Справа № 346/5067/21
Провадження № 22-ц/4808/904/23
Головуючий у 1 інстанції П`ятковський В. І.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів Баркова В.М., Девляшевського В.А.

за участю секретаря Петріва Д.Б.

учасники справи

позивач - ОСОБА_1

відповідач Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»

третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольга Вікторівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2

на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 травня 2023 року, ухвалене судом у складі судді П`ятковського В.І.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольга Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом з вищезазначеними вимогами, в обґрунтування яких вказав, що про даний виконавчий напис позивачу стало відомо 04 вересня 2021 року від приватного виконавця Ігнатіва О.Л. з наданої на адвокатський запит копії матеріалів виконавчого провадження ВП№66155217. Підставою відкриття даного виконавчого провадження став виконавчий напис, за яким звернуто стягнення на іпотечне майно позивача, сума яка підлягає стягненню на користь банку становить еквівалент 15477,97 Евро, що за курсом НБУ становить 514803,47 грн та сума 10000 грн, що сплачена за вчинення виконавчого напису.

Позивач зазначив, що він не отримував від банку листів та документів, заборгованість перед банком не є узгодженою, про що свідчить справа в Коломийському районному суді.

Вважає, що оспорюваний виконавчий напис приватного нотаріуса не відповідає вимогам ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат», оскільки сума боргу, що визначена у виконавчому написі не є безспірною, також при вчиненні напису нотаріусом допущено ряд порушень.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою КМУ від 29 червня 1999 року №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Нотаріус не мав жодного доказу на підтвердження того, що банком було направлено позивачу лист з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання із зазначенням у листі вимоги стислого змісту порушених зобов`язань, також відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що вказаний лист з вимогою про усунення порушень за договором позивач отримував. Позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості оспорити вимоги, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення.

З виконавчого напису не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними.

У позовній заяві позивач зазначив про орієнтовний розмір витрат, які позивач планує понести на правничу допомогу адвоката та становить 10000грн.

Позивач вказавав, що ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 жовтня 2021 року забезпечено позов до подання заяви шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу - виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В., зареєстрованим за №2166 від 14.06.2021 року про стягнення в користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» шляхом звернення стягнення на нерухоме майно ОСОБА_ 1, сума що підлягає стягненню на користь банку становить еквівалент 15477 євро 97 центів, що за курсом НБУ становить 514803, 47 грн. та суму 10000 грн., що сплачена за вчинення виконавчого напису, на підставі якого приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатівим О.Л. відкрито виконавче провадження №66155217.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 травня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко О. В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 травня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначив, що оскаржуване рішення суду побудоване на припущеннях. Нотаріусом під час вчинення виконавчого напису допущено ряд порушень, зокрема не отримано від представника відповідача документів щодо видачі кредиту та здійснення його погашення, виконавчий напис вчинено на підставі розрахунків заборгованості, який відображений в односторонніх арифметичних розрахунках відповідача та не може свідчити про безспірність грошових вимог. Нотаріусу не надано відомостей про отримання позивачем вимоги про усунення порушеного зобов`язання, що позбавило можливості позивача оспорювати суму заборгованості.

Нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався у безспірності заборгованості, дотримання банком строку звернення із такою вимогою, та отримання боржником повідомлення про заборгованість.

Суд зазначив, що отримання вимоги підтверджується підписом в поштовому повідомленні, тобто за три місяці до вчинення виконавчого напису, однак з поштового повідомлення не вбачається, що воно підписане ОСОБА_1 , а також не вбачається, що згідно цього поштового повідомлення ОСОБА_1 отримано вимогу, оскільки немає опису вкладеного.

Про неузгодженість розміру заборгованості свідчать матеріали справи №346/1651/15- ц за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, які були витребувані та досліджені судом першої інстанції.

Вважає, що при вирішенні спору застосуванню підлягає постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 від 29 червня 1999 року.

