Житомирський апеляційний суд
Справа №274/4568/21 Головуючий у 1-й інст. Хуторна І.Ю.
Категорія 64 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.

Секретаря судового засідання Кузьменко А.О.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 лютого 2023 року, ухвалене під головуванням судді Хуторної І.Ю.

у цивільній справі №274/4568/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користування майном, шляхом зобов`язання вчинити дії та вселення та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користування майном, шляхом зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом. Просив усунути перешкоди в користуванні належним йому майном 37/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання відповідачки передати йому дублікат ключів від вхідних дверей та вселенням ОСОБА_1 у вказане житлове приміщення.

В обґрунтування поданого позову зазначав, що на підставі свідоцтва про право на спадщину він спільно із ОСОБА_4 набув права власності на 37/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 . Проте, він як власник майна не може користуватися будинком, оскільки донька ОСОБА_4 ОСОБА_3 , яка фактично проживає у даному будинку, змінила вхідний замок та цим унеможливила йому доступ до нього. Він неодноразово звертався до відповідачки із проханням надати йому можливості проживання у належному йому будинку. Його лист-претензію відповідачці про усунення перешкод в користуванні будинком ОСОБА_3 відмовилися отримувати, що свідчить про незадоволення його вимоги. Із наведених підстав просить задовольнити позов.

У лютому 2022 р. ОСОБА_3 звернулася із зустрічним позовом та просила зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_3 в користуванні будівлями літньої кухні «Б-1» та гаража «Е-1», які знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом передання ОСОБА_1 дублікатів ключів від приміщень, якими користується.

В обґрунтування зустрічного позову зазначала, що відповідно до договору дарування від 06.08.2021 отримала власність 37/200 частки житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 . Іншим користувачем 37/200 часток цього будинку є ОСОБА_1

37/100 часток спірного житлового будинку відповідно до поверхового плану на будівлю літера А складає: сарай Д-1, Ж-1, 1-1, літня кухня Б-1, гараж В-1, погріб п/д, гараж Г-1, Н-1, вбиральня И, погріб п/д, паркан № НОМЕР_1 . Іншими співвласниками житлового будинку є ОСОБА_5 ( 17/100 ід. частки), ОСОБА_6 (4/100 ід. частки), ОСОБА_7 (42/100 ід. частки).

Між співвласниками будинку встановлений порядок користування житлом, а їхні частки фактично становлять відокремлені квартири. Тому 37/100 ідеальних частин житлового будинку, що належить їй та відповідачу на праві спільної часткової власності, фактично становить квартиру АДРЕСА_2 .

Між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 існувала усна домовленість, що ОСОБА_1 проживатиме у літній кухні Е-1, яку самовільно перебудував у житловий будинок, та користуватиметься гаражем Б-1, а ОСОБА_3 з матір`ю та бабусею проживатиме у частині житлового будинку А-1.

Однак, ОСОБА_1 усної домовленості не дотримується та різними способами намагається вижити ОСОБА_3 з її власності, створюючи нестерпні умови для проживання, вирвав лічильник на світло, вживав брудну лайку та провокує конфлікти, вдався до нанесення тілесних ушкоджень.

Тому, оскільки ОСОБА_1 просить суд зобов`язати ОСОБА_3 передати дублікат ключів від вхідних дверей житлового будинку А-1, ОСОБА_3 просить суд усунути перешкоди в користування літньою кухнею та гаражем Б-1, яким користується ОСОБА_1 , та до них не допускає.

Ухвалою суду від 10.02.2022 прийнято до спільного розгляду із первісним позовом зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні її власністю.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 лютого 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Усунуто перешкоди у користуванні ОСОБА_1 житловим приміщенням, а саме 37/200 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , зобов`язавши ОСОБА_3 передати ОСОБА_1 дублікат ключів від вхідних дверей будинку.

У задоволенні решти позову ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_3 в користуванні будівлями літньої кухні «Б-1» та гаража «Е-1», які знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом передання ОСОБА_1 дублікатів ключів від цих приміщень ОСОБА_3 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 992,4 грн судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 454 грн судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить вказане рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про вселення його в житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог та скасувати рішення суду в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема вказує, що суд першої інстанції безпідставно відмовив ОСОБА_1 у вимозі щодо вселення, оскільки вказане спростовується як письмовими доказами по справі, поясненнями свідків та відповідачки. Проте, після того, як вселилася відповідачка, не будучи власником житла, змінила замок на вхідних дверях, чим унеможливила доступ до приміщення. Він дійсно має недобудоване житло, але умови для проживання там відсутні.

