ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 лютого 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/8497/21

Головуючий у першій інстанції Коверзнев В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/27/23

Суд у складі:

головуючого судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л.,

за участю секретаря Зеляк Ю.Г.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Державна казначейська служба України,

особи, які подали апеляційну скаргу: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Державна казначейська служба України,

на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 жовтня 2021 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 28.10.2021, м. Чернігів,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 р. представник ОСОБА_1 адвокат Голик Є.В. звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі за текстом ГУ ПФУ в Чернігівській області), Державної казначейської служби України (далі за текстом ДКСУ), в якому просив стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку ДКСУ 280723 грн 69 коп. шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ОСОБА_1 є потерпілим від Чорнобильської катастрофи учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорії 1) та особою з ІІІ групою інвалідності безстроково внаслідок захворювання, пов`язаного з впливом аварії на ЧАЕС. У зв`язку з цим він перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області й отримує пенсію як особа з інвалідністю, що пов`язана з аварією на ЧАЕС. На ОСОБА_1 поширюється дія ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Рішенням Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), ч. 3 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХII у редакції Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII. З прийняттям названого Рішення норма, про яку в ньому йдеться, втратила чинність з 07.07.2021. Тобто позивач - особа, на яку поширюється дія ч. 3 ст. 54 вказаного вище Закону, з 01.01.2015 по 06.07.2021 мав право отримувати пенсію в розмірі не нижче шести мінімальних пенсій за віком. Оскільки розмір пенсії ОСОБА_1 за цей період був значно меншим, ніж 6 мінімальних пенсій за віком, то він вважає, що має право на відшкодування різниці між розміром виплаченої пенсії за цей період та розміром пенсії, що встановлений ч. 3 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у її конституційній редакції.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено: стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 280723 грн 69 коп. у відшкодування майнової шкоди, завданої ухваленням Верховною Радою України Закону № 76-VIII, який визнано неконституційним Рішенням Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-рп(ІІ)/2021. Ухвалюючи його, суд виходив з того, що позовні вимоги є доведеними.

В апеляційній скарзі ДКСУ просить скасувати вказане рішення та ухвалити рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. Доводи скарги зводяться до такого:

- призначення (перерахунок) і виплату пенсій здійснюють головні управління Пенсійного фонду України. ДКСУ не є учасником спірних правовідносин, прав та інтересів позивача воно не порушувало, отже воно не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу діями інших суб`єктів;

- ОСОБА_1 до 25.04.2019 отримував пенсію по інвалідності відповідно до ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В той же час він вимагає стягнення недоотриманої пенсії за 2015-2021 рр. відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- стягуючи з Державного бюджету України майнову шкоду, спричинену нормативно-правовим актом, який визнано неконституційним, суд не врахував норми бюджетного законодавства та порядок відшкодування шкоди органами ДКСУ;

- Рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-рп(ІІ)/2021 не набуває ретроспективної дії у часі, в ньому встановлено строк втрати чинності неконституційної норми Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 07.07.2021, а тому вимоги ОСОБА_1 за період з 2015 по 2021 рр. задоволенню не підлягають;

- натепер нема закону, який би встановлював порядок відшкодування державою матеріальної шкоди, завданої неконституційними актами.

ГУ ПФУ в Чернігівській області в своїй апеляційній скарзі просить скасувати назване рішення місцевого суду та ухвалити рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. Доводи скарги зводяться до такого:

- Рішенням Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-рп(ІІ)/2021 про визнання такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), норми ч. 3 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII, Верховній Раді України встановлено тримісячний строк (до 07.07.2021) з дня ухвалення Рішення для приведення вищезазначеної норми у відповідність з Конституцією України та Рішенням Конституційного Суду України. Це Рішення не має ретроактивності та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати його ухвалення;

- виходячи з правової позиції Конституційного Суду України і того, що Верховною Радою врегульовано розмір виплат, що є об`єктом спору у справі, висновок суду І інстанції про задоволення позову є необґрунтованим, оскільки позивачеві шкоди не завдано;

- ОСОБА_1 з 25.04.2019 отримує пенсію по 3 групі інвалідності згідно з ч. 1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а до цього він отримував пенсію по інвалідності (загальне захворювання) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», яка була призначена у відповідності до поданої ним заяви. Тож з 01.01.2015 по 30.06.2021 вказана неконституційна норма не застосовувалась і не могла бути застосована для обрахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 ;

- розрахунок позивача про можливе отримання пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком з 01.01.2015 по 30.06.2021 є припущенням та не підкріплений доказами.

У відзиві на апеляційні скарги представник ОСОБА_1 адвокат Голик Є.В. просить залишити їх без задоволення, а рішення суду І інстанції - без змін (арк. 129-130).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню.

У справі встановлено таке.

ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, що підтверджується копією посвідчення відповідного змісту серії НОМЕР_1 (арк. 6). Відповідно до копії довідки від 24.01.2007 серії МСЕ-ЧНВ № 026737, він має 3 групу інвалідності по захворюванню, пов`язаному з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що йому встановлена безстроково (арк. 5).

Згідно з копією довідки про доходи № 6182 1316 7621 0140, пенсіонер ОСОБА_1 перебуває на обліку в Новгород-Сіверському об`єднаному управлінні ПФУ в Чернігівській області та отримує пенсію по інвалідності (в розмірі відшкодування збитків); за період з січня 2015 р. по червень 2021 р. він отримав 361342 грн 31 коп. (арк. 7-9).

15.05.1998 ОСОБА_1 подав заяву про призначення пенсії по інвалідності (копія заяви арк. 61-62).

Згідно з протоколом 4555 від 15.05.1998, ОСОБА_1 призначена пенсія по ІІІ групі інвалідності внаслідок загального захворювання з 24.04.1998 по 01.05.1999 (копія протоколу арк. 63).

Відповідно до розпорядження від 24.03.2000 № 110905, ОСОБА_1 отримував пенсію по інвалідності з 02.12.1999 (копія розпорядження арк. 64).

06.11.2017 ОСОБА_1 подано заяву про призначення пенсії за віком (копія заяви арк. 67).

Згідно з розпорядженням № 144068 від 13.11.2017, ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 06.11.2017 (копія розпорядження арк. 68).

01.07.2019 ОСОБА_1 подав заяву про перехід з пенсії за віком на пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків (копія заяви арк. 69).

Згідно з копією рішення № 88 від 03.07.2019, ГУ ПФУ в Чернігівській області 01.07.2019 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (арк. 70).

Шостий апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 20.06.2019 у справі № 825/1893/18 зобов`язав Новгород-Сіверське об`єднане управління Пенсійного фонду України здійснити з 25.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , обчисливши її з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (копія постанови арк. 71-73).

16.07.2019 ГУ ПФУ в Чернігівській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 в порядку масового перерахунку пенсії особам з інвалідністю внаслідок аварії на ЧАЕС на підставі Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (арк. 76-77).

У витребуваному апеляційним судом поясненні ГУ ПФУ в Чернігівській області від 02.12.2022 № 2500-0802-5/44149 наведена вірогідна різниця у фактично отриманій позивачем пенсії і пенсії, що йому виплачувалася б у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком протягом спірного періоду ((арк. 209-212).

Аналіз норм права, що регулюють спірні правовідносини, і встановлених у справі обставин доводить суд такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Пенсійний фонд України є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою і, зокрема, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, здійснює контроль за цільовим використанням коштів, якими він розпоряджається, та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Фонду. Кошти Пенсійного фонду України, відповідно до ст. 73 цього Закону, використовуються на виплату пенсій і надання соціальних послуг, передбачених цим Законом, тощо.

Згідно з п. 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління є територіальними органами Пенсійного фонду України. Управління Пенсійного фонду України підпорядковуються Пенсійному фонду України та безпосередньо відповідним головним управлінням Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Пенсійного фонду України. Основними завданнями управління Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення, ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню та виконання інших завдань, визначених законом (п. 3 вказаного Положення).

Відповідно до підп. 7, 8 п. 4 зазначеного Положення, управління Пенсійного фонду України відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці та інші виплати відповідно до законодавства, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

З наведеного у попередніх трьох абзацах випливає, що Пенсійний фонд України, відповідно до покладених на нього завдань і функцій, є суб`єктом владних повноважень у сфері нарахування та виплати пенсій. Отже спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, а тому їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 (фізична особа) просить стягнути з ГУ ПФУ в Чернігівській області (суб`єкта владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства з нарахування і виплати позивачеві пенсії) недораховану та недоотриману різницю у пенсії згідно з ч. 3 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.01.2015 по 30.06.2021 у сумі 280723 грн 69 коп. Отже між сторонами виник публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій з приводу нарахування та виплати пенсії позивачеві. Тому цей спір повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства. Подібні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 750/1668/17 та від 04.03.2020 у справі № 757/63985/16. Тож суд І інстанції помилково розглянув справу в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Отож оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням постанови про закриття провадження у справі з наведених вище підстав і мотивів.

На виконання припису ч. 1 ст. 256 ЦПК України позовній стороні необхідно роз`яснити наявне у неї право на звернення із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією; відповідно ч. 4 статті 377 цього Кодексу, у разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.

В порядку п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 13 ст. 141 ЦПК України на користь ГУ ПФУ в Чернігівській області та ДКСУ підлягають поверненню з бюджету витрати по сплаті судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 374, 377 ч. 1, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та Державної казначейської служби України задовольнити частково, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 жовтня 2021 року скасувати з закриттям провадження у справі.

Стягти з рахунку (IBAN) UA0025739 (код класифікації доходів бюджету 22030101), отримувач УК у м. Чернігові/м. Чернігів/ 22030101, , банк одержувача Казначейство України (ЕАП) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області 4210 (чотири тисячі двісті десять) грн 86 коп. на повернення витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з рахунку (IBAN) UA0025739 (код класифікації доходів бюджету 22030101), отримувач УК у м. Чернігові/ м. Чернігів/ 22030101, , банк одержувача Казначейство України (ЕАП), на користь Державної казначейської служби України 4210 (чотири тисячі двісті десять) грн 86 коп. на відшкодування судових витрат.

Роз`яснити позовній стороні, що розгляд цієї справи віднесено до суду адміністративної юрисдикції, у зв`язку з чим у неї наявне право протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови звернутися до Чернігівського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, у якій за наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня її складення.

Ідентифікаційні дані учасників справи:

- ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ;

- Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській, код 21390940, вул. П`ятницька, № 83 «а», м. Чернігів;

- Державна казначейська служба України, код 37567646, вул. Бастіонна, № 6, м. Київ.

Дату ухвалення постанови визначено згідно з приписом ч. 5 ст. 268 ЦПК України.

Головуючий: Судді: