Провадження № 2/756/511/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2023 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Майбоженко А.М.,

секретаря Любін А.Ю.,

за участю:

прокурора Голосова С.С.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Оболонської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И ТИ:

Керівник Оболонської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради у вересні 2021 року звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою до відповідача, у якій просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 11.05.2017, індексний номер: 35224700, та здійснену на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на нежитлову будівлю літ. «Б» площею 90,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

В обгрнутування своїх вимог зазначив, що Оболонською окружною прокуратурою міста Києва, під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000215 від 20.10.2020 виявлено порушення майнових прав та інтересів територіальної громади міста Києва.

З`ясовано, що ОСОБА_1 , не будучи власником нерухомого майна, без відповідних правовстановлюючих документів, отриманих у встановленому законом порядку, оформив право власності на нежитлову будівлю загальною площею 90 кв.м по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).

Аналізом документів, що містяться в реєстраційній справі вказаного об`єкта нерухомого майна, встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Філії Комунального підприємства Мирнопільської сільської ради «Результат» у м. Києві із заявою про проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

За результатами розгляду заяви, державним реєстратором Філії Комунального підприємства Мирнопільської сільської ради «Результат» у м. Києві Коровайко О.С., 17.05.2017, проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на нежитлову будівлю АДРЕСА_1 площею 90,2 кв.м (рішення №35224700 від 17.05.2017).

У подальшому представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , 26.11.2018 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Куликовської Т.В. із заявою про внесення змін до запису, внаслідок чого ОСОБА_3 внесені зміни до Державного реєстру прав щодо площі вказаної нежитлової будівлі.

Разом з тим прокурор наголошує, що вказана будівля фізично не існує, а на її місці розташовано тимчасову споруду - металевий павільйон.

Згідно з актом перевірки, складеним працівником Департаменту земельних ресурсів від 09.08.2021 №21-0018-05 встановлено, що згідно з базою даних міського земельного кадастру земельна ділянка (кадастровий номер :78:121:0050) площею 0,0101 га за адресою: АДРЕСА_1 обліковується як землі не надані у власність чи користування. Київська міська рада не приймала рішень про передачу зазначеної земельної ділянки у власність чи користування (оренду). У міському земельному кадастрі відсутня інформація щодо державної реєстрації речових прав на неї в установленому чинним законодавством порядку. Вказану земельну ділянку зареєстровано у Державному земельному кадастрі для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі (продовольчого магазину).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 розміщено нежитлову будівлю, загальною площею 90 кв.м, яка на праві власності належить ОСОБА_1 (номер запису від 11.05.2017 №20442796).

Працівниками Департаменту земельних ресурсів проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства зазначеної земельної ділянки. На перевірку Департаментом запрошено власника нежитлової будівлі ОСОБА_1 . В призначений час ОСОБА_1 не прибув. Перевіркою встановлено, що на спірній ділянці розміщено МАФ площею 0,0039 га.

Відповідно до листа Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11.05.2021 №055-10832, у Реєстрі адрес відсутні відомості щодо присвоєння будь-якому об`єкту нерухомості поштової та будівельної адрес АДРЕСА_1 , містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва за вказаною адресою Департаментом не надавались.

Крім того, згідно з листом Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 03.03.2020 №2657/0/09/27-20 повідомлено, що в системі інформаційних ресурсів містобудівного кадастру відсутні відомості (правовий режим, проектні рішення тощо) про будівлі, розміщеній на вказаній земельній ділянці. Вихідні дані, необхідні для проектування зазначених будівель, згідно бази даних Департаменту містобудування та архітектури, не надавались. У зв`язку з викладеним, Департамент містобудування та архітектури не погодив продаж земельної ділянки фізичній-особи підприємцю ОСОБА_1 для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі (продовольчого магазину) на АДРЕСА_1 .

Прокурор зазначає, що згідно з інформацією комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» згідно з даними реєстрових книг по нежитловому фонду за адресою: АДРЕСА_1 нерухоме майно на праві власності не реєструвалося.

Отже, з викладеного слідує, що ОСОБА_1 не набув права власності на нежитлову будівлю АДРЕСА_1 , яка при цьому фізично не існує.

