г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2040/23
Номер провадження 2/213/1027/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2023 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Попова В.В.,

секретар судового засідання - Куропятник І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань №14, в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 213/2040/23 за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Кривого Рогу в особі виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської областіпро визнання права власності на спадкове майна, за відсутності учасників справи, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що вона не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті баби ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на території російської федерації, оскільки нотаріусом у його видачі було відмовлено у зв`язку з тим, що у позивача відсутні документи, які підтверджують останнє місце проживання спадкодавця, і неможливо встановити коло спадкоємців. Оскільки вона не має можливості оформити спадкові права в нотаріальному порядку, звертається до суду із цим позовом і просить визнати за нею право власності на 3/4 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Процесуальні дії у справі.

23.05.2023 позовна заява надійшла до суду.

29.05.2023 позивач подала уточнену позовну заяву.

Ухвалою від 29.05.2023 провадження у справі відкрито. Розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче засідання, задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

19.06.2023 та 19.07.20232 надійшли докази на виконання ухвали про їх витребування.

04.09.2023 підготовче провадження закрито. Справу призначено до судового розгляду по суті.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались.

Заяви, клопотання.

Представник позивача наддала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.

Відповідач надіслав клопотання про розгляд справи без участі його представника. Під час ухвалення рішення покладається на розсуд суду.

За вказаних обставин, суд вирішує справу за відсутності сторін, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.1 ст.223 ЦПК України.

Фіксування судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Позивач ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_4 , матір`ю якого була ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження позивача та її батька, а також свідоцтвом про шлюб, згідно з яким ОСОБА_5 15.12.2007 року уклала шлюб з ОСОБА_6 і після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_7 » /а.с.5, 6, 7/.

Тобто, судом встановлено, що позивач є внучкою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у селищі Вигоничі Вигоничьського району Брянської області рф /а.с.4/. Батько позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.8/.

Спадкоємцям ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на праві часткової приватної власності належав будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому бабі позивача ОСОБА_2 належало 3/4 частки вказаного домоволодіння, з них 1/2 частка на підставі свідоцтва про право власності, виданого державним нотаріусом П`ятої криворізької державної нотаріальної контори Чуркіною Н.М. 06.10.2010 року за реєстровим № 2086, як на майно подружжя, набуте під час шлюбу, та 1/4 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом П`ятої криворізької державної нотаріальної контори Чуркіною Н.М. 06.10.2010 року за реєстровим № 2088. Інша 1/4 частка будинку з відповідними частками господарчих споруд належало батькові позивача ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом П`ятої криворізької державної нотаріальної контори Чуркіною Н.М. 06.10.2010 року за реєстровим № 2090 /а.с.9, 10, 11/.

Належність вказаного спадкового майна двом спадкодавцям підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно /а.с.12/.

За життя, а саме 07.06.2016 року, ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Широківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Токмаковим А.Б., зареєстрований в реєстрі за № 180, яким все своє майно заповідала ОСОБА_1 (позивачу по справі) /а.с.22/.

На підставі заяви позивача від 12.04.2022 року після смерті її батька ОСОБА_4 приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопською О.О. було заведено спадкову справу № 41/2022 /в.с.21, 23/.

За повідомленням нотаріуса, спадкову справу після смерті ОСОБА_2 було заведено за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом; із заявою про обов`язкову частку у спадщині ніхто не звертався; у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 було відмовлено постановою від 03.08.2022 року у зв`язку з тим, що у спадкоємця відсутні будь-які документи, що підтверджують останнє місце проживання спадкодавця, і неможливо встановити коло спадкоємців. Факт відмови підтверджено відповідною постановою /а.с.25, 47/.

Згідно з матеріалами спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , складений нею 07.06.2016 року заповіт на ім`я позивача, є чинним /а.с.64/.

Отже, питання успадкування нерухомого майна, належного ОСОБА_2 , не вирішено.

Відповідно до звіту про оцінку майна від 11.05.2023 ринкова вартість спадкового нерухомого майна житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 становить 236500,00 грн. /а.с.19/. Відповідно, вартість 3/4 часток цього нерухомого майна становить 177375,00 грн., з вказаної вартості позивачем сплачено судовий збір за подання позову до суду.

Зміст спірних правовідносин.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що виникають із права особи звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в разі неможливості вирішення цього питання у позасудовому порядку.

Норми права, які застосовує суд.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст.8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та є непорушним.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В листі Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № v-753740-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено: «Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини».

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За приписами ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1233 ЦК, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст.ст.1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно за спадкодавцем, має особисто подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Розділ X Закону України «Про міжнародне приватне право» містить колізійні норми щодо спадкування. Так, статтею 71 цього Закону визначено, що спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.

Висновок суду.

Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд дійшов наступного висновку.

Спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 належав на праві приватної спільної часткової власності бабі позивача ОСОБА_2 та батькові - ОСОБА_4 . Спадщину після смерті батька позивач прийняла. На ім`я позивача спадкодавцем ОСОБА_2 складено заповіт.

Питання успадкування належної ОСОБА_2 частки майна у спільній сумісній власності в нотаріальному порядку позивачем не вирішено.

Оскільки нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, то існує цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у порядку позовного провадження, обраний позивачем спосіб захисту відповідає ст.16 ЦК України, оскільки отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті баби можливо тільки в суді через те, що існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Встановлено, що на момент смерті спадкодавця позивач не була зареєстрована з ним за однією адресою, спадкодавець померла на території рф, однак, зміну спадкодавцем громадянства України судом не встановлено, заповіт нею було складено за законами України, на території якої знаходиться спадкове майно, на час розгляду справи заповіт є чинним, до нотаріусів України інші особи із заявами про право на обов`язкову частку у спадщині, не зверталися, свідоцтва про право спадщину після смерті ОСОБА_2 нікому не видавалися.

Разом з тим, оскільки дипломатичні відносини з країною, на території якої померла баба позивача, розірвані у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, дія конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» припинена на підставі Закону України № 2783-IX від 1 грудня 2022 року, який набрав чинності 23.12.2023 року, і Україна вийшла з цієї Конвенції з 27 грудня 2022 року, суд вважає, що ці обставини додатково свідчать про неможливість позивача надати нотаріусу відомості про коло спадкоємців за законом.

Суд при цьому враховує свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, і те, що перешкодою для реалізації позивачем свого права на прийняття спадщиниза заповітом стали об`єктивні обставини.

Також суд керується сталою практикою Верховного Суду, зокрема його постановою від 15.04.2020 у справі № 190/106/18, де Верховний Суд зазначає, що, виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд касаційної інстанції у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, суд вважає, що у позивача є підстави для визнання за позивачем права власності за заповітом після смерті баби ОСОБА_2 , але оскільки згідно із свідоцтвами про право власності спадкодавця на спадкове майно, воно складається із 3/4 часток житлового будинку з відповідною часткою господарчих споруд, то саме в такій частині суд визнає право власності за позивачем. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, враховуючи характер спору, а також те, що позивач не просить розподіляти судовий збір, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 10, 12, 19, 23, 76-81, 89, 95, 141, 211, 223, 258-259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 3/4 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку А-1, загальною площею 60,6 кв.м, житловою площею 33,9 кв.м., з відповідною часткою господарчих споруд: літньої кухні Б, кам`яного погрібу Б п/д, метал. вбиральні В, огорожі № 1, ворота № 2, водоколонки I, вимощення II, вимощення III, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду в зв`язку з проголошенням його вступної та резолютивної частини, подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Територіальна громада міста Кривого Рогу в особі виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, адреса: м. Кривий Ріг, пл. Гірницької Слави, 1, .

Вступну та резолютивну частину рішення проголошено в судовому засіданні 31.10.2023 року.

Повне судове рішення складено 10 листопада 2023 року.

Суддя В.В. Попов