Справа № 212/6442/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого Чайкіна І.Б., за участю: секретаря судового засідання Лапіної А.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дербін Дмитро Олександрович до ТЕРИТОРІАЛЬНОЇ ГРОМАДИ МІСТА КРИВОГО РОГУ представленою КРИВОРІЗЬКОЮ МІСЬКОЮ РАДОЮ повноваження якої делеговано ПОКРОВСЬКІЙ РАЙОННІЙ У МІСТІ РАДИ про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності померлих,-

встановив:

Адвокат Дербін Дмитро Олександрович, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою в якій просив визначити частки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спільній сумісній власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованій в КП ДОР «КРИВОРІЗЬКЕ БТІ» 22.10.1993 року на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Вінницької міської ради народних депутатів «Суха Балка», рішення № 828 від 04.10.1993 року, є рівними і становлять по ідеальній частці кожного з двох співвласників, в тому числі частка померлої ОСОБА_2 на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 становила ідеальну частку, частка ОСОБА_3 становить ідеальної частки. Мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_2 . Після смерті бабабусі відкрилась спадщина на частину нерухомого майна, а саме квартира АДРЕСА_2 , яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.10.1993 року , виданого рудником «Суха Балка», згідно розпорядження № 828 від 04.10.1993 року. ОСОБА_2 за життя склала заповіт відповідно до якого квартира АДРЕСА_2 заповідає позивачу ОСОБА_1 . Крім того власником спірної квартири, окрім бабусі ОСОБА_2 , є ОСОБА_3 , яка померла в 2002 році.Позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою до ПРИВАТНОГО НОТАРІУСУ КРИВОРІЗЬКОГО МІСЬКОГО НОТАРІАЛЬНОГО ОКРУГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ Кноль С.В. із заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Однак, 04.07.2020 року отримав відповідь про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що невизначені частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.Звернув увагу суду, що позивачу необхідно встановити розмір часток співвласників для подальшого отримання від нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.08.2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження з викликом сторін із призначенням підготовчого засідання.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.09.2023 року закрито підготовче засідання у справі та призначено до судового розгляду.

Позивач у судове засідання не зявився, вважається належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи.

Представником позивача подано заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, наполягали на задоволенні позовних вимог.

Відповідач належним чином повідомлені, скористалися правом подання відзиву в якому просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначили, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлими не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи яка не має цивільно-процесуальної правосубєктності. Акцентували увагу суду, що позивач не позбавлений права на захист своїх порушених прав шляхом подання позову про визнання за ним права власності у порядку спадкування на належну спадкодавцю частку у праві спільної власності на квартиру. Подали заяву про проведення судового засідання без їх участі, заперечували щодо задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Приписами частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Згідно частини першої та другої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню.

Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є онуком ОСОБА_2 (а.с.13-14).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.15).

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповіла належну їй на праві приватної власності квартиру за номером АДРЕСА_3 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказаний заповіт складено 15 січня 2014 року та посвідчено ДЕРЖАВНИМ НОТАРІУСОМ ДРУГОЇ КРИВОРІЗЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ НОТАРІАЛЬНОЇ КОНТОРИ Бикановим Р.І., зареєстровано в реєстрі за № 1-35 (а.с.21).

Квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвам про право власності на житло від 22.10.1993 року (а.с.19-20).

ОСОБА_1 звернувся до ПРИВАТНОГО НОТАРІУСУ КРИВОРІЗЬКОГО МІСЬКОГО НОТАРІАЛЬНОГО ОКРУГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ Кноль С.В. із заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Однак постановою від 04.07.2020 року Вих. 134/02-31 останьому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Частка вищнзазначено квартири, яка належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 входить до спадкової маси. В даному випадку, за життя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не було укладено договорів про поділ спільного сумісного майна та/або визначення розміру часток у праві спільної сумісної власноті. Рекомендовано звернутися до суду за захистом свої прав (а.с.18).

На виконання ухвали суду ПРИВАТНИМ НОТАРІУСОМ КРИВОРІЗЬКОГО МІСЬКОГО НОТАРІАЛЬНОГО ОКРУГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ Кноль С.В. надано спадкову справу № 6/2020 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 з якої вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 звернувся ІНФОРМАЦІЯ_4 онук померлої ОСОБА_1 (а.с.52-84).

Вказані обставини сторонами не оспорювались.

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною першою статті 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

У постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19, вказано, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України).

Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності (померлої особи), що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернення до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах: від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

У справах про визнання права власності в порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності (усунення від права на спадкування, неприйняття спадщини, відмови від прийняття спадщини) належним відповідачем є орган місцевого самоврядування, який представляє територіальну громаду, що може претендувати на відумерлу спадщину у випадках передбачених статтею 1277 ЦК України.

При цьому суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

За вказаних обставин, підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає.

Згідно з вимогами ч ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 77-81, 128,139,141,142, 206,207,259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дербін Дмитро Олександрович до ТЕРИТОРІАЛЬНОЇ ГРОМАДИ МІСТА КРИВОГО РОГУ представленою КРИВОРІЗЬКОЮ МІСЬКОЮ РАДОЮ повноваження якої делеговано ПОКРОВСЬКІЙ РАЙОННІЙ У МІСТІ РАДИ про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності померлих залишити без задоволення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 09 жовтня 2023 року.

Суддя: І. Б. Чайкін