КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/6741/23 Головуючий у 1 інстанції: Коваленко І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Крижанівської Г.В., Матвієнко Ю.О.,

секретар Ткаченко В.В.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Гутаріна Ярослава Миколайовича, який діє від імені та в інтересаз ОСОБА_1 , на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 25 травня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального примусу, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,-

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального примусу відносно ОСОБА_2 . Просила встановити наступні заходи тимчасового обмеження дій і прав ОСОБА_2 строком на 6 місяців: заборонити ОСОБА_2 перебувати у місці її проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстані ближче ніж 1 000 метрів до неї та її помешкання (місця проживання) і її місця роботи; заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з нею або/і контактувати з нею через будь-які інші засоби зв`язку особисто і через будь-яких третіх осіб; заборонити будь-яким чином бачитись і спілкуватись з дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування необхідності видачі обмежувального припису зазначала, що вона та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 16.04.2021 року шлюб між ними розірваний. З серпня 2022 року ОСОБА_2 дізнався, що вона проживає разом з новим цивільним чоловіком ОСОБА_4 і вагітна від нього. ОСОБА_2 почав виявляти несподіване бажання кожного тижня забирати дитину з суботи до вівторка до себе додому. Кожна її зустріч з ОСОБА_2 переходила у конфлікт, ініціатором якого був саме ОСОБА_2 . Під час зустрічей з нею при дитині ОСОБА_2 застосує нецензурну лексику. Вважає, що агресивна поведінка ОСОБА_2 пов`язана з вживанням наркотичних засобів. 12.01.2021 року постановою Дніпровського районного суду ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння за ст.130 КУпАП. Протиправні дії відносно неї та її цивільного чоловіка ОСОБА_4 були неодноразовими, вона зверталася до правоохоронних органів з відповідними заявами. На фоні тривалих конфліктів в результаті протиправних дій ОСОБА_2 спричинив тілесне ушкодження ОСОБА_4 у вигляді перелому кісток носа. Це відбулося на очах малолітньої дитини. Матеріали кримінального провадження про побиття внесено до ЄРДР № 0000300, обвинувальний акт щодо ОСОБА_2 вже передано до суду.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 травня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви. Вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки наведеним ОСОБА_1 доводам та наданим доказам, неправильно застосував положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_2 дій щодо заявниці, які могли б бути кваліфіковані як домашнього насильство, а також ризиків настання насильства у майбутньому.

В апеляційній інстанції ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

ОСОБА_2 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 19.07.2019 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16.04.2021 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний.

ОСОБА_1 неодноразово зверталася до поліції з заявами про вчинення правопорушення її колишнім чоловіком ОСОБА_2 , що підтверджується заявами за № ЄО 41069 від 15.08.2022 року, № ЄО 64536 від 25.09.2021 року, № ЄО 64632 від 28.12.2022 року. Відповідно до відповіді на запит Головного управління Національної поліції у м.Києві Дніпровського управління поліції ОСОБА_1 , повідомлено, що з громадянином ОСОБА_2 була проведена профілактична бесіда виховного характеру щодо недопущення подібних випадків, наголошено на належному виконанні батьківських обов`язків, а також попереджено про адміністративну і кримінальну відповідальність.

До заяви про видачу обмежувального припису ОСОБА_1 долучила роздруківки смс-повідомлень, які на її думку містять образи.

З витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000300 від 04.03.2023 року вбачається, що 04.03.2023 року близько 13 год. 50 хв. за адресою АДРЕСА_2 , невідома особа нанесла тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа зі зміщенням громадянину ОСОБА_4 , який проживає разом із ОСОБА_1 , чим завдала фізичного болю.

ОСОБА_1 долучила до матеріалів справи протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 25.02.2021 року, її пояснення від 25.09.2021 року, пояснення ОСОБА_2 від 30.12.2022 року, копію обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 000030 від 04.03.2023 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 також звертався до правоохоронних органів та органів опіки та піклування щодо порушення ОСОБА_1 його прав як батька.

У відповіді на звернення ОСОБА_2 Головним управлінням Національної поліції у м.Києві Дніпровського управління поліції від 16.03.2023 року повідомлено, що між ним та ОСОБА_1 склалися цивільно-правові відносини, вирішення яких до компетенції органів поліції не відноситься. Роз`яснено право звернення до суду. Повідомлено, що з ОСОБА_1 проведена профілактична бесіда, роз`яснено права та обов`язки, а також наголошено на сумлінному виконанні батьківських обов`язків.

Відповідно на звернення ОСОБА_2 . Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації 17.04.2023 року повідомила , що спеціалістами служби у справах дітей та сім`ї здійснено обстеження умов проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 . В квартирі за вказаною адресою створені належні умови для проживання, розвитку дитини, дитина на вигляд здорова, доглянута. Проведено бесіду з матір`ю малолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , яка пояснила, що спілкуванню сина з батьком не перешкоджає. З громадянкою ОСОБА_1 проведено роз`яснювальну роботу щодо дотримання прав дитини.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, допитавши свідків, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального примусу відносно ОСОБА_2 .

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Відповідно до постанови Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 369/7782/19 викладено висновок, що відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є колишнім подружжям та тривалий час проживають окремо.

Надані сторонами докази свідчать, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існують неприязні стосунки, періодично між ними виникають спори з приводу участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з спільним сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Посилання ОСОБА_1 на те, що вона зазнає постійного психологічного тиску з боку ОСОБА_2 свідчить лише про наявність неприязних взаємовідносин.

Доводи ОСОБА_1 та наявні у матеріалах справи докази не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 вчинялися дії щодо заявниці, які могли б бути кваліфіковані саме як домашнє насильство, а також існування обґрунтованого побоювання вчинення насильства зі сторони ОСОБА_2 у майбутньому.

Суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про видачу обмежувального примусу відносно ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 по суті навів ті ж обставини, які були зазначені у заяві про видачу обмежувального припису.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну адвоката Гутаріна Ярослава Миколайовича, який діє від імені та в інтересаз ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 вересня 2023 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Крижанівська Г.В.

Матвієнко Ю.О.