Щодо задоволення зустрічних позовних вимог зазначає, що гараж Е-1 та літню кухню Б-1 самочинно переобладнано в житловий будинок (а.с.96-100). Тобто, щоб новостворене майно стало об`єктом цивільно-правових відносин, потрібно виконання трьох умов: завершення будівництва; прийняття до експлуатації; державна реєстрація. Тому, враховуючи те, що гараж Е-1 та літню кухню Б-1 самочинно переобладнано в житловий будинок, вони не можуть бути об`єктом права власності, а отже і предметом спору.

Рішення суду в частині вимог про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом передачі дублікату ключів від вхідних дверей будинку не оскаржується. Тому його законність апеляційним судом не перевіряється.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 02.09.2000 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 набули в рівних частках право власності на 37/100 частки будинку АДРЕСА_1 . До будинку АДРЕСА_1 належить: сарай Д-1, Ж-1, І-1, літня кухня Б-1, гараж В-1, погріб п/д, гараж Г-1, Е-1, вбиральня И, погріб п/д, паркан -1 (а.с. 9).

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.04.2021 відмовлено ОСОБА_4 у її позові до ОСОБА_1 про припинення її права на частку у спільному майні на половину від 37/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 зі стягненням із ОСОБА_1 305 194,5 гривень, через неможливість відповідачем за майновим станом сплатити грошову компенсацію ОСОБА_4 за її частку будинку (а.с. 12-15). Відповідно до зазначеного рішення, судом було встановлено, що у будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_4 не проживає близько 10 років, там проживає ОСОБА_3 , ОСОБА_8 у будинку не проживає із 2018 році. До 2018 року у ОСОБА_8 та ОСОБА_3 із ОСОБА_4 виникали конфлікти із приводу користування будинком.

Згідно договору дарування від 06 серпня 2021 року 37/200 частки будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_3 . За цим договором дарування та відповідно до витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, до будинку АДРЕСА_1 належить: погріб окремо збудований Ж-1, погріб окремо збудований З-1, мансарда житлова АЗ-1м/с, прибудова а-1, прибудова а1-1, прибудова А1-1, тамбур а2-1, прибудова житлова А2-1, тамбур а3-1, прибудова житлова А3-1, літня кухня Б-1, гараж В-1, гараж В-1, гараж Г-1, гараж Е-1, огорожа (а.с. 66-67).

Сторони визнати факт, що 37/100 частки будинку АДРЕСА_1 , яку успадкували ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , яка свою частку подарувала дочці ОСОБА_3 , складає квартиру АДРЕСА_2 , позначену на плані. Цією часткою будинку фактично користується ОСОБА_3 .

Із технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_1 вбачається, що цей будинок включає 4 квартири, обладнаних окремими входами. Гараж Е1 та літню кухню Б-1 самочинно переобладнано в житловий будинок (а.с. 96-100).

І ОСОБА_1 , і ОСОБА_3 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , що доводиться довідкою МК ВЖРЕП №7 від 26.09.2018, копією паспортів сторін позивача(а.с. 6-7, 10,23,116).

Судом першої інстанції допитано свідків.

Свідок ОСОБА_4 , мати ОСОБА_3 та рідна сестра ОСОБА_1 пояснила, що вона була власником частки спірної квартири. У 2021 році вона подарувала свою частку будинку дочці. У цьому житлі на даний час проживає дочка та її двоє дітей. ОСОБА_1 багато де проживав, проте у спірному будинку проживав інколи. Частина будинку має кілька кімнат. Там інколи проживає її мати. На даний час мати доглядає свою матір в селі, та коли та помре, приїде проживати у спірне житло. Їх з ОСОБА_9 мати із батьком цей будинок будували. Свого часу її батько дав братові дозвіл, щоб той побудував на території домоволодіння собі будинок. ОСОБА_1 жив у цій літній кухні будинку. Він платив за воду та отримував окремо субсидію на цей будинок-літню кухню. Вони не просять гаража та літню кухню. Проте ОСОБА_9 хоче у них все забрати. У ОСОБА_10 немає доступу ні до гаража, ні до будинку. Був випадок, що до неї зателефонувала ОСОБА_10 та повідомила, що ОСОБА_9 протягує до неї руки. Він пошкодив їй ніготь. В подальшому був ще один випадок. Олійник взяв лопату та вдарив ОСОБА_10 . Дочка зняла побої та було порушено кримінальне провадження за ст. 125 КК України. Проте в поліції ніхто нічого робити не хоче, ОСОБА_1 проживає із матір`ю працівника поліції. Олійник доступу до будинку не має. Коли у будинку ОСОБА_10 там стала робити ремонт, то ОСОБА_9 викрадав будматеріали. Із цих підстав було вирішено замінити двері. ОСОБА_11 не надали. У будинку немає речей ОСОБА_9 . Його всі речі в літній кухні. Він звідти все вивіз. ОСОБА_3 просила ключі від гаража та літньої кухні, коли оцінювачі два роки тому оглядали будинок. Гараж будував ОСОБА_9 . Літню кухню, на місці якої було збудовано нову літню кухню-будинок, свого часу будували ще дід із бабою. У сусідів, співвласників будинку, наявні також господарські будівлі, якими вони користуються. На ОСОБА_9 відкриті особові рахунки на цю літню кухню. Там наявне опалення. До літньої кухні світло йшло через їх лічильник. Вона звернулася в РЕС та працівники РЕСу відключили світло до літньої кухні ОСОБА_9 . Також у 2018 році ОСОБА_9 забив каналізацію, що йшла до їх будинку.

