Справа номер 485/332/23 Головуючий суду першої інстанції Квєтка І. А.
Провадження номер 22-ц/812/1264/23 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів Серебрякової Т. В., Ямкової О. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана через його представника ОСОБА_2 , на заочне рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05 липня 2023 року, ухвалене о 10 год 26 хв під головуванням судді Квєтки І. А. у приміщенні суду м. Снігурівка, Миколаївської області, повний текст якого складено того ж дня, за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

В травні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк або АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, який обґрунтовувало наступним.

30 березня 2011 року між Банком та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який зобов`язувався погашати щомісячно.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов договору станом на 13 лютого 2023 року утворилася загальна заборгованість за кредитним договором у сумі 47 911,82 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 39 000,00 грн та заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 8911,82 грн.

Посилаючись на те, що боржник заборгованості у добровільному порядку не погасив, позивач просив стягнути її у судовому порядку в сумі 47 911,82 грн, а також судовий збір в сумі 2684 грн.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Заочним рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05 липня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість по кредитному договору від 30 березня 2011 року станом на 13 лютого 2023 року в сумі 47 911,82 грн, з яких 39 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 8911,82 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом, а також 2684 грн судового збору.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору у вигляді тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами, конкретні умови кредитування. Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка доведена позивачем. За такого наявні підстави для задоволення позову у повному обсязі.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 04 серпня 2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, представник відповідача зазначав, що ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 08 червня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 05 липня 2023 року в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. Цією ж ухвалою суду відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками та встановлено строк для подачі відзиву на неї (протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення цієї ухвали суду). Копію цієї ухвали відповідач отримав поштою 22 червня 2023 року, а тому останнім днем для подачі відзиву було 07 липня 2023 року. Однак суд першої інстанції розглянув справу та ухвалив рішення 05 липня 2023 року. Такі дії суду призвели до порушення права на захист відповідача, адже він мав намір подати заяву про застосування строків позовної давності та надати докази, які спростовують заборгованість в сумі, яку заявив позивач.

В заяві про перегляд заочного рішення відповідач наголошував, що не скористався своїм правом подати відзив та заяву про застосування строків позовної давності.

На думку відповідача, саме заява про застосування строків позовної давності має істотне значення для вирішення справи, оскільки сума заявлених вимог значно зменшиться. Позов було пред`явлено в травні 2023 року, а заборгованість згідно з розрахунком позивача виникла з 2011 року.

Фактичні обставини справи

30 березня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір шляхом підписання сторонами анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

При підписанні Анкети-заяви він підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

До кредитного договору Банк додав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна», яка підписана ОСОБА_1 30 березня 2011 року.

Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» визначено та погоджено сторонами розмір процентної ставки за договором, який буде складати 2,5% на місяць та нараховуватиметься на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів на рік, розмір щомісячного платежу, який складає 7% від заборгованості, але не менш 50 грн та не більше залишку заборгованості та передбачено строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця наступного за звітним. При несанкціонованому перевищені ліміту кредитування процентна ставка становить 3,75% на місяць.

Довідкою також передбачено пеню за несвоєчасне погашення заборгованості, яка розраховується за формулою, викладеною у довідці.

В цій же довідці сторони обумовили штраф при порушенні строків платежів за будь-яким з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів у розмірі 500 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій.

Протягом дії договору позичальником було отримано декілька кредитних карток: 30 березня 2011 року строком дії до 30 листопада 2014 року, 25 лютого 2013 року строком дії до 31 липня 2016 року, 09 вересня 2014 року строком дії до 31 березня 2016 року, 23 січня 2016 року строком дії до 31 січня 2020 року, 19 грудня 2019 року строком дії до 31 серпня 2023 року.

30 березня 2011 року ОСОБА_1 . Банком було встановлено кредитний ліміт у сумі 3600 грн, який у подальшому зменшувався та збільшувався: 30 березня 2011 року до 300 грн; 25 травня 2011 року до 4200 грн; 25 червня 2011 року до 5000 грн; 06 серпня 2011 року до 6000 грн; 29 жовтня 2017 року до 12 000 грн.; 09 серпня 2018 року до 14 000 грн; 15 березня 2019 року до 19 000 грн; 10 липня 2019 року до 24 000 грн; 05 лютого 2020 року до 29 000 грн; 18 травня 2021 року до 34 000 грн; 25 серпня 2021 року до 39 000 грн; 04 серпня 2022 року до 0,00 грн.

Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено випискою по рахунку. Ця ж виписка доводить, що відповідач кредит у повному обсязі на суму 39 000 грн не погасив, у зв`язку з чим за період з 01 липня 2022 року по 01 січня 2023 року були нараховані відсотки за користування кредитними коштами у сумі 8911,82 грн.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 633ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Норми статті 1056-1 ЦК України регламентують, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статті 525, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Досліджені судом докази свідчать, що сторони по справі узгодили умови кредитного договору, у тому числі сплату процентів, про що свідчить заява відповідача про приєднання до Умов та Правил надання послуг АТ КБ «Приватбанк», у якій зазначено тип кредиту, розмір кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитом, строк кредитування, порядок обчислення та розміри відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді неустойки (пені, штрафів).

Таким чином, між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг, за яким позичальник отримав кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на банківську карту, який мав щомісячно погашати.

Встановивши порушення відповідачем умов кредитного договору щодо вчасного повернення кредитних коштів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача вказаної у позовній заяві суми заборгованості.

Розрахунок Банку свідчить, що нарахування заборгованості було здійснено виходячи з узгоджених сторонами умов кредитного договору.

За такого відсутні підстави стверджувати, що суд ухвалив рішення, яке не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Щодо посилань відповідача про застосування позовної давності

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року по справі №756/8056/19 (провадження №14-94цс21) зроблено висновок про те, що суд апеляційної інстанції вправі прийняти до розгляду заяву про застосування позовної давності лише за умови, що відповідач у справі не був належним чином повідомлений судом першої інстанції про день та час судового розгляду справи, чи у разі інших поважних причин, які об`єктивно позбавляли особу зробити в суді першої інстанції таку заяву, внаслідок чого було порушено принцип процесуальної рівності сторін.

Згідно з ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що позов Банком подано до суду 25 травня 2023 року. Заборгованість за тілом кредиту після чергового погашення кредитних коштів у відповідача почала виникати з 14 травня 2021 року, за відсотками з 01 липня 2022 року.

Вказане свідчить, що строк позовної давності за заявленими Банком вимогами не сплинув.

Таким чином, застосування позовної давності у цій справі є безпідставним.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Як на підставу скасування рішення суду відповідач посилався на те, що рішення було ухвалено 05 липня 2023 року, а право на подачу ним відзиву було до 07 липня 2023 року.

Дійсно зазначене вбачається з матеріалів справи, але не може слугувати підставою для скасування рішення суду, оскільки відповідно до вищевикладеного це не призвело до неправильного вирішення справи.

До того ж відповідач знав про дату, час і місце розгляду своєї справи, яка була призначена на 05 лип ня 2023 року, а тому мав змогу з`явитися до судового засідання і просити суд відкласти розгляд справи для подання відзиву або звернутися з такою заявою письмово. Однак матеріали справи свідчать, що відповідач, знаючи про розгляд справи, жодних процесуальних дій не вчинив.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, оскільки його висновки відповідають обставинам справи та вимогам законодавства.

Керуючись ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана через його представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Заочне рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Т. В. Серебрякова

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 06 грудня 2023 року.