Підпунктом 5.1, пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 відповідно до Переліку змін, виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідачем не доведено, що ним було передано приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису документи відповідно до вище приведеного Переліку.

Послався на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду №750/1627/18 провадження №61-43895 св 18/ від 06 червня 2019 року, яка відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом та відповідно до якої при здійсненні своєї діяльності нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

Також послався на правові позиції, викладені в постановах Верховного суду від 23 січня 2018 року по справі №310/9293/15, та від 06 червня 2019 року №750/1627/18 провадження №61-43895св18.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що згідно укладеного та в установленому порядку підписаного кредитного договору №014/0036/82/91055 від 13.10.2008 року ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк») було надано громадянину ОСОБА_1 кредит у сумі 14 700, 00 євро строком до 13.10.2018 року із сплатою 16,50%.

20.10.2008 року в якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №014/0036/82/91055 від 13 жовтня 2008 року між Кредитором та ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 передав в іпотеку Кредитору нерухоме майно.

Вимога про усунення порушень основного зобов`язання іпотекодавцеві надсилалася за трьома адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 .

За адресою - АДРЕСА_3 , яку ОСОБА_1 зазначає в позовній заяві як місце проживання, останній отримав дану вимогу 10.03.2021 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, але позивач не звертався до банку стосовно незгоди з розміром заборгованості.

Звертає увагу суду, що вимоги від 23.02.2021 року були направлені засобами поштового зв`язку 26.02.2021 року, отримані ОСОБА_1 10.03.2021 року, а виконавчий напис було вчинено нотаріусом лише 14.06.2021року, через 3,5 місяці після направлення даних вимог.

У визначені кредитором строки вимога не була виконана, заборгованість не була погашена, станом на 09.02.2021 року заборгованість позивача перед банком за кредитним договором складала: за кредитом - 7 432, 61 євро, за відсотками - 8 045, 36 євро;

На момент звернення банку з заявою до приватного нотаріусу та на момент вчинення ним виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед банком, тобто заборгованість існувала саме в такому розміру, як зазначено у виконавчому написі.

АТ «Райффайзен Банк» відповідно до вимог закону надало нотаріусу всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості за Кредитним договором № 014/0036/82/91055 від 13.10.2008 року, а саме: розрахунок заборгованості станом на 09.02.2021 року; оригінал договору іпотеки, що посвідчений 20 жовтня 2008 року ОСОБА_3 , приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу за реєстровим №4967; копія кредитного договору №014/0036/82/91055 від 13.10.2008 року; копія виписки про надання коштів; копія вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором з доказами їх направлення; копія паспорту ОСОБА_1 ; копія довіреності представника АТ «Райффайзен Банк Аваль».

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу в межах її доводів, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги позивача.

У судове засідання представник АТ «Райффайзен Банк» не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином. На адресу апеляційного суду від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача.

У судове засідання третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко О. В. не з`явилась, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справу.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим провести судовий розгляд справи без позивача та відповідача по справі, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідача, учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що до заяви про вчинення виконавчого напису долучено докази наявності та безспірності вимоги, а саме оригінал нотаріально посвідченого договору іпотеки, копію кредитного договору, розрахунок заборгованості, виписки про надання коштів, копію вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором з доказами їх направлення іпотекодавцю.

Суд дійшов висновку, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису АТ «Райффайзен Банк Аваль» були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості. Позивачем не доведено, що в нього наявний інший розмір заборгованості перед банком, а також не надано доказів відсутності заборгованості або існування заборгованості в іншому розмірі, ніж зазначено у виконавчому написі.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду не відповідають встановленим по справі обставинам та вимогам закону, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між ВАТ «Райффазен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффазен Банк» та позивачем ОСОБА_1 13 жовтня 2008 року було укладено кредитний договір №014/0036/82/91055 відповідно до якого банк надав позивачу кредит в сумі 14700, 00 Евро строком до 13 жовтня 2018 року зі сплатою процентів у розмірі 16, 50 %.

20 жовтня 2008 року в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між кредитором та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 передав в іпотеку кредитору нерухоме майно:

-земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0800 га, кадастровий номер 140020003, що знаходиться по АДРЕСА_2

- об`єкт незавершеного будівництва, процент готовності 51%, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

14 червня 2021 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2166 про звернення стягнення на нерухоме майно на підставі договору іпотеки від 20 жовтня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Галян Г.М. за реєстровим номером 4967.

Відповідно до даного виконавчого напису звернуто стягнення на нерухоме майно:

- земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0800 га, кадастровий номер 140020003 що знаходиться по АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ІФ №066125, виданого 19.07.2005 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченої приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Галян Г.М. 15.10.2001 року по реєстру за №Д-811 та зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №62. Згідно довідки виданої відділом земельних ресурсів у місті Коломия 30.09.2008 року за №04-10/648 обмеження (обтяження) щодо використання іпотекодавцем земельної ділянки відсутні;

- об?єкт незавершеного будівництва, процент готовності - 51 %. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на право власності на земельну ділянку Серії ІФ №066125 виданого 19.07.2005 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченої приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Галян Г.М. 15.10.2001 року по реєстру за № Д-811 зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 629 та зареєстрованого в ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 02.10.2008 року в книзі №2НБ номер запису 121, реєстраційний номер 24918979, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» №24918979 від 02.10.2008 року.

Також у виконавчому написі зазначено, що 20 жовтня 2008 року в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №014/0036/82/91055 від 13 жовтня 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, що посвідчений 20 жовтня 2008 року Глян Г.М., приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу за реєстровим №4967.Договір іпотеки є забезпеченням виконання зобов`язань ОСОБА_1 за наведеним нижче договором: 13 жовтня 2008 року між ВАТ «Райффайзен банк Аваль» правононаступником якого є АТ «Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір №014/0036/82/91055, відповідно до якого банк зобов`язався надати в кредит грошові кошти в сумі 14 700 EURO, 00 центів зі сплатою 16,50 % річних на умовах, визначених кредитним договором. Кінцевий термін повернення основної заборгованості - 13 жовтня 2018 року.

Сума, що підлягає стягненню становить еквівалент 15 477 Eвро 97 центів, що еквівалентно за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 514 803, 17 грн сума в розмірі 10 000 гривень, що сплачена за вчинення виконавчого напису. Стягнення здійснюється за період з 09.02.2018 року по 09.02.2021 рік.

На підставі вказаного виконавчого напису 20 липня 2021 року відкрито виконавче провадження № 66155217.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчиняючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право. Проте, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, що є підставою нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік).

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перш статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Такий висновок щодо застосування норм права викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278гс18), від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано.

Визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).

У справі, яка переглядається, судом апеляційної інстанції встановлено, що оспорюваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 14 червня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що листом від 10 червня 2021року АТ «Райффайзен Банк Аваль», адресованим приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В., банк просив вчинити виконавчий напис на договорі іпотеки, що посвідчений 20 жовтня 2008 року Галян Г.М., приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу.

До заяви було додано такі документи: розрахунок заборгованості станом на 09.02.2021 року, оригінал договору іпотеки, копія кредитного договору №014/0036/82/91055від 13 жовтня 2008 року, копію виписки про надання коштів, копію вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором з доказами їх направлення іпотекодавцю/позичальнику, копія паспорту ОСОБА_1 , копія довіреності представника банку.

Тобто, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, суд першої інстанції на цю обставину не звернув уваги та дійшов помилкового висновку про те, що банком надано усі документи на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Для звернення стягнення на предмет іпотеки нотаріус вчиняє виконавчий напис саме на документі, що встановлює заборгованість останнього, а не на правочині про забезпечення виконання зобов`язань. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому це самостійна підстава для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі 910/10374/17 у постанові Верховного Суду від 13 квітня 2023 року в справі № 757/3014/18-ц (провадження № 61-9202св22).