Свідок ОСОБА_12 , знайомий позивача, пояснив, що був двічі присутній коли ОСОБА_9 заходив до його будинку АДРЕСА_3 , але йому не відчиняли двері. Той будинок на двох господарів, будинок огороджений та має хвіртку, яка зачинена. Коли вони прийшли вперше, це було 2 роки тому, то сусіди відчинили ОСОБА_9 хвіртку, вони зайшли на територію домоволодіння. Двері були зачинені, проте світло у будинку було ввімкнене. ОСОБА_9 подзвонив, однак його не впустили. Він був біля дверей. Йому не відчинили. Перший раз із дверей ніхто не виходив. ОСОБА_9 не намагався зайти в інші споруди. Казав, що немає ключів від дверей. Разом із поліцією залишили територію домоволодіння.

Коли він із ОСОБА_9 півтори роки тому другий раз приходи до будинку, стукав в хвіртку, сусіди відкрили та із квартири вийшла мама племінниці. Він бачив її кілька разів до того. Вона сказала, що не пустить в будинок. ОСОБА_13 були присутні та вони оформили матеріали. ОСОБА_9 посварилися із своєю сестрою. Сестра повідомляла, що не впустить в будинок. ОСОБА_14 він не бачив, а бачив її матір. Він чув також телефонну розмову, як позивач розмовляв із відповідачкою коли приходили другого разу. Він казав, що телефонував до племінниці. В прибудові біля будинку, яку будував ОСОБА_9 відрізані світло та газ. В гараж чи сарай ОСОБА_9 не заходив. ОСОБА_9 пояснював, що він будував, крім того він допомагав накривати дах у гаражі. Кодового замка на хвіртці певно немає.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 .

При цьому судом враховано, що за змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд ( ч.1 ст. 319 ЦК України).

У відповідності до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У разі порушення своїх прав власник згідно зі ст. 391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

За положеннями ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають кожен у власності по 37/200 частки будинку АДРЕСА_1 . До будинку АДРЕСА_1 належить, серед інших будівель, гараж Е-1 та літня кухня Б-1. Сторони також є співвласниками цих будівель. 37/100 частки будинку АДРЕСА_1 складають квартиру АДРЕСА_2 , позначену на плані у технічному паспорті та у житлі проживає ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 , в свою чергу, не має ключів від гаража Е-1 та літньої кухні Б-1, тобто, не має доступу до цих господарських споруд, співвласником яких вона є згідно правовстановлюючого документу на її частку нерухомого майна.

За таких обставин, порушені права сторін на користування та володіння своєю власністю підлягають захисту, шляхом зобов`язання ОСОБА_3 передати ОСОБА_1 дублікат ключів від вхідних дверей від 37/200 частки будинку, яка перебуває у її фактичному користуванні, та шляхом зобов`язання ОСОБА_1 передати ОСОБА_3 дублікат від вхідних дверей гаража Е1 та літньої кухні Б-1, що перебуває у його фактичному користуванні.

Надаючи доступ до належного на праві власності нерухомого майна кожному із сторін суд вирішує, виходячи із основоположного права власника нерухомого майна на володіння та користування ним.

Суд очікує, що сторони, маючи такий доступ до своєї нерухомості, проявлять виключно законослухняну поведінку та своїми діями не будуть допускати будь-яких порушень прав один одного, як то умисне знищення чи пошкодження майна, та посягання та здоров`я один одного, оскільки вони мають розуміти, що за протиправні дії передбачено юридичну відповідальність.

В решті позову ОСОБА_1 , зокрема, про його вселення суд першої інстанції вірно відмовив, оскільки позивачем не доведено, що він вживав заходів щодо вселення до своєї частки будинку та йому немає де проживати.

Крім того, не менш важливим є те, що між сторонами наявні тривалі неприязні стосунки. Неприязнь один до одного сторони демонстрували у судовому засіданні. Крім того, наявність між ними конфліктів доводиться письмовими доказами та показаннями свідків.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 належить задовольнити частково, а ОСОБА_3 у повному обсязі.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають, а зводяться до переоцінки доказів.

Разом з тим, будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційним судом не встановлено.

Підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Судді: