Справа № 944/3149/22
Провадження №2/944/376/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2023 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Колтуна Ю.М.

з участю секретаря судового засідання Романик Ю.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, у залі суду, у м.Яворові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю органу опіки і піклування Яворівської міської ради Львівської області, про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , з участю органу опіки та піклування Яворівської міської ради Львівської області, про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що з 15.03.2016 перебував в зареєстрованому шлюбі в відповідачем. Від спільного подружнього життя в них народилося двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З самого початку подружнього життя відносини між сторонами були добрі, однак, після народження сина ОСОБА_5 , вони стали погіршуватися. Відповідач з різних причин влаштовувала сварки, вимагаючи від позивача, щоб він залишив сім`ю, а також щоб забирав з собою сина ОСОБА_5 . Тому, у березні 2022 року позивач із сином перейшов проживати на квартиру до своєї матері ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 . Однак, час від часу вони із сином ОСОБА_5 приходили до ОСОБА_2 , але остання жодних почуттів як мати до сина не виявляла.

Оскільки, в подальшому сімейне життя не склалося 12.05.2022 Яворівським районним судом шлюб було розірвано.

25.06.2022 відповідач зателефонувала та повідомила, що вона із сином ОСОБА_7 виїхала за межі України і наміру повертатися назад немає. Також запропонувала позивачу, щоб він влаштовував своє особисте життя без неї та сам займався вихованням сина. Таким чином, після припинення спільного проживання з березня 2022 року відповідач ОСОБА_2 усунулася від виховання, спілкування та утримання сина ОСОБА_5 , жодним чином не переймалася його здоров`ям, забезпеченням та умовами проживання. З вказаного часу фактично повністю вихованням та утриманням дитини займається лише позивач. При цьому жодних перешкод для виконання своїх материнських обов`язків ОСОБА_2 не мала.Все вищенаведене свідчить, що відповідач ОСОБА_2 своєю поведінкою, діями та бездіяльністю ухиляється від виконання своїх материнських обов`язків.

З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини ОСОБА_1 вважає за доцільне позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_4 .

Ухвалою судді ОСОБА_8 від 03.08.2022 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Також ухвалою суду від 03.10.2022 за клопотанням позивача ОСОБА_4 Яворівським районним судом Львівської області витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетин Державного кордону України ОСОБА_2 за період з 25.06.2022 по 03.10.2022. Витребувана інформація надійшла до суду 28.10.2022.

У зв`язку із настанням обставин, які унеможливлюють здійснення повноважень суддею Яворівського районного суду Львівської області Білецькою М.О., а саме довготривалою непрацездатністю, відповідно до розпорядження керівника апарату №228 від 23.12.2022 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи» цивільну справу повторно розподілено між суддями і відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями було розподілено та передано на розгляд судді Колтуну Ю.М.

03.02.2023 суддею Яворівського районного суду Львівської області Колтуном Ю.М. винесено ухвалу про прийняття даної справи до свого провадження та проведення судового розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

16.01.2023 від органу опіки та піклування Яворівської міської ради Львівської області до суду надійшов висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явився, його представник адвокат Варениця В.С. звернувся із заявою про розгляд справи за відсутності сторони позивача, заявлений позов підтримує та просить його задовольнити. Долучив письмові пояснення позивача ОСОБА_1 у яких вказує, що за період часу, який пройшов з моменту ухваленого комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Яворівської міської ради Львівської області рішення, ОСОБА_2 , достовірно знаючи про наявність виниклого питання щодо позбавлення її батьківських прав, свідомо ухилялася від виконання своїх материнських обов`язків по вихованню та утриманню свого сина.Вона не піклувалася про фізичний і духовний розвиток сина, не цікавилася його навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечувала умов проживання, необхідного харчування, медичного догляду, повноцінного відпочинку, не виявляла інтересу до внутрішнього світу сина тощо. За цей час матір навіть не подзвонила та не поцікавилася про життя, здоров`я та виховання сина ОСОБА_5 . Зазначає, що вказаний висновок органу опіки та піклування не можна вважати обґрунтованим, даний висновок суперечить якнайкращим інтересам дитини.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Правом надання відзиву не скористалася, натомість до суду скерувала заяву про слухання справи без її участі. Позов визнала, не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав, вказала, що не бажає забирати до себе сина ОСОБА_5 .

Представник органу опіки і піклування - служби у справах дітей Яворівської міської ради Львівської області до суду не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, щодо рішення у справі покладається на розсуд суду.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників, які не з`явилися, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Згідно зі ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Разом з тим, згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі з 15.03.2016, який розірвано 12.05.2022 рішенням Яворівського районного суду Львівської області у справі № 944/1398/22.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Яворівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 17.10.2019 та про що зроблено відповідний актовий запис №270, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Яворівського районного управління юстиції у Львівській області 03.04.2015, про що зроблено відповідний актовий запис №53.

Як убачається з копії довідки №438 від 15.07.2022, складеної КП Яворівської міської ради «ЖИТЛОКОМУНСЕРВІС», позивач ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_2 , також за зазначеною адресою зареєстровані: ОСОБА_2 та діти ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

Однак, з акта встановлення місця проживання№129 затвердженого начальником загального відділу Яворівської міської ради Н.Терновою 18.07.2022 у присутності свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , убачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровані, але проживають ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області №374 від 28.12.2022 щодо недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Яворівської міської ради Львівської області не встановлено вагомих підстав доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 . Враховуючи вказане рішення комісії, Яворівська міська рада Львівської області, як орган опіки та піклування, вважає, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітньої дитини ОСОБА_4 , за даних обставин є недоцільним та передчасним.

Від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надійшов витяг від 11.10.2022 № 944/3149/22/7028/2022, з наявною у базі даних "Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, виїхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території" інформацією щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями України ОСОБА_2 станом на теперішній час (13:53 год. 11.10.2022), з якого убачається, що 25.06.2022 о 06:27 вона перетнула державний кордон України у пункті пропуску Грушів в напрямі виїзд та до України не поверталася.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 150, 151 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Статтею 152 СК України передбачено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Згідно зі ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У п.6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20.11.1959 зазначено: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення».

Як слідує з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27.09.1991 «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи».

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, у разі ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Під час застосування наведених норм права суд враховує правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70), Верховним Судом у постановах від 26.12.2018, 13.03.2019, 06.05.2020 та 26.01.2022 при розгляді справ № 404/6391/16-ц, № 631/2406/15-ц, №753/2025/19 та №203/3505/19, відповідно до яких ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 10 лютого 2021 року по справі № 761/10887/17, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Статтею ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З урахуванням встановлених обставин, визнання відповідачем позову, в даному випадку, не порушує права інших осіб та неповнолітньої дитини.

Окрім того, позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18 (провадження № 61-10531св21).

Аналізуючи докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач по справі самоусунулася від реалізації своїх батьківських прав та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до її сина ОСОБА_4 , життям та здоров`ям дитини не цікавиться протягом тривалого періоду часу, участі у його вихованні та розвитку не приймає.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються як свідоме ухилення відповідача від батьківських обов`язків по вихованню дитини, що передбачене ст.150 СК України.

Відповідач будь-яких доказів, які б спростували доводи позивача, суду не надав.

Оцінюючи матеріали справи в їх сукупності, суд вважає за доцільне відступити від висновку щодо недоцільності позбавлення батьківських прав відповідача, через обставини, які були встановлені під час судового розгляду та підтвердженні належними та допустимими доказами

Зважаючи на зазначене, враховуючи, що відповідач маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов`язки, навмисно ухилялася від їх виконання у відношенні своєї дитини, а також визнання відповідачем позову щодо позбавлення батьківських прав відносно сина, суд вважає, що позов є підставним і обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення.

Також, як убачається з матеріалів позовної заяви, позивачем сплачено судовий збір у сумі 992 грн. 40 коп., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.81, 128, 141, 223, 258, 259, 263-265, 280, 351-355 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю органу опіки і піклування Яворівської міської ради Львівської області, про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 ) батьківських прав відносно малолітньої дитини: сина ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 ) сплачений судовий збір у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення (складення). Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Орган опіки та піклування Яворівської міської ради Львівської області, місцезнаходження: 81000, м.Яворів, вул.Львівська, 15 Львівської області, код в .

Повне рішення суду складене і підписане 30.11.2023.

Суддя Ю.М. Колтун