Житомирський апеляційний суд
Справа №283/2485/22 Головуючий у 1-й інст. Ярмоленко В.В.
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Павицької Т.М., Трояновської Г.С.,

за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №283/2485/22 за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «Таскомбанк»

на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 01 березня 2023 року, яке ухвалене під головуванням судді Ярмоленка В.В. у м.Малині,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2022 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі АТ «Таскомбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 . Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 08 вересня 2020 року № станом на 24 жовтня 2022 року в сумі 167 604,15 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту (в тому числі простроченого) в сумі 118 586,66 грн; заборгованості за річними процентами (в тому числі простроченими) - 15,73 грн; заборгованості за щомісячними процентами (в тому числі простроченими) 49 001,76 грн.

Вимоги обґрунтовані тим, що 08 вересня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №, за умовами якого відповідачу наданий кредит в розмірі 125 153,89 грн зі строком користування 60 місяців, тобто до 08 вересня 2025 року, та сплатою річних процентів в розмірі 0,01% від суми боргу за договором, а також щомісячних процентів у розмірі 2,49% від суми кредиту. Право вимоги за кредитним договором 17 грудня 2021 року відступлене AT «ТАСКОМБАНК» на підставі договору факторингу №1712121, згідно з яким позивач став новим кредитором відповідача. ОСОБА_1 умови кредитного договору не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті. Відповідачу 23 вересня 2022 року надіслано повідомлення-вимогу щодо дострокової сплати заборгованості за кредитним договором, але зазначена вимога нею не виконана.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 01 березня 2023 року позов задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» за кредитним договором № від 08 вересня 2020 року заборгованість за тілом кредиту (в тому числі простроченим) в сумі 118 586,66 грн та заборгованість за річними процентами в сумі 15,73 грн, а також судовий збір в розмірі 1 784,98 грн. У задоволенні решти позову відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, сторони через своїх представників подали апеляційні скарги. При цьому обидві сторони посилаються на порушення норм матеріального та процесуального права.

Позивач АТ «Таскомбанк» в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні щомісячних процентів у сумі 49 001,76 грн скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким позовні вимоги в частині стягнення щомісячних процентів задовольнити повністю. У іншій частині рішення Малинського районного суду Житомирської області відповідач просить залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не повною мірою встановив обставини, які мають значення для справи, та не надав належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами відносно нарахування та стягнення щомісячних процентів, адже такі проценти передбачені умовами кредитного договору, право вимоги за якими було відступлено АТ «Таскомбанк». У паспорті кредиту міститься чітко визначена щомісячна сума, яка підлягає сплаті позичальником, з розбивкою на тіло, щорічні проценти та щомісячні проценти. Щомісячні проценти розраховані за місячний період нарахування у чітко визначеній незмінній сумі 3 116,34 грн. та саме така сума обліковується щомісячно в балансі банку згідно наданих виписок, що наявні в матеріалах справи. Враховуючи, що розрахунок заборгованості здійснюється автоматично, виходячи з інформації, що містить по всім позичковим рахункам боржника, у розрахунку, що поданий до позовної заяви було зазначено заборгованість за комісією, що є альтернативною назвою щомісячних процентів. Відтак комісії, не передбачені кредитним договором, позивачем не стягуються.

Відповідач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, а також стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 10 000 грн та за розгляд справи в суді апеляційної інстанції - у розмірі 5 000 грн.

Доводи апеляційної скарги відповідача аргументовані тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення на підставі доказів, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, оскільки клопотання, якими їх намагався позивач долучити до матеріалів справи, були судом відхилені, що підтверджується протоколами судового засідання в режимі відеоконференції, що є грубим порушенням процесуальних прав відповідача. Крім того, жодною заявою чи клопотанням не було долучено до матеріалів справи виписки за період із 08 вересня 2020 року по 16 грудня 2021 року, але в оскаржуваному рішенні зазначено, що суд досліджував виписки по особовому рахунку, які включають вказаний період. Наявність договору факторингу та реєстру права вимоги до даного договору не є достатньою підставою для підтвердження існування та розміру заборгованості, оскільки дані докази не є первинними бухгалтерськими документами. Витребувані ухвалою суду виписки за кредитним договором за період із 08 вересня 2020 року по 16 грудня 2021 року надані позивачем не були та не могли розглядатися судом, але на підставі них ухвалено судом рішення, що оскаржується. Також при розгляді справи в суді першої інстанції відповідачем були надані докази понесення ним витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. Адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. У випадку скасування рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні позову суд покладає правничу допомогу на позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Яресько Т.В. просить апеляційну скаргу АТ «Таскомбанк» залишити без задоволення. Посилається на те, що банк разом зі своєю апеляційною скаргою намагається додати нові докази, а саме: копію наказу від 28 грудня 2019 року №358/од та копію паспорта продукту «Споживчий кредит в рамках відступлення прав вимоги від ТОВ «ФК «ЦФР», затвердженого наказом голови правління АТ «Таскомбанк» 28 грудня 2019 року.

