Єдиний унікальний номер 448/1555/22
Провадження № 2-о/448/7/23
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

20.09.2023 м. Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді - Гіряк С.І.

за участі секретаря судового засідання - Рушеляк Г.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Мостиська цивільну справу за заявою ОСОБА_1 заінтересована особа - Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,

учасники справи:

заявниця - ОСОБА_1 ,

представник заінтересованої особи - не з`явився

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції заявника та заінтересованої особи

1. 18 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, у якій просить встановити факт її спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 понад 11 років.

2. Заявлені вимоги заявниця мотивує тим, що вона з 2011 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , 1974 р.н. в одному домі за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що вони не реєстрували шлюб, бо не вбачали в цьому потреби, це їм не перешкоджало фактично проживати як подружжя. Зазначає, що спільний побут та взаємні права та обов`язки зводились до ведення спільного господарства, а саме: спільного харчування та дрібного побуту, спільного бюджету, купівлі майна для спільного проживання, спільного піклування одне про одного, спільних витрат на утримання житла та його ремонт, спільного ведення домашнього господарства. Вказує, що 30.05.2022 ОСОБА_2 загинув під час захисту Батьківщини. Зазначає, що встановлення факту проживання однією сім`єю необхідно їй для прийняття спадщини від ОСОБА_2 . Додає, що спір про право відсутній, інших спадкоємців немає або про їх існування їй невідомо.

ІІ. Позиція учасників справи

3. Заявниця у судовому засіданні подану заяву підтримала з мотивів викладених у ній. Просила задовольнити подану нею заяву. Пояснила, що проживала із ОСОБА_2 з 2011 року, проте, жодного разу не обговорювали з ним офіційної реєстрації їхніх відносин. Завбачила, що після його смерті звернулася до відповідних органів для отримання спадщини, проте, їй відмовили.

4. Доповнила, що їй було відомо, що ОСОБА_2 має дочку, щодо наявності дружини не знала нічого. Після того, як згідно ухвали суду була витребувана інформація про наявність у нього актового запису про шлюб, дізналася, що у нього був зареєстрований шлюб з іншою жінкою.

5. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі. Письмових пояснень заінтересованої особи на підтримку або заперечення проти заяви до суду не надходило.

6. Суд констатує, що участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі, що закріплено в статті 43 ЦПК України, тому неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи без їх участі.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі

7. Ухвалою судді від 13.02.2023 заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження.

8. Ухвалою судді від 13.03.2023 заяву залишено без руху та запропоновано заявнику усунути недоліки, вказані в ній.

9. Заслухавши пояснення представника заявника, заслухавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

ІV. Фактичні обставини встановлені Судом

10. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та з листопада 2018 року проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

11. Згідно письмових пояснень односельчан, які заявниця долучила до матеріалів справи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом з 2011 до 24 лютого 2022 року по АДРЕСА_1 , вели спільне господарство та мали спільний побут.

Вказані пояснення суд до уваги не приймає, оскільки вона подані заявницею разом із заявою про встановлення юридичного факту, безпосередньо судом зазначені особи не були допитані, оскільки сама заявниця в судовому засіданні вказала, що немає для цього підстав.

12. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, місце смерті с. Партизанське Миколаївського району Миколаївської області, причина смерті мінно-вибухова травма, що підтверджується копією актового запису про смерть №90 від 02.06.2022, виданого виконавчим комітетом Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області.

13. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області №446 від 13.12.2022 ОСОБА_2 на час смерті був зареєстрований один в с. Стоянці Яворівського району Львівської області.

14. Копія фотографії із спільноти зображенням заявниці та із особою чоловічої статі.

15. 02.12.2022 ОСОБА_1 звернулась до Приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

16. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 07 червня 2023 року, 02.12.2022 була заведена спадкова справа №367/2022 після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

17. Згідно відповіді на запит Лохвицького відділу ДРАЦС у Миргородсьму районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на час смерті ОСОБА_2 був одружений з ОСОБА_8 , що підтверджує копія актового запису №20 від 21.12.1993 складений Виконавчим комітетом Бодаквянської сільської ради Лохвицького району Полтавської області.

