ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7868/23 Справа № 212/3835/23 Суддя у 1-й інстанції - Власенко М.Д. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Приватне акціонерне товариство Суха Балка,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка», позивача ОСОБА_1 нарішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07липня 2023 року, ухваленого суддею Власенко М.Д. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 11 липня 2023 року,

ВСТАНОВИВ

У травні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства Суха Балка про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я під час виконання трудових обов`язків на підприємстві.

В обгрунтування позову зазначив, що з березня 1998 року по жовтень 2020 року перебував у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством Суха Балка (далі ПрАТ Суха Балка), працював на шахті ім.Фрунзе на посаді підземного машиніста електровозу.

У січні 2023 року Державною установою Науково-дослідний інститут промислової медицини позивачу встановлені професійні захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з центрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, ускладненим гіпертонічною хворобо, у поєднанні з полірадикулонейропатією, вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і мязово-тонічним синдромами, синдромом нейрогенної кульгавості, стан після оперативного втручання, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу, остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових і колінних суглобів, остеоартрозу дрібних суглобів кистей.

При огляді МСЕК 25 травня 2023 року позивачу встановлено 60% втрати професійної працездатності безстроково та ІІІ групу інвалідності.

Тривалий час позивач переносить фізичні страждання: його турбує біль в шийному та попереково-крижовому відділах хребта з іррадіацією в праву ногу, він відчуває обмеження рухів в ліктьових, плечових і колінних суглобах, болі і оніміння рук, мерзлякуватість кистей, головний біль, запаморочення, зниження пам?яті. Крім того, у зв`язку з отриманими професійними захворюваннями, позивач змушений постійно лікуватись медикаментозно, а також проходити санаторно-профілактичне лікування. Через отримані професійні захворювання позивач переносить моральні страждання та переживання, оскільки його визнали інвалідом. Позивач вважає, що професійні захворювання виникло внаслідок порушень норм охорони праці на підприємстві, де він працював. У зв`язку із отриманими професійними захворюваннями йому заподіяна моральна шкода, розмір якої позивач оцінює в 360 000 грн., яку просив стягнути з відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 липня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Суха Балка про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я під час виконання трудових обов`язків на підприємстві задоволені частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Суха Балка на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Суха Балка на користь держави судовий збір в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодним з рішенням суду в частині визначеного судом до стягнення розміром моральної шкоди, подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду, збільшивши розмір моральної шкоди до заявлених у позові вимог. При цьому, позивач вважає, що судом першої інстанції не було оцінено всі докази у їх сукупності і неповно з`ясовано всі обставини , що мають значення для справи, зокрема суд не оцінив в повній мірі докази про стан його здоров`я, те, що шкода здоров`ю була заподіяна відповідачем, який не забезпечив безпечних умов праці, те що умови праці на підприємстві відповідача були набагато гірші ніж на інших підприємствах. Зазначає, що винним у його моральних стражданнях є відповідач, тому просить рішення суду зміними і збільшити розмір моральної шкоди до 360 000 грн.

Відповідач Приватне акціонерне товариство «Суха Балка», будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням також подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення суду, просить його скасувати і відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач зазначає, що наявність шкідливих умов праці на деяких робочих місцях є об`єктивним явищем і виробнича діяльність підприємств, які використовують працю робітників в шкідливих умовах праці не є протиправною за умови дотримання роботодавцем гарантій прав працівників на охорону праці, встановлених ст.ст.5-8 Закону України «Про охорону праці», вказує, що позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я та його наслідки.

Скаржник вважає, що порушень законодавства про працю відносно позивача, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням професійного захворювання, Відповідач не вчиняв, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обов`язок підприємства відшкодувати позивачеві моральну шкоду.

Окрім того, відповідач вважає, що визначений судом до стягнення розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також нормам ст.23 ЦК України.

Також Відповідач вважає, що судом надано більшу перевагу доказам позивача, що призвело до винесення незаконного судового рішення.

Відзиві на апеляційні скарги не подано.

Позивачем 01.08.2023 до апеляційної скарги додана заява про проведення апеляційного розгляду скарги без його участі та без надання відповіді на відзив відповідача, просить його апеляційну скаргу задовольнити, а апеляційну скаргу відповідача відхилити.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, тоді як апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 01 червня 1998 року прийнятий на посаду підземного машиніста тепловоза 4 розряда з повним робочим днем у підземних умовах на шахту ім. Фрунзе та 06 жовтня 2020 року звільнений за власним бажанням по виходу на пенсію за віком згідно ст.38 КЗпП України, що підтверджуються копією трудової книжки (а.с.18-20).

З Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 02 березня 2023 року, проведеного на ПрАТ Суха Балка вбачається, що комісія провела розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) ОСОБА_1 : вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з центрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, ускладненим гіпертонічною хворобо, у поєднанні з полірадикулонейропатією, вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і мязово-тонічним синдромами, синдромом нейрогенної кульгавості, стан після оперативного втручання, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу, остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових і колінних суглобів, остеоартрозу дрібних суглобів кистей (а.с.6-9).