У судовому засіданні, яке проведено у режимі відеоконференції, представник відповідача адвокат Яресько Т.В. апеляційну скаргу відповідача підтримав та просить її задовольнити, а у задоволенні апеляційної скарги позивача - відмовити, рішення суду в задоволеній частині скасувати та ухвалити нове, яким позивачу в задоволенні позову відмовити у повному обсязі та вирішити питання правничої допомоги.

Представник позивача АТ «Таскомбанк» у судове засіданні не з`явився. Юридична особа про дату, час і місце розгляду справи повідомлена судовою повісткою, яка вручена 11 серпня 2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.35 т.2). Позивач про причину неявки свого представника не повідомив та клопотання про відкладення розгляду справи не спрямовував. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасник судового процесу не з`явився в судове засідання без поважних причин. Окрім того, за загальним правилом явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою. Відповідно до частини другої ст.372 ПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга АТ «Таскомбанк» задоволеною бути не може, а апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із матеріалів вбачається та судом установлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладений кредитний договір від 08 вересня 2020 року №, складовими частинами якого є, зокрема, сам договір та паспорт кредиту № НОМЕР_1 , які позичальник підписала особисто, і таку обставину не оспорює (а.с.5-7 т.1).

За умовами кредитного договору (пункти 1.1,1.2,1.4) кредитодавець зобов`язався надати кредит у розмірі 125 153,89 грн на 60 місяців, а позичальник, підписавши кредитний договір, доручила ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» за рахунок отриманого кредиту виплатити/сплатити такі суми грошових коштів за наступними реквізитами: НОМЕР_2 в ПАТ «Ідея Банк» в розмірі 40 886,37 грн на погашення заборгованості по КДR01.00606.005738104 від 24 вересня 2019 року; НОМЕР_3 в ПАТ «Ідея Банк» в розмірі 58 987,99 грн на погашення заборгованості по КДR01.00606.005738140 від 24 вересня 2019 року; НОМЕР_4 в АТ «Таскомбанк» в розмірі 600 грн. страховий платіж; НОМЕР_5 в АТ «Укрсиббанк» в розмірі 650 грн оплата за пакет послуги «Охоронець кредит маркет 48»; НОМЕР_4 в АТ «Таскомбанк» в розмірі 17 635,81 грн оплата страхового платежу за договором страхування від 08 вересня 2020 року №-С; НОМЕР_4 в АТ «Таскомбанк» в розмірі 1 200 грн оплата страхового платежу за договором страхування від 08 вересня 2020 року №-ЛО; НОМЕР_6 в АТ «Таскомбанк» в розмірі 200 грн. оплата за електронний ключ доступу до додатку «Support.ua».

У матеріалах справи відсутні докази того, що ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» не виконало доручень позичальника.

Також сторони домовилися про сплату позичальником при наданні кредиту початкового проценту від суми кредиту, який становить 4 993,72 грн (розділ 5 паспорту кредиту).

Отже, ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» надало позичальнику ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 125 153,89 грн (40 886,37+58 987,99+600+650+17 635,81+1 200+200+4 993,72) шляхом виконання доручень та, ураховуючи початковий процент, що у цьому спорі підтверджує виконання кредитодавцем своїх договірних зобов`язань щодо надання відповідачу кредиту в розмірі та на умовах, встановлених договором, приймаючи до уваги, що зворотного ОСОБА_1 не доведено. Також у матеріалах справи відсутні докази, що кредитодавець відмовився від надання кредиту або позичальник ОСОБА_1 відмовилася від одержання кредиту та повідомила про це кредитодавця до встановленого договором строку його надання, що передбачається положеннями ст.1056 ЦК України. Відтак, обставини надання ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відповідачу ОСОБА_1 кредиту у сумі 125 153,89 грн сумніву в суду не викликають.

Виконання ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» своїх зобов`язань породило обов`язок позичальника ОСОБА_1 повертати кредит та сплачувати проценти у відповідності до графіка платежів, здійснивши останній платіж 08 серпня 2025 року.

За положеннями частин першої, другої та третьої ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.

Розділ п`ятий паспорту кредиту, крім початкового проценту, передбачає сплату позичальником також щомісячних процентів від суми кредиту за ставкою 2,49% та річних процентів (загальних) від суми боргу за договором за ставкою 0,01%. Як правильно зазначається у апеляційних скаргах, порядок повернення кредиту (кількість та розмір платежів, періодичність внесення) виписаний у графіку платежів, який містить загальний щомісячний платіж, який включає повернення тіла кредиту, річні проценти та щомісячні проценти. Сплата позичальником комісії умовами кредитного договору не передбачена.

Між ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та Акціонерним товариством «Таскомбанк» 17 грудня 2021 року укладений договір факторингу №171221 (а.с.9-16 т.1). Відповідно до умов цього договору, витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу та меморіального ордеру від 17 грудня 2021 року № щодо сплати суми фінансування за договором факторингу АТ «Таскомбанк» є новим кредитором позичальника ОСОБА_1 за вищевказаним кредитом договором. Факт передачі права вимоги, розмір зобов`язання, що існував на момент передачі, підтверджуються реєстром прав вимоги до договору факторингу, випискою та розрахунком заборгованості, що додані до позовної заяви. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази визнання у судовому порядку договору факторингу недійсним і такі вимоги не заявлені у цій справі, а тому доводи апеляційної скарги відповідача з приводу сумнівів у переході прав вимоги до позивача безпідставні.

