Провадження № 2/496/288/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Пасечник М.Л.

за участю секретаря - Гончаренко І.В.

розглянув у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, як не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору: Службу у справах дітей Біляївської міської ради Одеського району Одеської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, вільному спілкуванні з дитиною,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому просить суд зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступним чином: - безперешкодне проведення відпустки з сином без участі ОСОБА_2 - щороку у літній період строком на 30 діб; - безперешкодне проведення відпустки з сином без участі ОСОБА_2 - щороку у зимній період строком на 14 діб; - безперешкодне проведення вихідних днів два рази на місяць з 10:00 год. суботи до 17:00 год. неділі, без присутності матері дитини - ОСОБА_2 ; - необмежене спілкування з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином.

В обґрунтування позову зазначено, що 01.07.2006 року між позивачем та відповідач було укладено шлюб. В період шлюбу народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем не склалося, збереження шлюбу стало неможливим, на теперішній час ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають окремо, спілкування між ними припинилося, дитина проживає з відповідачкою. Фактично з моменту окремого проживання у позивача з відповідачкою почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідування. Зі сторони ОСОБА_2 створюються штучні перешкоди стосовно спілкування позивача з сином. Всі намагання позивача мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів. Після чисельних марних спроб вирішити дане питання шляхом переговорів, взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, позивач був вимушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, але представник позивача - Осьмінін С.Д. надав до суду письмове клопотання, в якому просив судове засідання провести за їх відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідач у підготовче судове засідання не з`явилася, але надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнала, просила задовольнити.

Представник Служби у справах дітей Біляївської міської ради Одеського району Одеської області у підготовче судове засідання не з`явився, але надав до суду письмову заяву, в якій просив судове засідання провести за його відсутності.

Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Судом ухвалено рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні з наступних підстав.

Так, за змістом ч.4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що від представника позивача, відповідача та представника третьої особи надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, а також у зв`язку з тим, що представник позивача підтримує позовні вимоги, а відповідач позов визнала, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомленого позивача та належним чином повідомлених відповідача та третьої особи, на підставі наявних у суду матеріалів та керуючись ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд може ухвалити рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем.

Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, 01.07.2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис - 801.

В період шлюбу народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якого зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис - 184.

Рішенням виконавчого комітету Біляївської міської ради Одеського району Одеської області № 25 від 09.02.2023 року затверджено висновок про визначення порядку спілкування батька - ОСОБА_1 з малолітнім сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; рекомендовано ОСОБА_2 не чинити батькові дитини - ОСОБА_1 , перешкод у вихованні та спілкуванні із малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Орган опіки та піклування Біляївської міської ради вважає за доцільне визначити час та місце спілкування ОСОБА_1 з сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за наступним графіком: - проведення відпустки з сином без участі ОСОБА_2 - щороку у літній період строком на 30 діб; - проведення відпустки з сином без участі ОСОБА_2 - щороку у зимній період строком на 14 діб; - проведення вихідних днів два рази на місяць з 10:00 год. суботи до 17:00 год. неділі, без присутності матері дитини - ОСОБА_2 ; - необмежене спілкування з сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином.

Згідно з ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Частиною 3 ст. 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно ч. 3 ст. 9 Конвенції, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 18 Конвенції визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст.ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Стаття 141 СК України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ст. 153 СК України).

Відповідно до положень ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Частинами 1, 2 ст. 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07.12.2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини, також суд має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Суд зауважує, що право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає його інтересам. Між тим з батьків, хто проживає окремо і дитиною має існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Діти мають рости під опікою і відповідальністю обох батьків, а тому участь позивача у вихованні дитини, спілкуванні між ними, не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а буде відповідати і інтересам дитини.

Таким чином, за результатами розгляду справи, судом встановлено, що є спір між батьками щодо спілкування та участі батька у вихованні їхньої спільної дитини - ОСОБА_3 . Активна поведінка батька (звернення до суду із цим позовом, зацікавленість процесом життя дитини, бажання вирішити питання щодо його виховання в позасудовому порядку), свідчить про те, що незважаючи на те, що сторони припинили сімейні відносини, не проживають разом, позивач має намір та бажання спілкуватися з дитиною, брати участь у його вихованні та житті. Жодних обставин, які б свідчили про негативну поведінку батька відносно дитини та за яких можна було б позбавити батька дитини реалізувати своє право на участь у спілкуванні та вихованні із дитиною, судом не встановлено.

Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з сином та брати участь у його вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини, може і повинна сприяти дитині та батьку їхньому спілкуванню, проведенню разом часу задля того, щоб не втрачався родинний зв`язок сина із батьком.

Крім того, кожен із батьків повинен усвідомлювати, що в разі настання будь-яких обставин у їхньому особистому житті, дитина має розраховувати на те, що вона залишається частиною життя кожного з батьків окремо і не може бути позбавлена цього лише через те, що самі між собою батьки не можуть порозумітися з будь-яких питань.

Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини

Висновок Органу опіки та піклування Біляївської міської ради Одеського району Одеської області про визначення порядку спілкування батька - ОСОБА_1 з малолітнім сином - ОСОБА_3 суд вважає обґрунтованим та належно мотивованим, який підтверджує встановлені судом обставини.

Відтак, на підставі зібраних доказів, приймаючи до уваги те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення способу участі позивача у спілкуванні з дитиною та його вихованні, враховуючи рівні права батьків на участь у вихованні дитини та керуючись вимогами статей 157, 159 СК України, суд, врахувавши вік дитини на час вирішення цього спору, дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

Визначений судом спосіб участі у вихованні та спілкуванні дитини з батьком відповідатиме інтересам дитини, сприятиме уникненню між сторонами конфліктів, забезпечить спокійний психологічний розвиток та зростання дитини, створить умови для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку по вихованню дитини та здійснення його права на особисте спілкування із сином, відповідатиме вимогам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Саме такий спосіб участі батька у вихованні сина та спілкуванні з ним у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання сина.

Разом з цим, слід зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати позивачу ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Статтями 80-81 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_1 суд вважає обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Згідно абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Окрім іншого, в матеріалах справи наявна письмова заява ОСОБА_2 про визнання позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 3, 6, 7, 19, 141, 142, 150, 151, 157, 159 СК України, ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 200, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, як не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору: Службу у справах дітей Біляївської міської ради Одеського району Одеської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, вільному спілкуванні з дитиною - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати позивачу ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити такі способи участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини:

- безперешкодне проведення відпустки з сином без участі ОСОБА_2 - щороку у літній період строком на 30 діб;

- безперешкодне проведення відпустки з сином без участі ОСОБА_2 - щороку у зимній період строком на 14 діб;

- безперешкодне проведення вихідних днів два рази на місяць з 10:00 год. суботи до 17:00 год. неділі, без присутності матері дитини - ОСОБА_2 ;

- необмежене спілкування з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 13.03.2023 року.

Суддя М.Л. Пасечник