Таким чином, відповідач займає спірну земельну ділянку без належних на те підстав та без передбачених земельним законодавством документів, які надають право власності чи користування землею.

Крім того, спірна земельна ділянка, належить до комунальної власності міста Києва. Зазначена земельна ділянка у власність чи користування відповідачу не надавалась.

За вказаним позовом ухвалою суду від 24.09.2023 відкрито загальне позовне провадження по справі.

У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав та наполягав на їхньому задоволенні.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на правомірність вчинених ним дій щодо реєстрації майнових прав на земельну ділянку, а також на необґрунтованість та недоведеність відомостей, викладених у позовній заяві.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд уважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з огляду на таке.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Оболонською окружною прокуратурою м. Києва в ході досудового розслідування кримінального провадження за №0000215 від 20.10.2020 виявлено факт порушення майнових інтересів держави при реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна на земельній ділянці територіальної громади міста Києва.

Зокрема, встановлено факт проведення незаконної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю загальною площею 90 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів реєстраційної справи об`єкта нерухомого майна № 000 вбачається, що державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю АДРЕСА_1 проведено на підставі довідки про показники об`єктів нерухомого майна від 14.04.2017 за № 1, видавник: ТОВ «БЛАГОБУДКОНСАЛТ», а також технічного паспорту серія та номер бн, виданий 14.04.3017 видавник: ТОВ «БЛАГОБУДКОНСАЛТ» (том спр. 1, а.с. 54).

У довідці ТОВ «БЛАГОБУДКОНСАЛТ» №1 від 14.04.2017 року зазначено, що за результатами проведеної технічної інвентаризації нежитлової будівлі інженером ОСОБА_4 кваліфікаційний сертифікат АЕ №001554 від 14.04.2017 р., яка належить ОСОБА_1 , та обліковується за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що нежитлова будівля загальною площею 90,2 кв.м. побудована господарчим способом в 1988 році.

На підставі заяви про державну реєстрацію права власності, державним реєстратором Філії Комунального підприємства Мирнопільської сільської ради «Результат» у м. Києві Коровайко О.С., 17.05.2017, проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на нежитлову будівлю АДРЕСА_1 площею 90,2 кв.м (рішення №35224700 від 17.05.2017) (том. спр. 1 а.с. 56).

У подальшому представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , 26.11.2018, звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Куликовської Т.В. із заявою про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, внаслідок чого ОСОБА_3 внесені зміни до Державного реєстру прав щодо площі вказаної нежитлової будівлі з 90,2 кв.м на 90 кв.м. (том. спр. 1, а.с. 77-86).

Як вбачається з відповіді Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 14.05.2020 року на підставі заяви (клопотання) про продаж земельної ділянки без проведення земельних торгів на АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :78:121:0050, площа 0,0101 га) фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі (продовольчого магазину) Департамент звернувся до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), який листом від 03.03.2020 № 2657/0/09/27-20 повідомив, що в системі інформаційних ресурсів містобудівного кадастру відсутні відомості (правовий режим, проектні рішення, тощо) про будівлі розміщені на земельній ділянці. Вихідні дані, необхідні для проектування зазначених будівель, згідно бази даних Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), не надавалися.

Враховуючи викладене, Департамент листом від 08.10.2020 № 0 звернувся до Київської місцевої прокуратури № 5 з проханням вжити заходів, щодо перевірки фактів самочинного будівництва на АДРЕСА_1 та відповідного реагування.

За результатами розгляду вказаної заяви Київською місцевою прокуратурою № 5 листом від 21.10.2020 № 37-6545-20 повідомлено про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне провадження № 0000215, щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 Кримінального кодексу України (том.1 а.с. 39).

Відповідно до відповіді на запит, наданої Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на запит Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 29.01.2020 № стосовно можливості продажу земельної ділянки площею 0,0101 га фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі (продовольчого магазину) на АДРЕСА_1 вбачається, що відповідно до Генерального плану м. Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 № 370/1804, земельна ділянка за функціональним призначенням відноситься до території багатоповерхової житлової забудови.

Крім того, в системі інформаційних ресурсів містобудівного кадастру відсутні відомості (правовий режим, проектні рішення, тощо) про будівлі, розміщені на земельній ділянці. Вихідні дані, необхідні для проектування зазначених будівель, згідно бази даних Департаменту містобудування та архітектури, не надавались.