18. Згідно відповіді на запит Лохвицького відділу ДРАЦС у Миргородсьму районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Савінков І.В. записаний як батько у Свідоцтві про народження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією запису акта про народження № 16 від 18.09.1994.

19. Згідно відповіді на запит Лохвицького відділу ДРАЦС у Миргородсьму районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце смерті село Гиряві Ісківці, Миргородського району, Полтавської області, що підтверджується копією актового запису про смерть №183 від 09.11.2022 виданим виконавчим комітетом Заводської міської ради.

20. У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, у якій просить встановити факт її спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 понад 11 років.

V. Застосоване Судом законодавство

21. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

22. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження (частина друга статті 19 ЦПК України).

23. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

24. У відповідності до частин першої, третьої, четвертої, шостої статті 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

25. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

26. Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

27. Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

28. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

29. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

30. Статтею 293 ЦПК України передбачено, що суд, серед інших, розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

31. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

32. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

33. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

34. Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

35. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

36. Згідно з частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

37. Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив судам, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. 38. 38. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

39. Тлумачення вказаних норм права дає підстави для висновку, що для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів, а саме:

1) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; 2) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

40. Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

41. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

42. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року у справі N 644/6274/16-ц (провадження N 14-283цс18), та Верховним Судом у постановах: від 21 березня 2019 року у справі N 461/4689/15-ц (провадження N 61-43735св18); від 10 жовтня 2019 року у справі N 520/8495/17 (провадження N 61-7058св19); від 17 жовтня 2019 року у справі N 712/1294/17 (провадження N 61-34351св18); від 09 січня 2020 року у справі N 186/421/17 (провадження N 48280св18); від 09 червня 2021 року у справі N 346/5702/18 (провадження N 61-17111св20).

43. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

44. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

45. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

46. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

47. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

48. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

49. За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

VІ. Висновки Суду

50. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

51. ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, у якій просить встановити факт її спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 понад 11 років.

Проте, згідно відповіді на запит суду Лохвицького відділу ДРАЦС у Миргородсьму районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на час смерті ОСОБА_2 був одружений з ОСОБА_8 , що підтверджує копія актового запису №20 від 21.12.1993 складений Виконавчим комітетом Бодаквянської сільської ради Лохвицького району Полтавської області.

52. Крім того, заявницею не надано і судом не встановлено доказів на підтвердження факту постійного спільного проживання із ОСОБА_2 за спільною адресою. Із долучених доказів встановлено, що ОСОБА_2 на час смерті був зареєстрований один в с. Стоянці Яворівського району Львівської області.

53. Сам по собі факт ведення спільного господарства за життя ОСОБА_2 , на який посилається заявниця, не свідчить про спільне проживання однією сім`єю з 2011 року до дня відкриття спадщини, тому встановлені обставини не є підставою для задоволення заявлених вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, оскільки у ОСОБА_2 з 21.12.1993 до дня його смерті перебував у зареєстрованому шлюбі.

54. Враховуючи викладене та оцінюючи надані заявницею докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, вважає недоведеними обставини, на які посилається заявник як на підставу своїх вимог.

55. Встановлені у судовому засіданні, на підставі належних та допустимих доказів, фактичні обставини справи переконують суд у тому, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу слід відмовити.

56. Враховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, з огляду на наведені положення закону, виходячи із меж заявлених заявником вимог та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги до задоволення не підлягають.

VIІ. Судові витрати

57. Заява розглянута у порядку окремого провадження.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 4,5,76-81, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 293, 294,329, 330, 352, 354 ЦПК України, Суд,

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу - відмовити.

2. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

3. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні копію судового рішення надіслати протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Відомості щодо учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Заінтересована особа: Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області: місцезнаходження, пл. І. Франка, 14, м.Судова Вишня, Яворівський р-н., Львівська область, індекс:81340.

Повний текст рішення складений та підписаний 25.09.2023

Суддя Світлана ГІРЯК