Постанова

Іменем України

26 вересня 2023 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/9437/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Немировської О. В.,

за участю секретаря Ратушного А. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва

від 31 травня 2023 року

у цивільній справі №344/3124/21 Шевченківського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк"

про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги

У С Т А Н О В И В:

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" (далі - ТОВ "Вердикт Капітал", товариство) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 500,00 грн.

Як на підставу скасування додаткового рішення ОСОБА_1 посилався на те, що суд першої інстанції не врахував, що ТОВ "Вердикт Капітал" в порушення вимог ст. 141 ЦПК України не надав доказів бухгалтерських документів, які підтверджують сплату за надання послуг професійної правничої допомоги.

Акцентував увагу, що згідно правового висновку Верховного Суду у справі №922/2604/20, відсутність документального підтвердження надання правової допомоги, зокрема платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом є підставою для відмови в задоволенні заяви про розподіл судових витрат, у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Також в апеляційній скарзі на додаткове рішення ОСОБА_1 навів аргументи, які на його думку, вказують про порушення судом норм процесуального права під час розгляду справи по суті.

За наведених обставин просив скасувати додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2023 року повністю та ухвалити нове судове рішення.

Позивач в судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в ній.

Представник відповідача ТОВ "Вердикт Капітал" - Змієвська Т. П. в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала та просила залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідач - ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк", належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк".

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача ВАТ "Вердикт Капітал" Змієвської Т. П., перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи додаткове рішення про стягнення з позивача на користь ТОВ "Вердикт Капітал" витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що в задоволенні позову відмовлено та того, що відповідачем надано належні докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним, з наступних підстав.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Частиною 2 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ТОВ "Вердикт Капітал" у першій заяві по суті (відзив на позовну заяву від 10.07.2021) визначено орієнтовний (попередній) розрахунок суд судових витрат, а саме в розмірі 15 000,00 грн.

Судом також встановлено, що докази понесення витрат на правничу допомогу ТОВ "Вердикт Капітал" подано в строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, а саме протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду по суті.

Зокрема, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу ТОВ "Вердикт Капітал" подано наступні докази: заявка на надання юридичної допомоги "27-07/2021 від 27.07.2021; Акт №8-08/21 приймання-передачі наданих послуг від 08.08.2021 (де визначено послуги на загальну суму 12 000,00 грн, яка складається із усної консультації по справі №344/3121/21 - 3000,00 грн та підготовка відзиву на позовну заяву у справі №344/3124/21 - 9000,00 грн), заявка на надання юридичної допомоги №25-10/2022 від 25.10.2022, Акт №1-11/2022 приймання-передачі наданих послуг від 01.11.2022 (де визначено послуги на загальну суму 3000,00 грн за підготовку письмових пояснень по справі №344/3121/21 з додатками), Прайс-лист Адвокатського об`єднання «Вердикт», копію Договору №21-12/2019 про надання правової допомоги від 21.12.2019.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що відсутність платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом є підставою для відмови в задоволенні заяви про розподіл судових витрат, оскільки Верховний Суд у своїх постановах неодноразово вказував на те, що до понесених стороною витрат на професійну правову допомогу відносяться як витрати, які оплачені стороною/третьою особою до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування так і ті, які будуть оплачені нею в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору.

При цьому, проаналізувавши вартість і обсяг наданих ТОВ "Вердикт Капітал" юридичних послуг та робіт у даній справі, зважаючи на її складність в контексті пред`явлених вимог та поданих представниками процесуальних документів, а також час, який необхідний адвокату на їх підготовку та прийняття участі у розгляді справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що сума витрат на правничу допомогу зазначена у заяві про ухвалення додаткового рішення у розмірі 15 000 грн є необґрунтованою та не відповідає дійсним і необхідним витратам, які змушений був понести ТОВ "Вердикт Капітал" у цій справі, у зв`язку з чим розмір витрат на правничу допомогу необхідно зменшити до 7 500 грн.

Також, зменшуючи розмір витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції врахував категорію даного спору, що є немайновим, статус обох сторін у спірних правовідносинах, де позивач є фізичною особою, обсяг фактично наданих позивачу послуг з правничої допомоги та заперечення позивача проти заяви про ухвалення додаткового рішення.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про ухвалення додаткового рішення та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Вердикт Капітал" витрат на правничу допомогу в розмірі 7 500 грн.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що відсутність платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом є підставою для відмови в задоволенні заяви про розподіл судових витрат, оскільки Верховний Суд у своїх постановах неодноразово вказував на те, що до понесених стороною витрат на професійну правову допомогу відносяться як витрати, які оплачені стороною/третьою особою до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування так і ті, які будуть оплачені нею в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору.

Даний висновок сформульований Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19, провадження №61-21442св19, від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц, провадження №61-21197св19, від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18, провадження №61-44217св18, у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 червня 2021 року у справі №640/4126/19, провадження №61-14735св20 та ін.

Такий підхід також прослідковується і в судових рішеннях Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19 та Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у справі №813/481/18, провадження №К/9901/13036/19, від 08 вересня 2020 року у справі №640/10548/19, провадження №К/9901/33762/19, від 29 жовтня 2020 року у справі №686/5064/20, провадження №К/9901/22452/20.

Крім того в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц міститься висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Апеляційна скарга не містить інших доводів незгоди з додатковим рішенням суду та ґрунтується фактично на цитуванні позивачем положень закону, якими врегульовано порядок та підстави стягнення судових витрат, та власному тлумаченні цих положень закону.

Сукупність вищезазначених обставин та положень, а також оцінка доводів апеляційної скарги приводять до висновку, що процесуальне питання, щодо розподілу судових витрат, судом першої інстанції вирішено з дотриманням вимог закону.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 02 жовтня 2023 року.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

О. В. Немировська