Справа № 464/6119/23
пр.№ 2-о/464/180/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2023 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого - судді Горбань О.Ю.

секретар судового засідання Гузюк Н.І.,

за участю:

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львова в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Личаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті, -

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті матері. Заяву мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на непідконтрольній уряду України території у м.Скадовськ Херсонської області померла її мати ОСОБА_3 . Дана обставина підтверджується довідкою про причину смерті № С-03175, свідоцтвом про смерть та медичною довідкою про смерть. Встановлення факту смерті заявнику необхідне для оформлення реєстрації смерті особи та вступу у спадщину відповідно до законодавства України.

Заявник та її представник у судовому засідання заяву підтримали, просять її задовольнити.

Заслухавши пояснення заявника та її представника, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заяву необхідно задовольнити з таких підстав.

Згідно з ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Встановлено, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Скадовськ Херсонської області, що підтверджено паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 .

Заявниця ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її матір`ю є ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 виданого повторно 02.09.2023.

Відповідно до інформації, наявної у документі під назвою «Довідка про смерть» № НОМЕР_4 , виданому 29.05.2023, причиною смерті ОСОБА_3 вказано: хронічна серцева недостатність, а також зі свідоцтва про смерть виданого так званим Сімферопольським районним відділом ЗАГС №2 Департаменту ЗАГС Міністерства юстиції Республіки Крим від 29.05.2023, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Скадовськ Херсонської області.

Відповідно до вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами на тимчасово окупованій території, є недійсним і не створює правових наслідків.

До складу тимчасово окупованої території України, визначеної Верховною Радою України, входять тимчасово окуповані території України, особливий правовий режим яких встановлено відповідно до Законів України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а також «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» та постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 року.

Відповідно до статей 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Проте, стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republicof Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)» (Mozer v. the Republicof Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно з наказом Міністерства юстиції України від 17.06.2014 №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання деякими відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Донецької області. Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території.

Зважаючи на те, що заявниця не може у встановленому законом порядку оформити спадщину, оскільки отримане нею свідоцтво про смерть матері ОСОБА_3 видане органами, що діють на тимчасово окупованій території України, не мають на території України юридичної сили, з метою захисту законних прав та інтересів заявниці, суд приходить до висновку, що заяву ОСОБА_1 необхідно задовольнити та встановити факт смерті її матері, котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Скадовськ Херсонської області на тимчасово окупованій території України.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст. 317 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 задоволити.

Встановити факт смерті матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Скадовськ Херсонської області, що є тимчасово окупованою територією України.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_5 .

Заінтересована особа: Личаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місцезнаходження, м.Львів, вул.Зелена, 77, .

Повний текст рішення складено 19.09.2023.

Суддя О.Ю. Горбань