Наголошують, що будь-яка будівля або споруда, збудована без відповідного документа, який надає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних правил вважається самочинним будівництвом (том спр.1, а с. 22).

З відповіді Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 27.10.2020 вбачається, що згідно бази даних Міського земельного кадастру земельна ділянка площею 0,0101 га за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :78:121:0050) у Оболонському районі м. Києва обліковується за ФОП ОСОБА_1 Київська міська рада не приймала рішень про передачу зазначеної земельної ділянки у власність чи користування (оренду). У міському земельному кадастрі відсутня інформація щодо державної реєстрації речових прав на неї в установленому чинним законодавством порядку.

З відповіді Департаменту з питань Державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва від 14.12.2020 вбачається, що Керуючись Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» порядком виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466, Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України, Департамент зареєстрував подані замовником будівництва, фізичною особою, на об`єкт: «Реконструкція приміщень нежитлового будинку літ. «Б» на АДРЕСА_1 »: повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) від 02.05.2018 № КВ 50. Наказом Департаменту від 01.08.2018 № 211 визнано таким, що втратило чинність право на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI) від 02.05.2018 № КВ 50; повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) від 01.08.2018 № КВ 89 та декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) від 12.11.2018 № КВ 83.

Право на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) від 01.08.2018 № КВ 89 та реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) від 12.11.2018 № КВ 83 скасовано наказом Департаменту від 27.12.2018 № 367 (том спр.1, а с. 32-33).

Згідно відповіді Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11.05.2021 №055-10832, у Реєстрі адрес відсутні відомості щодо присвоєння будь-якому об`єкту нерухомості поштової та будівельної адрес АДРЕСА_1 , містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва за вказаною адресою Департаментом не надавались.

Згідно з електронною базою даних Департаменту, містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва на АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :78:121:0050) Департаментом не надавались (том спр. 1, а.с. 43-44).

Також, як вбачається з листа КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 07.06.2021 № 062/14-6956 (И-2021), що згідно з даними реєстрових книг комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» по нежитловому фонду за адресою: АДРЕСА_1 нерухоме майно на праві власності не реєструвалося (том спр. 1, а.с. 34).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно зі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною 3 та 4 ст. 56 ЦПК України закріплено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Порушення інтересів держави, у даному випадку, полягає в тому, що всупереч встановленому законодавством порядку, право власності на об`єкт нерухомого майна зареєстровано за ОСОБА_1 за відсутності документів, визначених законодавством, а сама реєстрація права власності спрямована на подальше незаконне заволодіння комунальним майном, а саме земельною ділянкою.

Таким чином, проведення державної реєстрації права власності на відсутній на земельній ділянці об`єкт нерухомого майна, посягає на суспільні, економічні та соціальні інтереси держави, а також спрямована на використання всупереч вимогам чинного законодавства земель територіальної громади міста, що порушує права та охоронювані інтереси держави в особі Київської міської ради - органу уповноваженого розпоряджатися землями міста Києва.

Так, незважаючи на факт проведення незаконної реєстрації права власності об`єкт нерухомості на : АДРЕСА_1 , Київською міською радою не вжито заходів щодо захисту комунальної власності, що свідчить про невиконання останньою як уповноваженим органом покладених на неї функцій по захисту інтересів територіальної громади та держави.

Оболонська окружна прокуратура м. Києва, листом від 27.06.2021 повідомила Київську міську раду, що прокурором підготовлено позовну заяву, в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 .

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 зазначив, що із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, наведені вище норми законодавства та Рішення Конституційного Суду України надають прокуророві право звертатися до суду з позовами про захист інтересів держави, обґрунтовуючи при цьому, в чому саме полягає таке порушення.

Згідно із ч. 2 ст. 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України регламентує, що до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Крім того, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно із ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень є одним із способів захисту цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист права на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання угоди недійсною, застосування інших, передбачених законом, способів.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах, зокрема, законності, поєднання місцевих і державних інтересів, державної підтримки та гарантії місцевого самоврядування.

Згідно із п. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування у місті Києві є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Згідно зі статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Статтею 375 Цивільного кодексу України передбачено, що лише власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації таких прав.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Тобто, єдиною підставою для громадян та юридичних осіб набуття права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 918/633/16, від 06.11.2019 у справі № 910/14328/17, від 02.06.2021 у справі №910/14524/19.

Відповідно до ст. 9 Земельного Кодексу України розпорядження землями територіальної громади міста Києва, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу належить виключно до повноважень Київської міської ради.

Враховуючи викладене, для забезпечення територіальній громаді міста Києва реальної та безперешкодної можливості реалізувати усі правомочності власника щодо комунальної земельної ділянки належним способом захисту порушених прав є скасування державної реєстрації права власності на спірний об`єкт нерухомого майна.

В даному випадку спір виник із приводу порушення прав та охоронюваних інтересів держави в особі Київської міської ради, яка позбавлена можливості розпоряджатися належною їй земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок незаконної державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна, який відсутній на земельній ділянці (не збудований, не введений в експлуатацію), а знаходиться МАФ.

Отже, оскільки спірні правовідносини безпосередньо пов`язані із захистом права власності територіальної громади міста Києва на вказану земельну ділянку, такий спір не є спором публічно-правовим, має приватноправовий характер та підлягає вирішенню за правилами цивільного судочинства.

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2040/16, від 13.02.2019.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованості активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Статтею 331 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Нормами статей 90, 95, 102-1 Земельного кодексу України визначено, що право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок, землекористувачі та особи, які набули право користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки або з інших передбачених законом підстав.

Відповідно до ст.. 376 ЦК України самочинне будівництво - житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Викладене свідчить про те, що ОСОБА_1 не міг набути у законний спосіб право власності на об`єкт нерухомого майна - продовольчий магазин літера «Б» за адресою: АДРЕСА_1 , який відсутній на земельній ділянці комунальної власності (не збудований, не введений в експлуатацію), а на його місці знаходиться металевий павільйон, а отже право власності у відповідача на це майно не виникло та не могло виникнути.

Факт відсутності будівлі, яка б могла бути віднесена до нерухомого майна, за вказаною адресою підтверджується актом обстеження земельної ділянки від 10.11.2020 №20-0657-05, актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 09.08.2021 №21-0018-05, листом Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 03.03.2020 № 2657/0/09/27-20. листом КП «КМБТІ» від 07.06.2021 №062/14-6914 (И-2021), фотокартками, які містяться в матеріалах справи.

В свою чергу, подальше вчинення відповідачем дій щодо оформлення права власності на зазначену земельну ділянку порушує визначений законодавством порядок набуття права на землю та право Київської міської ради щодо володіння, розпорядження вказаною ділянкою.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно здійснюється в порядку визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Разом з цим, державна реєстрація права власності не є підставою для набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності із фактом його державної реєстрації.

Сама собою державна реєстрація речового права за певною особою без наявності чинного правовстановлюючого документа на підтвердження такого права не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи відповідного речового права.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, постановах Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №916/675/15 та від 08.04.2020 у справі № 910/10353/19, у постанові від 10.05.2018 у справі № 910/15993/16, від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18, від 07.10.2020 у справі № 920/728/18.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права не нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрацій. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Статтею 126 Земельного Кодексу України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно із частин 1, 2, 3, 4, 5 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що загальними засадами державної реєстрації прав є, серед іншого, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації.

Водночас, незважаючи на вказану вимогу законодавства, в реєстраційній справі щодо спірного об`єкта нерухомого майна відсутня інформація комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації», яке до 01.01.2013 здійснювало державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна на території міста Києва, з приводу реєстрації ним права власності на зазначений об`єкт нерухомого майна.

Крім того судом встановлено, що відповідно до листа КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» з даними реєстрових книг комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» по нежитловому фонду за адресою: АДРЕСА_1 нерухоме майно на праві власності не реєструвалося (том спр. 1, а.с. 34).

Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться у документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведено реєстраційні дії.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», одним з етапів проведення державної реєстрації прав є перевірка документів перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень.

За ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншим нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Пунктом 1 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядок №1127), передбачено, що він визначає підстави і процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав.

Відповідно до п. 40 Порядку № 1127 (в редакції на час проведення реєстрації) державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених ст. 27 Закону та цим Порядком.

Пунктом 42 Порядку № 1127 (в редакції на час проведення реєстрації) для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені до 05 серпня 1992 року подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий будинок, збудований на земельній ділянці, право власності, на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

Відповідно до пункту 43 Порядку № 1127 (в редакції на час проведення реєстрації), а також статтею 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05.08.1992 та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку можуть бути подані: 1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у т.ч. рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; 2)виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

Таким чином, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Разом з тим, як встановлено судом, що державну реєстрацію права власності проведено на підставі довідки на підставі довідки про показники об`єктів нерухомого майна від 14.04.2017 за № 1, видавник: ТОВ «БЛАГОБУДКОНСАЛТ», а також технічного паспорту серія та номер бн, виданий 14.04.3017 видавник: ТОВ «БЛАГОБУДКОНСАЛТ» (том спр. 1, а.с. 54).

У довідці ТОВ «БЛАГОБУДКОНСАЛТ» №1 від 14.04.2017 року зазначено, що за результатами проведеної технічної інвентаризації нежитлової будівлі інженером ОСОБА_4 кваліфікаційний сертифікат АЕ №001554 від 14.04.2017 , яка належить ОСОБА_1 , та обліковується за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що нежитлова будівля загальною площею 90,2 кв.м. побудована господарчим способом в 1988 році.

Водночас, довідка, що складена на підставі проведеної технічної інвентаризації, не є правовстановлюючим документом чи будь-яким іншим документом, який надає підстави для проведення реєстраційних дій щодо об`єкта нерухомості.

Крім того у Реєстрі адрес відсутні відомості щодо присвоєння будь-якому об`єкту нерухомості поштової та будівельної адрес АДРЕСА_1 , містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва за вказаною адресою Департаментом не надавались (том спр. 1, а.с. 43).

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно речові права на земельну ділянку АДРЕСА_1 за будь-якими фізичними чи юридичними особами не реєструвались.

У свою чергу, технічний паспорт є лише документом, яким оформлюється технічна інвентаризація об`єкта та який свідчить про фактичний стан нерухомості (площу, поверховість тощо).

Таким чином, судом встановлено, що в порушення пунктів 42, 43 Порядку № 1127 (в редакції на час проведення реєстрації), статті 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю літ «Б» за адресою: АДРЕСА_1 , площею 90,2 кв.м., яка була змінена 26.11.2010 на 90,0 кв.м. проведено за відсутності документів, обов`язкових та необхідних для проведення реєстрації права власності, а саме: документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки, або документа, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; виписка з погосподарської книги.

Таким чином, набуття відповідачем у власність майна в обхід закону та надання державі документів, які не відповідають вимогам законодавства з метою введення держави в оману задля реєстрації права власності на відсутній на земельній ділянці об`єкт нерухомого майна, порушує публічний порядок та посягає на суспільні та економічні основи держави, спрямоване на подальше незаконне заволодіння земельною ділянкою комунальної власності, а відтак є підставою для скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права на це майно.

Скасування вищевказаного рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності необхідне, оскільки в подальшому останнє може стати перешкодою для повноцінного розпорядження земельною ділянкою її дійсним власником - Київською міською радою.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Отже реальне поновлення права власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради та відновлення становища, яке існувало до порушення можливо лише шляхом скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності як такого, що суперечить вимогам чинного законодавства та порушує право власності територіальної громади міста Києва.

Статтею 143 Конституції України встановлено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності. Аналогічні положення закріплені в статті 327 ЦК України.

Згідно із статті 41 Конституції України та статей 317, 319 Цивільного кодексу України право власності є непорушним і право розпоряджатися майном належить лише власникові майна.

Так, відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги Оболонської окружної прокуратури міста Києва в інтересах Київської міської ради підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки є обґрунтованим та доведеними.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2 270 грн.

Керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Оболонської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно - задовольнити.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 11.05.2017, індексний номер: 35224700, та здійснену на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, державна реєстрація права власності за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер платника податків: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) на нежитлову будівлю літ. «Б» площею 90,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер платника податків: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь Київської міської прокуратури (, місцезнаходження м. Київ, вул. Предславинська, 45/9) 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28 вересня 2023 року.

Суддя: А.М.Майбоженко