Разом із тим, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тій обставині, що з 2015 року на розгляді у Коломийському міськрайонному суду Івано-Франківської області знаходилася справа за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором №014/0036/82/91055 від 13 жовтня 2018 року, що свідчить сума боргу не є безспірною.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2022 року, яке залишено без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 22 вересня 2022 року встановлено, що 29.01.2015 відповідачу ОСОБА_1 направлено вимогу про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором і повернення заборгованості за кредитом протягом 60 календарних днів від дати вимоги, яка складається із 6807,41 Євро суми простроченого кредиту, 642,04 Євро суми заборгованості про процентах, а також розрахованої пені на день погашення. У квітні 2015 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» подано позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/0036/82/91055 від 13.10.2008 року в сумі 9 224,20 Євро, що еквівалентно 169 440,06 грн

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частині першій статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Апеляційний суд враховує правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, зазначено, що після спливу визначеного договором строку позики, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється. Що ж стосується нарахування процентів після закінчення строку дії кредитного договору, то Великою Палатою Верховного Суду роз`яснено, що після закінчення строку кредитування, права та інтереси позивача в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З виконавчого напису від 14 червня 2021 року вбачається, що приватним нотаріусом запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 20 жовтня 2008 року, задовольнивши вимоги стягувача АТ «Райффазен Банк Аваль» за період з 09 лютого 2018 року по 09 лютого 2021 року по 01 квітня 2014 року, а саме заборгованість за кредитом у розмірі 7432, 61 Євро та заборгованість за відсотками за користування кредитом 8045, 36 Євро, а загальна сума заборгованості у розмірі 15477, 97 Євро, що еквівалентно за курсом НБУ станом на час розрахунку 514803, 47 грн.

З огляду на вказані роз`яснення, оскільки виконавчий напис не містить вказівку на підстави нарахування відсотків (договірні або відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України) і ці обставини не підтверджуються жодними іншими доказами, обґрунтованість нарахування відповідачем відсотків є недоведеною і відтак не є безспірною.

Також, оскільки АТ «Райффазен Банк Аваль» скористалося правом на дострокове стягнення кредитної заборгованості, направивши що 29.01.2015 відповідачу ОСОБА_1 вимогу про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором №014/0036/82/91055 від 13 жовтня 2008 року та звернувшись з позовом до позичальника ОСОБА_1 у квітні 2015 року, чим змінив строк виконання зобов`язання, відтак з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, які сплинули в квітні 2018 року.

Відтак виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом 14 червня 2021 року всупереч положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та п.п. 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якими передбачено, що виконавчий напис вчиняється за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, і зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування, з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України апеляційний суд здійснює перерозподіл судових витрат та оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 1362 грн згідно ставок судового збору, встановлених ст. 4 Закону України «Про судовий збір» для позовних вимог немайнового характеру. З огляду на те, що позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви у сумі 454, 00 грн, то вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивачу.

Що стосується стягнення судових витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції, то позивачем на понесення витрат на правничу допомогу не надано суду належних доказів.

Представником скаржника в апеляційній скарзі зазначено про орієнтовний розмір витрат, які позивач планує понести на правничу допомогу в апеляційній інстанції, та до закінчення судових дебатів заявлено про стягнення судових витрат на правничу допомогу, тому апеляційний суд не вирішує питання щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу при розгляді апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 376, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольга Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 14 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В., зареєстрованого в реєстрі за №2116 про стягнення на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» шляхом звернення стягнення на нерухоме іпотечне майно з ОСОБА_1 , сума, що підлягає стягненню на користь банку становить еквівалент 15477 євро 97 центів, що за курсом НБУ становить 514803, 47 грн та суму 10000 грн, що сплачена за вчинення виконавчого напису.

Стягнути з Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», , місцезнаходження:01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , судовий збір в сумі 908 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», , місцезнаходження:01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9 на користь держави витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1362 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15 вересня 2023 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.М. Барков

В. А. Девляшевський