Справа № 296/8879/23
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

15 вересня 2023 року м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Петровська М.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту реєстрації Житомирської міської ради, Житомирської державної нотаріальної контори, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Катюха Олександр Віталійович, Житомирський обласний державний нотаріальний архів, про припинення арешту нерухомого майна, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить:

- припинити обтяження речових прав на нерухоме майно, скасувавши заборону, зареєстровану 26.04.2006 р. за номером обтяження: 44689764 реєстратором Русецьким Ігорем Васильовичем, Виконавчий комітет Житомирської міської ради, Житомирська область, додаткові відомості про обтяження: № реєстра: 5965-9, внутр. №F0272F5C5C щодо - квартири АДРЕСА_1 , відносно частки майна ОСОБА_2 , на підставі ухвали Корольовського районного суду міста Житомира, від 20.02.1999 р. №201-К;

- припинити обтяження речових прав на нерухоме майно, скасувавши заборону, зареєстровану 26.04.2006 р. за номером обтяження: 3144124, реєстратором Перша Житомирська державна нотаріальна контора, Житомирський міський нотаріальний округ, додаткові відомості про обтяження: № реєстра: 5965-9, внутр. №F0272F5C5C щодо - квартири АДРЕСА_1 , відносно частки майна ОСОБА_2 , на підставі ухвали Корольовського районного суду міста Житомира, від 20.02.1999 р. №201-К.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2023, головуючою у даній справі визначено суддю Корольовського районного суду м.Житомира Петровську М.В. та 11.09.2023 справу передано судді для розгляду.

Перевіряючи матеріали позовної заяви на відповідність вимогам статей 175-177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд дійшов висновку, що подана позовна заява підлягає поверненню особі, яка її подала, виходячи з наступних підстав.

Частиною першою статті 58 ЦПК України визначено, що сторона, особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до частин першої, другої статті 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Частиною четвертою статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Положеннями ч.2 ст.175 ЦПК України закріплено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно ч.7 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Зважаючи на категорію та складність справи, приймаючи до уваги предмет позову (припинення арешту нерухомого майна), характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, суд дійшов висновку, що цивільна справа №296/8879/23 не може бути визнана малозначною, тому позовна заява в ній могла бути підписана (подана) безпосередньо позивачем чи його представником, який має статус адвоката.

Подана позовна заява в інтересах позивача ОСОБА_1 підписана ОСОБА_3 та на підтвердження повноважень останнього до матеріалів позовної заяви додано копію перекладеного на українську мову нотаріального акту (довіреності) складеного 26 червня 2023 року нотаріусом Романом Чернікєвічом, який веде нотаріальну контору в Кошаліні (Польща).

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Згідно ч.9 ст.62 ЦПК України довіреності або інші документи, які підтверджують повноваження представника і були посвідчені в інших державах, повинні бути легалізовані в установленому законодавством порядку, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до абз.3 п.4 розділу І «Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», дійсність нотаріально посвідченої довіреності перевіряється нотаріусом за Єдиним реєстром довіреностей, за винятком довіреностей, які посвідчено або видано за кордоном компетентними органами іноземних держав, за умови їх легалізації уповноваженими органами. Без легалізації такі довіреності приймаються нотаріусами у тих випадках, коли це передбачено законодавством України, міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

Оскільки, України та Польща є учасниками Гаазької Конвенції «Про скасування легалізації документів» від 05 жовтня 1961 року (далі - Конвенція), між державами скасована обов`язкова легалізація документів у відповідному міністерстві чи консульській установі. Легалізація документів піддається спрощеній процедурі, шляхом проставлення апостилю.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про міжнародне приватне право» порядок видачі, строк дії, припинення та правові наслідки припинення довіреності визначаються правом держави, у якій видана довіреність.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

За змістом статті 2 Конвенції «Про скасування легалізації документів», кожна з договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території.

Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений (стаття 3 Конвенції).

У статті четвертій Конвенції вказано, що передбачений в частині першій статті 3 апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції.

Разом з тим, доданий до позовної заяви нотаріальний акт (довіреність) не містить відмітки про його легалізацію в установленому законодавством порядку (відсутність апостиля компетентного органу держави, в якій документ був складений), а також не містить зазначення органу чи особи, якою його посвідчено,у зв`язку з чим зазначений вище нотаріальний акт (довіреність) не може слугувати підтвердженням наявності у ОСОБА_3 повноважень на представництво інтересів позивача ОСОБА_1 в Корольовському районному суді м.Житомира.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження повноважень Тамборського В.Д. на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 , як адвоката.

При цьому, згідно інформації з Єдиного реєстру адвокатів України, наявної у вільному доступі в мережі інтернет, вбачається, що відомості про набуття ОСОБА_3 статусу адвоката - відсутні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження повноважень звертатися до Корольовського районного суду м.Житомира в інтересах позивача ОСОБА_1 , в зв`язку із чим відсутні підстави вважати, що позовну заяву підписано уповноваженою особою.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України позовна заява повертається, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Враховуючи наявність підстав, передбачених п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України, позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту реєстрації Житомирської міської ради, Житомирської державної нотаріальної контори, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Катюха Олександр Віталійович, Житомирський обласний державний нотаріальний архів, про припинення арешту нерухомого майна, підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись статтями 58, 62, 175, 177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту реєстрації Житомирської міської ради, Житомирської державної нотаріальної контори, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Катюха Олександр Віталійович, Житомирський обласний державний нотаріальний архів, про припинення арешту нерухомого майна - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення позовної заяви, разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка її подала.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено 15 вересня 2023 року.

Суддя М. В. Петровська