Пунктом 17 вказаного Акту встановлено обставини виникнення хронічного професійного захворювання позивача, а саме: працюючи на шахті ім. Фрунзе підземним машиністом електровоза з 01.06.1998 року по 06.10.2020 року ОСОБА_1 виконував управління електровозом під час відкатки навантажених та порожніх рухомих складів, виконував формування рухомих складів, підйом та постановку електровозів, вагонеток, які зійшли з колії та інше. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце поурушень систем вентиляції, пилопидавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування підпадав під вплив підвищених показників загальної вібрації.

Пунктом 18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 02 березня 2023 року причиною виникнення хронічного професійного захворювання є вібрація загальна: еквівалентний корегований рівень віброприскорення на 1 дБ перевищував допустимий рівень згідно ДСН 3.3.6.039-99 Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації та складав 66 дБ при ГДР 65 дБ.

Згідно довідки МСЕК від 25 травня 2023 року позивачу первинно встановлено 60 % втрати працездатності по вібраційній хворобі з 01 травня 2023 року та ІІІ групу інвалідності безстроково, а також визначено потребу у санаторно-курортному лікуванні, медикаментозному лікуванні та забезпеченні виробами медичного призначення (а.с.10).

За висновком МСЕК, позивачу противопоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження в умовах вібрації та рекомендовано спостереження та лікування у сімейного лікаря та невролога (а.с.11).

У зв`язку з отриманими професійними захворюваннями позивач неодноразово звертався до закладу медичного лікування, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с.12-17).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних ОСОБА_1 виходив з того, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача, тому роботодавецьПрАТ «Суха Балка» зобов`язаний відшкодувати спричинену позивачу втратою здоров`я моральну шкоду,правові підстави для стягнення якої визначені статтями 153, 173, 237-1 КЗпП України.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції та не може погодитись з доводами сторони Відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позову та завищеного розміру відшкодування моральної шкоди, при цьому частково погоджується з доводами ОСОБА_1 щодо заниженого розміру відшкодування моральної шкоди, з огляду на таке.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як визначеноо в п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі №1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачеві заподіяна моральна шкода у зв`язку з отриманими ним під час роботи на підприємстві відповідача професійними захворюваннями.

У п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", роз`яснено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, характер моральних страждань і наслідки, що наступили.

Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або у інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

З оскаржуваного рішення видно, що, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції виходив з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, врахував тривалий період роботи позивача в шкідливих умовах на підприємстві відповідача впродовж більше 22 років, характер отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності та встановлену ІІІ групу інвалідності безстроково, а також стан здоров`я потерпілого, тяжкість та невідворотність вимушених змін його життєвих і виробничих стосунках та, виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості визначив до стягнення розмір компенсації моральної шкоди в сумі 200 000 грн.

Разом з тим, колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 щодо необґрунтовано заниженого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивача та вважає, що він визначений без повного урахування роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги, що внаслідок отриманого професійного захворювання позивачу з 01 травня 2023 року встановлено 60% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності безстроково, що свідчить про неможливість покращення стану здоров`я у майбутньому незважаючи на лікування, стаж його роботи на підприємстві відповідача в шкідливих умовах праці 22 роки, характер немайнових витрат, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити цей розмір з 200 000 грн. до 300 000 грн.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що достатнім, справедливим, співмірним розміром компенсації позивачеві моральної шкоди буде 300 000 грн.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, відповідно змінює розподіл судовий витрат, до яких відповідно до статті 133 ЦПК України віднесені витрати зі сплати судового збору.

Стаття 141 ЦПК України встановлює, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до положень ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, те, що суд апеляційної інстанції змінює рішення суду в частині збільшення розміру моральної шкоди, відповідно збільшенню підлягає і сума судового збору, стягнутого з Відповідача на користь держави, пропорційно до задоволених позовних вимог, з 2000 грн. до 3000 грн., що становить 1% від суми задоволених судом апеляційної інстанції позовних вимог.

Оскільки судом апеляційної інстанції апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 4500 грн. за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367, ч.1 ст.369, ст.374, ст.376, ст.ст.381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 липня 2023 року в частині розміру моральної шкоди і судового збору змінити, збільшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь позивача ОСОБА_1 з 200 000 (дісті тисяч гривень) грн. до 300 000 (триста тисяч гривень) грн., відповідно збільшивши суму судового збору, стягнутого з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь держави з 2000 грн. (дві тисячі гривень) до 3000 грн. (три тисячі гривень).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь держави судовий збір за подачу позивачем апеляційної скарги в розмірі 4 500 грн. (чотири тисячі п`ятсот гривень).

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 10 жовтня 2023 року.

Головуючий:

Судді: