Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/540/22
Провадження № 2/553/196/2023
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12.12.2023м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді: Тимчука Р.І.,

за участю секретаря: Ковпак А.І.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Сидоренко Юлія Юріївна та Полтавська міська рада, про визначення частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, ?

ВСТАНОВИВ:

25.03.2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Сидоренко Юлія Юріївна та Полтавська міська рада про визначення частки у праві спільної сумісної власності та визнання в порядку спадкування права власності на частку у праві власності на земельну ділянку.

Провадження у справі відкрито за ухвалою від 04.07.2022 з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 05.09.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 24.08.2023 року клопотання представника позивача адвоката Черевичної Ю.О. про повернення до стадії підготовчого провадження задоволено, повернуто при розгляді цивільної справи № 553/540/22 на стадію підготовчого засідання.

20.09.2023 року від ОСОБА_1 надійшла уточнена позовна заява, в якій просить:

1) визначити, що частка ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий номер :16:004:0144, цільове призначення «Для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» загальної площі 0,0574 га за адресою: АДРЕСА_1 , становить 164/574 частин, що еквівалентно 164,00 м2;

2) визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку в розмірі 164/574 частин, що еквівалентно 164,00 м2.

28.09.2023 року від ОСОБА_1 надійшла уточнена позовна заява, в якій просить:

1) визначити, що частка ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий номер :16:004:0144, цільове призначення «Для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» загальної площі 0,0574 га за адресою: АДРЕСА_1 , становить 164/574 частин, що еквівалентно 164,00 м2;

2) визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку кадастровий номер :16:004:0144, цільове призначення «Для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» загальної площі 0,0574 га за адресою: АДРЕСА_1 , становить 164/574 частин, що еквівалентно 164,00 м2.

Ухвалою суду від 29.09.2023 року дану уточнену позовну заяву від 28.09.2023 року повернуто позивачу, оскільки, позивачем при подачі уточненої позовної заяви від 28.09.2023 року не надано доказів надсилання іншим учасникам справи.

Ухвалою суду від 29.09.2023 року дану уточнену позовну заяву від 20.09.2023 залишено без руху, надано строк на усунення недоліків (позивачем при подачі уточненої позовної заяви щодо другої позовної вимоги не вказано кадастровий номер земельної ділянки, цільове призначення, загальну площу, адресу місцезнаходження та будь-які дані про неї).

03.10.2023 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла уточнена позовна заява з усунутими недоліками, про які зазначено в ухвалі від 29.09.2023 року.

Ухвалою суду від 13.10.2023 року прийняти до провадження уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Сидоренко Юлія Юріївна та Полтавська міська рада про визначення частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, в якій просить:

1) визначити, що частка ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий номер :16:004:0144, цільове призначення «Для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» загальної площі 0,0574 га за адресою: АДРЕСА_1 , становить 164/574 частин, що еквівалентно 164,00 м2;

2) визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку кадастровий номер :16:004:0144, цільове призначення «Для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» загальної площі 0,0574 га за адресою: АДРЕСА_1 , становить 164/574 частин, що еквівалентно 164,00 м2.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 29.11.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

29.11.2023 року від відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, вказали, що уточнену позовну заяву від 03.10.2023 року визнають.

Позивач та його представник у судовому засіданні уточнену позовну заяву від 03.10.2023 року підтримали, просили задовольнити.

Відповідачі надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Сидоренко Юлія Юріївна та Полтавська міська рада, будучи належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, в судове засідання повторно не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, не подали пояснень на уточнену позовну заяву від 03.10.2023 року.

Суд, врахувавши позиції сторін у справі та надані суду документи, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів та третіх сторін за матеріалами, наданими сторонами на підтвердження своїх доводів та заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 18.10.2016 року.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина до складу якої входять: житловий будинок 43/150 частин із часткою господарських будівель і споруд, загальної площі 89,2 м2 та земельної ділянки, на якому розташований будинок, господарські споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 .

05.10.2021 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Сидоренко Ю.Ю. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 43/150 часток житлового будинку з часткою господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на вказане спадкове майно було зареєстровано за позивачем 05.10.2021 (Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 05.10.2021, зареєстровано в реєстрі за № 843, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 278195859 від 05.10.2021) (а.с. 11-12).

16.12.2021 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Сидоренко Ю.Ю. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку земельної ділянки, кадастровий номер :16:004:0144, оскільки спадкодавець ОСОБА_7 за життя разом із співвласниками ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , не визначали частки в спільній сумісній власності на земельну ділянку, видати свідоцтво про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку є неможливим (а.с. 17-18).

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Сидоренко Ю.Ю. від 16.12.2021 вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем, дані про інших спадкоємців у спадковій справі відсутні та будь-яких інших заяв про прийняття спадщини не надходило (а. с. 17).

Відповідно до статті 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 357 Цивільного кодексу України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом; якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Згідно до частини 1 та частини 2 статті 368 Цивільного кодексу України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Згідно статті 370 Цивільного кодексу України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

У відповідності до положень частини 1 та частини 3 статті 364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі статтею 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За частиною 1 статті 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Згідно частини 1 статті 89 Земельного кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам.

Згідно п. в ч. 2 ст. 89 Земельного кодексу України у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: співвласників жилого будинку.

Згідно частин 3-5 статті 89 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до частини 4 статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Частиною 1 статті 1225 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно з частиною 1 статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, а смерть власника являється однією із підстав для припинення права власності, що випливає із норм статті 346 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, також кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р., відповідно до статті 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Верховний Суд в постанові від 16.06.2021 р. у справі № 570/997/19, зазначив про те, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Згідно статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Згідно статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В силу вимог статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, позивачем доведено, що він є спадкоємцем майна, що залишилось після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийняв спадщину та оформив свої спадкові права на частину спадкового майна, а також неможливість оформити свої права на частину земельної ділянки з кадастровим номером :16:004:0144, яка належала спадкодавцеві на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

ОСОБА_9 з 08.07.2011 року згідно свідоцтва про шлюб має прізвище ОСОБА_10 (а.с. 39).

Поряд з тим, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню шляхом захисту спадкових прав позивача в частині визнання права власності на 164/574 часток земельної ділянки з кадастровим номером :16:004:0144 в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При цьому, суд враховує ту обставину, що за домовленістю співвласників частка земельної ділянки померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , становить саме 164/574, площа 164 кв.м.

Правових підстав для задоволення окремих вимог стосовно визначення частки у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не вбачається, оскільки судом не може буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач ОСОБА_1 у відповідності до приписів п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, судові витрати зі сплати судового збору належить компенсувати за рахунок держави згідно зазначених вище вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного і керуючись статтями 12, 81, 200, 206, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Сидоренко Юлія Юріївна та Полтавська міська рада, про визначення частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку - задовольнити частково.

Визнати право власності за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на 164/574 часток земельної ділянки, площею 164 кв.м., кадастровий номер :16:004:0144, цільове призначення «Для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0574 га.

У задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12.12.2023 року.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиР. І. Тимчук