Справа № 212/6602/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді - Власенко М.Д., з участю секретаря судового засідання - Машошиної Ю.О., розглянувши в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України за відсутності учасників справи та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Українська залізниця про стягнення недоплаченого розміру матеріальної допомоги на оздоровлення,-

встановив:

30 серпня 2023 року адвокат Товкун А.В., яка діє в інтересах позивача звернулась до суду із вищевказаним позовом в якому просила стягнути з Акціонерного товариства Українська залізниця (далі АТ Українська залізниця) суму в розмірі 9201,50 грн. недоплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення позивача, а також витрати на правову допомогу у розмірі 2500 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що з липня 1992 року позивач працює на підприємстві відповідача у структурному підрозділі Експлуатаційне вагонне депо Батуринська Регіональної філії Придніпровська залізниця АТ Українська залізниця) машиністом крана (кранівником). За період з 2017 року по 2021 роки позивач перебувала у щорічних відпустках та користувалась правом отримання матеріальної допомоги на оздоровлення. Станом на момент звернення до суду із вказаною позовною заявою сума недоплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення становить 9201,50 грн. Відповідно до спільної Постанови керівництва регіональної філії Придніпровська залізниця і голови Дорожньої профспілкової організації Придніпровська залізниця Букреєва О.В. № Н32/20, П-4-5г від 31.03.2017 року, з 01.04.2017 року замість мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини для визначення посадових окладів, заробітної плати та інших виплат передбачених колективними договорами, застосовано величину 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом. Позивач вважає, що відповідач свідомо порушив умови щодо виплати працівнику матеріальної допомоги на оздоровлення, встановлені пунктом 3.1.15. Колективного договору на 2014-2015 роки, дія якого продовжена у 2017-2021 роках, а саме - виплачуючи її у розмірі меншому за встановлену на час виплати мінімальну заробітну плату.

Ухвалою суду від 04 вересня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідачу АТ Українська залізниця було направлено ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками на офіційну електронну адресу, а також поштою, однак відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, будь-яких клопотань на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК Українифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює на підприємстві відповідача з 07 липня 1992 року на посаді машініста крана третього розряду на пункті технічного обслуговування вагонів, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.12).

Згідно розрахункової відомості про заробітну плату позивача за липень 2017 року, позивачу нараховано матеріальну допомогу до відпустки в розмірі 2105 грн. (а.с.13).

Згідно розрахункової відомості про заробітну плату позивача за жовтень 2018 року, позивачу нараховано матеріальну допомогу до відпустки в розмірі 2301,25 грн. (а.с.14).

Згідно розрахункової відомості про заробітну плату позивача за грудень 2019 року, позивачу нараховано матеріальну допомогу до відпустки в розмірі 2627,50 грн. (а.с.15).

Згідно розрахункової відомості про заробітну плату позивача за серпень 2020 року, позивачу нараховано матеріальну допомогу до відпустки в розмірі 2746,25 грн. (а.с.16).

Згідно розрахункової відомості про заробітну плату позивача за квітень 2021 року, позивачу нараховано матеріальну допомогу до відпустки в розмірі 2837,50 грн. (а.с.17).

Пунктом 3.1.15 Колективного договору відокремленого структурного підрозділу Експлуатаційне вагоне депо Батуринська на 2014-2015 роки, встановлено, що при кожному наданні працівникам щорічної відпустки загальної тривалості або не менше її половини, незалежно від періоду її надання, виплачувати за письмовою заявою матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 40 % тарифної ставки чи посадового окладу на момент надання допомоги, котру обіймає працівник, але не менше мінімальної заробітної плати по Україні на момент виплати допомоги.

Згідно з п.1.4 Колективного договору, зміни і доповнення до колективного договору, що не погіршують соціального та економічного становища працівників відокремленого структурного підрозділу Експлуатаційне вагоне депо Батуринська вносяться протягом строку його дії до узгоджувальної комісії і при погодженні сторін затверджуються на спільному засіданні адміністрації і профспілкового комітету , а всі інші на конференції трудового колективу (а.с.18-20).

Відповідно до Спільної постанови СП Експлуатаційне вагоне депо Батуринська та ППО ВСП Експлуатаційне вагоне депо Батуринська від 20 січня 2017 року, продовжено дію чинного коллективного договору між адміністрацією СП Експлуатаційне вагоне депо Батуринська і профспілковим комітетом ВСП Експлуатаційне вагоне депо Батуринська на 2017 рік до укладення колективного договору АТ Українська залізниця (а.с.21).

Відповідно до Спільної постанови СП Експлуатаційне вагоне депо Батуринська та ППО ВСП Експлуатаційне вагоне депо Батуринська від 14 квітня 2017 року, затосовано з 01 квітня 2017 року у діючому колективному договору СП Експлуатаційне вагонне депо Батуринська замість величини мінімальна заробітна плата розрахункову величину 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом (а.с.22).

Відповідно до Спільної постанови СП Експлуатаційне вагоне депо Батуринська та ППО ВСП Експлуатаційне вагоне депо Батуринська від 31 січня 2018 року, продовжено дію чинного коллективного договору між адміністрацією СП Експлуатаційне вагоне депо Батуринська і профспілковим комітетом ВСП Експлуатаційне вагоне депо Батуринська на 2018 рік до укладення колективного договору АТ Українська залізниця (а.с.23).

Відповідно до Спільної постанови СП Експлуатаційне вагоне депо Батуринська та ППО ВСП Експлуатаційне вагоне депо Батуринська від 23 січня 2019 року, продовжено дію чинного коллективного договору між адміністрацією СП Експлуатаційне вагоне депо Батуринська і профспілковим комітетом ВСП Експлуатаційне вагоне депо Батуринська на 2019 рік до укладення колективного договору АТ Українська залізниця (а.с.24).

Відповідно до Спільної постанови СП Експлуатаційне вагоне депо Батуринська та ППО ВСП Експлуатаційне вагоне депо Батуринська від 23 січня 2020 року, продовжено дію чинного коллективного договору між адміністрацією СП Експлуатаційне вагоне депо Батуринська і профспілковим комітетом ВСП Експлуатаційне вагоне депо Батуринська на 2020 рік до укладення колективного договору АТ Українська залізниця (а.с.25).

Зі спільної постанови СП Експлуатаційне вагоне депо Батуринська та ППО ВСП Експлуатаційне вагоне депо Батуринська від 15 червня 2021 року, вбачається, що керівництво структурного підрозділу та первинна профспілкова організація внесли зміни до колективного договору СП Експлуатаційне вагоне депо Батуринська, а саме до п.3.1.15, який викладено у редакції: при наданні працівникам щорічної відпустки загальної тривалості або не менше її половини, незалежно від періоду її надання, виплачувати один раз на рік згідно з положенням, за письмовою заявою матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 50 % тарифної ставки чи посадового окладу за посадою, котру обіймає працівник, встановленого штатним розписом на дату подання заяви, але не менше двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених законодавством України на 01 січня (податкового) звітного року (а.с.26).

Також, зі спільної постанови СП Експлуатаційне вагоне депо Батуринська та ППО ВСП Експлуатаційне вагоне депо Батуринська від 25 січня 2022 року, вбачається, що керівництво структурного підрозділу та первинна профспілкова організація внесли зміни до колективного договору СП Експлуатаційне вагоне депо Батуринська, а саме до п.3.1.15, який викладено у редакції: при наданні працівникам щорічної відпустки загальної тривалості або не менше її половини, незалежно від періоду її надання, виплачувати один раз на рік згідно з положенням, за письмовою заявою матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 50 % тарифної ставки чи посадового окладу за посадою, котру обіймає працівник, встановленого штатним розписом на дату подання заяви, але не менше двох прожиткових мінімумів (з коефіцієнтом 1,31) для працездатних осіб, встановлених законодавством України на 01 січня (податкового) звітного року (а.с.27).

Відповідно до ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно ст.10 КЗпП України, колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Відповідно дост.13 КЗпП України та ст.7 Закону України Про колективні договори і угоди, зміст колективного договору визначається сторонами.

Статтею 13 КЗпП України визначено, що у колективному договорі встановлюються взаємні обов`язки роботодавця та працівника, зокрема, щодо встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати і інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій і т.і.) Колективним договором встановлюються додаткові, порівняно з чинним законодавством і угодами, гарантії.

Згідно ст.18 КЗпП України, положення колективного договору розповсюджуються на всіх працівників підприємства, установи, організації та є обов`язковими для роботодавця та працівника.

Відповідно до ч.2 ст.97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Як вбачається із матеріалів справи, пунктом 3.1.5 Колективного договору на 2014-2015 роки, укладеного ВСП Експлуатаційне вагоне депо Батуринська та первинної профспілковою організацією Експлуатаційне вагоне депо Батуринська, який є чинним станом на 2021 року, встановлено, що матеріальна допомога на оздоровлення виплачується за письмовою заявою працівника у розмірі 40% відсотків ставки чи посадового окладу на момент надання допомоги за професією, котру обіймає працівник, але не менше мінімальної заробітної плати по Україні на момент виплати допомоги.

При цьому, відповідно до спільної Постанови СП Експлуатаційне вагоне депо Батуринська та ППО ВСП Експлуатаційне вагоне депо Батуринська від 14 квітня 2017 року постановлено застосовувати з 01 квітня 2017 року замість мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини для визначення посадових окладів, заробітної плати та інших виплат передбачених колективними договорами, величину 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом.

Законом України Про державний бюджет України на 2017 рік прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, був встановлений на рівні 1600 грн., а отже 125% прожиткового мінімуму для працездатних осіб становило 2000 грн., в той час як розмір мінімальної заробітної плати по Україні був встановлений на рівні 3200 грн.

Законом України Про державний бюджет України на 2018 рікпрожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, був встановлений на рівні 1860 грн., а отже 125% прожиткового мінімуму для працездатних осіб становило 2325 грн., в той час як розмір мінімальної заробітної плати по Україні був встановлений на рівні 3723 грн.

Законом України Про державний бюджет України на 2019 рікпрожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, був встановлений на рівні 1921 грн., а отже 125% прожиткового мінімуму для працездатних осіб становило 2401,25 грн., в той час як розмір мінімальної заробітної плати по Україні був встановлений на рівні 4173 грн.

Законом України Про державний бюджет України на 2020 рік прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, був встановлений на рівні 2102 грн., а отже 125% прожиткового мінімуму для працездатних осіб становило 2627,50 грн., в той час як розмір мінімальної заробітної плати по Україні був встановлений на рівні 4723 грн.

Законом України Про державний бюджет України на 2021 рікпрожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, був встановлений на рівні 2270 грн., а отже 125% прожиткового мінімуму для працездатних осіб становило 2837,50 грн., в той час як розмір мінімальної заробітної плати по Україні був встановлений на рівні 6000 грн.

Згідно з п.1.4 Колективного договору, зміни і доповнення до колективного договору, що не погіршують соціального та економічного становища працівників депо, вносяться протягом строку його дії за погодженням сторін на спільному засіданні керівництва депо і профспілкових комітетів, а всі інші на конференції трудового депо.

Отже, Спільна постанова СП Експлуатаційне вагоне депо Батуринська та ППО ВСП Експлуатаційне вагоне депо Батуринська від 14 квітня 2017 року, якою прийнято рішення про застосовування з 01.04.2017 року розрахункової величини для визначення посадових окладів, заробітної плати та інших виплат, передбачених колективними договорами, величини 125% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом замість величини «не менше мінімальної заробітної плати по Україні на момент виплати допомоги», призвела до погіршення становища працівників порівняно із законодавством.

Виходячи зі змісту п.1.4 Колективного договору, зміни і доповнення до колективного договору, що призводять до погіршення соціального становища працівників, повинні були прийматися на конференції трудового депо, а отже самостійне вирішення керівництвом СП Експлуатаційне вагоне депо Батуринська з ППО ВСП Експлуатаційне вагоне депо Батуринська питання щодо застосування розрахункової величини для визначення посадових окладів, заробітної плати та інших виплат, передбачених колективними договорами суперечить вимогам Колективного договору, а отже не підлягає застосуванню при визначні розміру матеріальної допомоги на оздоровлення величина 125% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом.

Відповідно до ст.9 КЗпП України, умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними.

Ст.9 КЗпП не вимагає будь-якої процедури визнання недійсними умов договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством. Вона безпосередньо оголошує такі умови недійсними і не вимагають судової процедури визнання їх недійсними.

Також, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач попереджав позивача про погіршення існуючих умов оплати праці.

Суд також вважає, що прийняття Закону України Про внесення змін до законодавчих актів України № 1774-УІІІ від 06.12.2016 року не створює юридичних наслідків та перешкод для застосування п.3.1.15 Колективного договору в частині виплати допомоги на оздоровлення, оскільки питання виплати матеріальної допомоги на оздоровлення, умови виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, обставини, за яких вона виплачується, а також кому саме вона може бути виплачена першочергово, визначається виключно Колективним договором.

Таким чином, під час розрахунку та виплати позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення підлягають застосуванню вимоги п.3.1.15 Колективного договору, згідно якого матеріальна допомога на оздоровлення виплачується за письмовою заявою працівника у розмірі 40% відсотків ставки чи посадового окладу на момент надання допомоги за професією, яку обіймає працівник, але не менше мінімальної заробітної плати по Україні на момент виплати допомоги.

Перевіривши наведені позивачем розрахунки, суд погоджується з ними і вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню недоплачена сума матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 9201,50 грн., яка складається з:

- 1095 грн. недоплаченої допомоги за 2017 рік (3200 грн. 2105 грн.);

- 1421,75 грн. недоплаченої допомоги за 2018 рік (3723 грн. 2301,25 грн.);

- 1545,50 грн. недоплаченої допомоги за 2019 рік (4173 грн. 2627,50 грн.);

- 1976,75 грн. недоплаченої допомоги за 2020 рік (4723 грн. 2746,25 грн.);

- 3162,50 грн. недоплаченої допомоги за 2021 рік (6000 грн. 2837,50 грн.).

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На виконання вказаних вимог закону, позивачем надано: договір про надання правової допомоги від № 22/08/01 від 22 серпня 2023 року, укладений з адвокатом Товкун А.В.; акт № 1 про надання правової допомоги від 22 серпня 2023 року, у якому міститься опис наданих послуг, а саме: усна консультація позивача щодо підстав для звернення до суду із вказаною позовною заявою, правовий аналіз документів, що надані позивачем - 500 грн., складення позовної заяви (підготовка правової позиції, аналіз судової практики, ксерокопії позовної заяви та доданих до неї документів у кількості відповідно до сторін, подання позову до суду) - 2000 грн.; квитанцію № 3253973 від 22 серпня 2023 року про сплату грошових коштів на користь адвоката у розмірі 2500 грн. (а.с.34-40).

Вивчивши вказані докази, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 2500 грн.

Також, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням результатів розгляду справи, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову в розмірі 1073,60 грн., оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від його сплати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 10, 13, 18, 97 КЗпП України, ст.ст.12, 13, 81, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Українська залізниця про стягнення недоплаченого розміру матеріальної допомоги на оздоровлення - задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства Українська залізниця на користь ОСОБА_1 недоплачену матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 9201 (дев`ять тисяч двісті одну) гривню 50 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства Українська залізниця на користь держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство Українська залізниця, , місцезнаходження: м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5.

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення, складено та підписано без проголошення 09 жовтня 2023 року.

Суддя: М.Д. Власенко