За таких обставин, після переходу до АТ «Таскомбанк» прав вимоги, позивач став новим кредитором за кредитним договором та одержав право замість первісного кредитора вимагати від позичальника ОСОБА_1 належного виконання нею своїх зобов`язань за кредитним договором, які передбачають щомісячне повернення тіла кредиту частинами та сплату процентів за графіком. Права кредитора за кредитним договором перейшли до АТ «Таскомбанк», як нового кредитора, у повному обсязі та на умовах, які існували на момент відступлення права вимоги і могли виникати у майбутньому. Отже, позивач, як новий кредитор, набув статусу кредитора за всіма зобов`язаннями.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому (зміст частини другої ст.1050 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, оскільки із суті кредитного договору нічого іншого не випливає.

23 вересня 2022 року позивач надіслав відповідачу повідомлення-вимогу щодо дострокової сплати заборгованості за кредитним договором, у якій прописано, що відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов`язалася своєчасно здійснювати повернення кредиту та сплачувати нараховані проценти, у зв`язку з тривалим невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором позивач вимагає достроково повністю повернути кредит (а.с.29-30 т.1). Повернення кредиту та сплата нарахованих процентів мали бути здійснені відповідачем ОСОБА_1 протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення, але в будь-якому випадку не пізніше 45 календарних днів з дня направлення банком повідомлення позичальнику.

Отже, строк виконання зобов`язання змінився та відповідачу належало не пізніше 07 листопада 2022 року повернути все тіло кредиту та сплатити проценти, які позивач мав право нараховувати до 07 листопада 2022 року, оскільки проценти сплачуються не за сам факт отримання кредиту, а за «користування кредитом», тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу.

Проте, як правильно звернув увагу суд першої інстанції, розрахунок заборгованості містить заборгованість щодо тіла кредиту, у тому числі простроченого, на суму 118 586,66 грн, заборгованість за процентами, у тому числі простроченими, станом на 24 жовтня 2022 року на суму 15,73 грн. та комісії на суму 49 001,76 грн, сплата якої умовами кредитного договору не передбачена (а.с.17 т.1).

Із огляду на вищевикладене, суд першої інстанції справедливо стягнув із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором, яка включає 118 586,66 грн заборгованості за тілом кредиту та 15,73 грн заборгованості з річних процентів, нарахованих до зміни строку виконання зобов`язанням, тобто до 07 листопада 2022 року та станом на 24 жовтня 2022 року, а у стягненні комісії у сумі 49 001,76 грн обґрунтовано відмовив. Доводи апеляційної скарги АТ «Таскомбанк» спростовуються матеріалами справи, вищевикладеним та додаткового правового обґрунтування не потребують.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права не тягне скасування або зміну рішення, оскільки порушення не призвели до неправильного вирішення справи, а також зазначені відповідачем порушення не належать до обов`язкових, із якими чинний ЦПК України пов`язує скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Разом із цим, задовольняючи позов частково, суд першої інстанції у мотивувальній частині обговорив питання витрат на правничу допомогу, яка була надана відповідачу у суді першої інстанції, та дійшов висновку, що такі судові витрати задоволенню не підлягають, пославшись на часткове задоволення позовних вимог. Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися із таким непослідовним у цій частині рішення висновком суду першої інстанції з огляду на те, що за положеннями ст.ст.133 та 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи, які покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підтвердження надання правничої допомоги відповідачу в суді першої інстанції на суму 10 000 грн, суду були надані копії: договору від 15 грудня 2022 року про надання правничої (правової) допомоги №22125, який укладений між адвокатом Яресько Т.В. та відповідачем; акта приймання-передачі послуг від 23 грудня 2022 року на суму 10 000 грн, який підписаний сторонами цього договору; розрахункової квитанції №23/12/22 про отримання адвокатом від відповідача гонорару в сумі 10 000 грн, свідоцтва на зайняття адвокатською діяльністю та ордер (а.с.58-61).

Отже, суду першої інстанції належало стягнути з позивача на користь відповідача правничу допомогу, надану в суді першої інстанції, пропорційно. Так вимоги позивача задоволені на 70,76% (118 602,39*100/167 604,15), а тому з позивача на користь відповідача слід стягнути правничу допомогу у сумі 3 000 грн (10 000*29,24%/100%), що відповідає частині, у якій відмовлено позивачу в задоволенні його вимог.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду відповідно до ст.376 ЦПК України змінює рішення суду першої інстанції, доповнюючи його реченням про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 3 000 грн. У решті рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Оскільки рішення суду першої інстанції змінено лише в частині правничої допомоги, тобто судових витрат, а не в частині розгляду спору по суті, то судові витрати, які понесла відповідач за перегляд справи судом апеляційної інстанції задоволені бути не можуть.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 01 березня 2023 року доповнити абзацом наступного змісту: «Стягнути з Акціонерного товариства «Таскомбанк» на користь ОСОБА_1 3 000 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції.»

У решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: