Справа № 721/671/23
Провадження № 2/721/139/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Путильський районний суд Чернівецької області в складі головуючої судді Стефанко У.Д., за участю секретаря судових засідань Свідунович Ю.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Путила в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Паланійчук Валентин Петрович до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на неповнолітню дитину, визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню та звільнення від сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на неповнолітню дитину, визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню та звільнення від сплати аліментів.

Свої вимоги мотивує тим, що з 26 квітня 2017 року по 01.04.2019 року з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання у шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у свідоцтві про народження якого в графі «батько» зазначено ОСОБА_1 .

Судовим наказом Путильського районного суду Чернівецької області №721/273/23 від 18.05.2023 року вирішено стягувати з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.03.2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 18.05.2023 року виключено з актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №15 від 18.06.2017 року, складеного виконавчим комітетом Конятинської сільської ради Путильського району, Чернівецької області, відомості про ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , як батька дитини.

Просив суд припинити стягнення аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 згідно судового наказу, судовий наказ визнати таким, що не підлягає виконанню та звільнити його від сплати аліментів.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, від останнього до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

В судове засідання відповідачка не з`явилася, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, не заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.04.2017 року, який 01.04.2019 року було розірвано на підставі рішення Путильського районного суду. Під час спільного проживання у шлюбі в сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 (а.с.7).

Відповідно до судового наказу Путильського районного суду Чернівецької області №721/273/23 від 18.05.2023 року з позивача ОСОБА_1 вирішено стягнувати на користь відповідачки ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.03.2023 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.8).

Відповідно до рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 18.05.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як батька дитини, виключено з актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9-10).

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч. 3 ст. 206 ЦПК України, суд не приймає до уваги визнання відповідачкою позову з огляду на те, що така відмова суперечить закону.

Щодо позовної вимоги про припинення стягнення аліментів на неповнолітню дитину та звільнення позивача від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд зазначає наступне.

Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання регулюється положеннями Глави 15 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 188 СК України, звільнення батьків від обов`язку утримувати дитину настає у випадку, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби, батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 190 СК України припинення права на аліменти на дитину можливе у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно.

Інших підстав звільнення батьків від обов`язку утримувати дитину та припинення стягнення аліментів на неповнолітню дитину нормами Сімейного кодексу України не передбачено.

Із вказаного слідує, що посилання позивача у позовній заяві на вищевказані норми Закону не відповідає змісту викладених ним у позовній заяві та встановлених у судовому засіданні обставин.

Згідно п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 140 СК України стягнення за рішення суду з особи, записаної батьком або матір`ю дитини не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про них як батька або матері з актового запису про народження цієї дитини. Задоволення судом зазначених вимог може бути підставою для перегляду рішення про стягнення аліментів у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Нормами СК України передбачено вичерпний перелік підстав для припинення стягнення аліментів та для звільнення від сплати аліментів, і відповідно, виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини не є однією із таких підстав. Виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини може бути підставою для перегляду рішення про стягнення аліментів у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Отже, доводи позивача про наявність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині суд відхиляє, оскільки вони зводяться до помилкового тлумачення ним положень СК України і ст. 273 ЦПК України.

Щодо позовної вимоги про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню суд зазначає наступне

Як вбачається з матеріалів справи, Путильським районним судом Чернівецької області видано судовий наказ про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь відповідачки ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу та підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 1, 3 ст. 431 ЦПУ України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Частинами 1, 2 ст. 432 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Порядок розгляду заяв про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, врегульовано ч. 3 ст. 432 ЦПК України, згідно якої суд розглядає її в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу.

Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом (ч. 4 ст. 432 ЦПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, вимога про визнання виконавчого листа (судового наказ) таким, що не підлягає виконанню, повинна розглядатись судом не у порядку позовного провадження, а відповідно до правил, визначених Розділом VI ЦПК України.

Враховуючи вищенаведені обставини, надавши оцінку всім дослідженим доказам у їх сукупності, встановивши їх достовірність на підтвердження заявлених позовних вимог, з огляду на те, що нормами Сімейного кодексу України не передбачено припинення стягнення аліментів, звільнення від їх сплати у зв`язку з виключенням відомостей про батька з актового запису про дитину, а вимога про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, повинна розглядатись судом в порядку, передбаченому Розділом VI ЦПК України, суд приходить до висновку про відмову у задоволені вимог позивача у повному обсязі у зв`язку з встановленням іншого порядку для їх розгляду.

На підставі ст.ст. 141, 180-182, 192 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81-82, 133, 141, 200, 206, 211, 247, 263-265, 267-268, 273, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

В позові ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Паланійчук Валентин Петрович до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на неповнолітню дитину, визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню та звільнення від сплати аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення з дня складання повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Чернівецького апеляційного суду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Уляна СТЕФАНКО