Номер провадження: 22-ц/813/3186/23
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Сегеди С.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою адвоката Бессараби Павла Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеса від 11 травня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та зміну розміру аліментів на дитину,

ВСТАНОВИВ:

06 жовтня 2021 року в інтересах позивача ОСОБА_1 до суду звернувся адвокат Бессараба П.А. з позовом до відповідача, в якому просив розірвати Договір між батьками про виховання, проживання та утримання дитини, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений 31 серпня 2020 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чімбер О.В. за реєстраційним №940; стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 6000 грн, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з для набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В позовних вимогах представник позивача ОСОБА_1 - Бессараба П.А. посилається на те, що з 28 лютого 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, від якого народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 10 серпня 2020 року рішенням Київського районного суду м. Одеси шлюб розірвано. 31 серпня 2020 року між сторонами укладено договір про сплату аліментів на дитину, згідно з яким встановлено обов`язок батька ОСОБА_1 сплачувати на утримання дитини аліменти у розмірі 13737,95 грн, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день посвідчення договору становить 500 доларів США, щомісячно. Після підписання договору у сторін почалися непорозуміння щодо участі позивача у вихованні сина, а також у відвідуванні сина. Всі намагання позивача з моменту розлучення мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідач перешкоджає позивачу у вихованні його дитини, не бажає присутності позивача та штучно створює такі обставини, через які позивач не може нормально зустрічатися з сином. На виконання умов договору позивач справно сплачує аліменти на утримання сина та станом на день подання позову ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини загальною сумою у розмірі 179442,51 грн. Відповідно до п. 10 Договору батько дитини має право перевіряти цільове використання аліментів, на підставі чого позивачем тричі направлялись заяви до відповідача з вимогою надати документальне підтвердження цільового використання аліментів на дитину, але відповідачем вказані заяви проігноровано. Враховуючи зазначені обставини та приймаючи до уваги відмову відповідача надати позивачу на виконання умов п. 10 Договору підтвердження цільового призначення аліментів на дитину, позивачем ОСОБА_1 вбачається невиконання в повній мірі зі сторони ОСОБА_2 умов Договору від 31 серпня 2020 року, а ухилення від отримання вищевказаних заяв є бажанням приховати нецільове витрачання аліментів на дитину з боку відповідача, що є істотним порушенням умов Договору, тому у відповідності до абзацу 2 п. 10 Договору позивач має право звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів та інтересів дитини та має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів (т. 1, а.с. 1-37).

Рішенням Київського районного суду м. Одеса від 11 травня 2022 року в задоволенні позовних вимог вирішено відмовити (т. 2, а.с. 248-256).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанцій, адвокат Бессараба Павло Анатолійович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що станом на день звернення із позовними вимогами, ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини загальною сумою у розмірі 179442,51 грн, що підтверджується доданими до позову квитанціями, однак не взято до уваги судом першої інстанції. Апелянт також стверджує, що суд першої інстанції, посилаючись в оскаржуваному рішенні на не направлення відповідачу листів позивачем, не зазначає за якою саме адресою проживає відповідач разом з малолітньою дитиною, на яку їй не надходили листи із заявами позивача про перевірку цільового призначення аліментів, що в свою чергу спонукає до сумнівів стосовно мешкання відповідача за вказаною у Договорі адресою, що в свою чергу є порушенням істотної умови Договору. Також, на думку апелянта, судом першої інстанції не було ретельно досліджено всі обставини справи та не взято до уваги те, що відповідачем не доведено належного виконання умов Договору (т. 3, а.с. 1-6).

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 11, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

У судовому засіданні, 07 вересня 2023 року, представник апелянта апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника відповідача 07 вересня 2023 року надійшла заява про відкладення, яку обґрунтовано зайнятістю в іншому судовому процесі. При цьому, в даній заяві представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга частково підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зазначив, що оскільки оспорюваний договір не містить умов щодо зобов`язання відповідача ОСОБА_2 надавати будь-які звіти щодо використання аліментів та не містить обов`язку перевіряти поштове відділення щодо наявності подібних запитів від платника аліментів, суд дійшов висновку про відсутність з боку відповідача ОСОБА_2 порушень умов договору, в зв`язку з чим відсутні підстави для розірвання договору на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України, про що просив позивач. З огляду на це, суд першої інстанції вважав, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені (т. 2, а.с. 255).

Апеляційний суд, частково задовольняючи апеляційну скаргу, вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Обставини справи та оцінка апеляційного суду.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 28 лютого 2015 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.08.2020 року був розірваний (т. 1, а.с. 18).

Позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 28 грудня 2015 року складено відповідний актовий запис №13165 (т. 1, а.с. 17).

31 серпня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений Договір про сплату аліментів на дитину, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Чімбер О.В. (т. 1, а.с. 19-20).

Відповідно до умов вказаного договору за домовленістю батьків даним договором встановлюється обов`язок батька сплачувати на утримання дитини аліменти в розмірі 13737, 95 грн, що в еквіваленті за офіційним валютним курсом НБУ на день посвідчення договору становить 500 доларів США щомісяця. Аліменти повинні бути сплачені батьком не пізніше 10 числа кожного поточного місяця за наступний місяць шляхом перерахування суми аліментів на відкритий на ім`я матері картковий рахунок. Батько повністю сплачує всі платежі, пов`язані з отриманням середньої та вищої освіти дитини. Батько повністю сплачує всі платежі, пов`язані з відвідуванням футбольної секції (школи), платежі, пов`язані з відвідуванням дитини інших секцій, курсів, занять батьки сплачують порівну. Всі витрати дитини, пов`язані з медичним, юридичним обслуговуванням, а також витрати, зв`язані з поїздками як по Україні, так і за кордон, батьки ділять у рівних частках (т. 1, а.с. 19).

Пунктом 7 Договору передбачено, що у випадку суттєвої зміни матеріального або сімейного стану сторін та у разі недосягнення згоди про зміну або розірвання цього договору, а також у випадку порушення його умов кожна зі сторін має право звернутися до суду з позовом про зміни або розірвання договору (т. 1, а.с. 19 зворот).

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 вказував на те, що відповідач не виконує в повній мірі умови договору, а саме пункт 10, порушуючи тим самим істотні умови договору, що, на думку позивача, є підставою для його розірвання (т. 1, а.с. 5).

За ч. 1 ст. 9 СК України подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За ч. 4 ст. 157 СК України батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Частиною 2 ст. 651 ЦК України визначено, що Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Обґрунтовуючи порушення істотних умов договору, позивач вказує на те, що відповідно до п. 10 Договору він тричі направляв заяви до відповідача з вимогою документального підтвердження цільового використання аліментів на дитину (т. 1, а.с. 5). На підтвердження зазначеного позивач надав копії заяв та поштових конвертів про направлення вимог відповідачу (т. 1, а.с. 21-29).

Пунктом 10 Договору передбачено, що батько має право перевіряти цільове використання аліментів на дитину. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. При цьому, в договорі прописано, що нотаріус роз`яснив сторонам положення ст. 186 СК України (т. 1, а.с. 19 зворот). Оскільки договором не передбачена процедура здійснення контролю, а міститься лише посилання на ст. 186 СК України, то суд виходить з того, що в частині неврегульованій договором до спірних правовідносин підлягає застосуванню чинне законодавство, яке регламентує порядок проведення перевірки використання аліментів.

Так, згідно з ч. 1 ст. 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці.

Окрім статті 186 СК України, контроль за цільовим використанням аліментів на утримання дитини регулюється Порядком здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину (далі - Порядок), затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 15 листопада 2018 року № 1713.

Пунктами 2-6, 15 Порядку визначено, що контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюють органи опіки та піклування шляхом проведення інспекційних відвідувань одержувача аліментів. Безпосереднє проведення інспекційного відвідування покладається на службу у справах дітей відповідного органу місцевого самоврядування.

Підставою для проведення інспекційного відвідування одержувача аліментів є заява платника аліментів, подана до районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання одержувача аліментів або до відповідної служби у справах дітей.

Для підтвердження сплати аліментів разом із заявою платник аліментів обов`язково подає розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за останні 12 місяців, виданий відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, а також відомості про місце проживання отримувача аліментів. У разі повторного впродовж року звернення платника аліментів із заявою про проведення інспекційного відвідування подається розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період, що минув з дати проведення попереднього інспекційного відвідування.

У разі якщо аліменти на дитину сплачуються не за рішенням суду (за домовленістю між батьками дитини, договір між батьками про сплату аліментів на дитину) платник аліментів надає копії інших документів, що підтверджують сплату аліментів на дитину та їх розмір.

Інспекційне відвідування проводиться впродовж 30 календарних днів з дати надходження заяви платника аліментів.

Одержувач аліментів обов`язково інформується про проведення інспекційного відвідування шляхом надсилання рекомендованого листа з повідомленням про вручення не пізніше ніж за 7 календарних днів до запланованого дня його проведення з подальшим узгодженням дати та часу візиту засобами телефонного та/або електронного зв`язку (за можливості).

Протягом 5 робочих днів після проведення інспекційного відвідування складається висновок за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину за формою згідно із додатком до цього Порядку, копії якого, завірені в установленому порядку, надсилаються рекомендованими листами з повідомленням про вручення платнику та одержувачу аліментів.

Тобто, заява про перевірку цільового використання аліментів повинна направлятися заявником (платником аліментів) не безпосередньо на адресу отримувача аліментів, а до органу опіки та піклування, які у подальшому здійснюють такий контроль шляхом проведення інспекційних відвідувань одержувача аліментів. При цьому, належним і достовірним доказом на підтвердження нецільового використання аліментів є саме висновок за результатами інспекційного відвідування. А отже, докази надані позивачем не є належними, достовірними та достатніми в розумінні ст. 77, 78, 80 ЦПК України для підтвердження наявності підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване рішення, колегією суддів були досліджені також докази, надані стороною відповідача (т. 1, а.с. 59-167, т. 2, а.с. 10-180), з яких вбачається, що дитина зростає в умовах, де піклуються про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний та розумовий розвиток, а також забезпечують проведення активного, цікавого та пізнавального відпочинку, що у свою чергу спростовує доводи позивача про нецільове використання аліментів на утримання дитини.

Інші доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи. При цьому, апеляційний суд також зазначає, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Проніна проти України від 18 липня 2006 року п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. А тому, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Таким чином, з огляду на викладене, апеляційний суд, погоджуючись із висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, вважає за потрібне на підставі ст. 376 ЦПК України доповнити оскаржуване рішення в частині мотивування, в іншій частині залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Бессараби Павла Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеса від 11 травня 2022 року - змінити (доповнити) в частині мотивування.

В іншій частині рішення - залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

С.М. Сегеда

Повний текст постанови складений 18 вересня 2023 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк