порядку організатором електронних торгів. Позивач також у позовній заяві не вказує на такі порушення, які б могли порушити її права та законні інтереси.

Що стосується посилань позивача на порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо, то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними.

Статтею 129-1 Конституції України встановлена обов`язковість судового рішення до виконання.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2018 року встановлено, що дії державного виконавця, направлені на примусове виконання заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2016 року по справі № 205/4528/16-ц, у виконавчому провадженні № 52900908 відповідали нормам Закону України «Про виконавче провадження».

Даний висновок підтверджується постановою Верховного суду від 24 квітня 2019 року (том 3 а.с. 22-35), якою постанова Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2018 року залишена без змін.

Окрім того, заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, на підставі якого було видано виконавчий лист у справі 205/4528/16-ц, було скасовано після закінчення виконавчого провадження № 5290098 його фактичним виконанням, що є підставою для вирішення питання про поворот виконання рішення.

Встановивши вказані обставини суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.

За загальним правилом реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною (частина перша статті 61 Закону України «Про виконавче провадження).

Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення торгів, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором.

Особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства (стаття 650 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною першою статті 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

З аналізу частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами в договорі купівлі-продажу є продавець і покупець.

Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (частина перша статті 658 ЦК України).

Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба (приватний виконавець) та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів.

Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 362/423/21 (провадження № 61-17361св21).

Тобто відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу.

Така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу).

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17 (провадження № 12-128гс18).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі № 3-242гс16 зроблено правовий висновок про те, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-116цс12.

Отже, з урахуванням наведеного й відповідних норм ЦК України, суд апеляційної інстанції зробив передчасні висновки про наявність у спірних правовідносинах правових підстав для визнання електронних торгів недійсними, виходячи лише з того, що торги проведено у березні 2017 року на виконання судового рішення, яке в подальшому, у червні 2017 року, було скасовано.

При таких обставинах апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено та долучено до матеріалів цивільної справи 14 березня 2022 року.

Судді: