Справа № 289/2158/22
Номер провадження 2/289/119/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2023 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Кириленка О.О.,

за участю секретаря судового засідання Романенко К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Камінської Людмили Василівни, про усунення від права спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка просить усунути відповідача від права на спадкування після смерті ОСОБА_3 . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 , спадщину після смерті якого позивач прийняла шляхом подачі приватному нотаріусу Житомирського РНО Житомирської області Камінській Л.В. заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з цим була заведена спадкова справа №142/2022. 28.10.2011 ОСОБА_3 переніс інсульт та перебував у лікарні до 14.11.2011. Після інсульту чоловік не розмовляв, було порушення мови, а також обмеження рухів в правих кінцівках та за призначенням лікаря потребував стороннього догляду, лікування вдома. В подальшому ОСОБА_3 проходив стаціонарне лікування в неврологічному відділенні з 13.03.2012 по 23.03.2012, не міг самостійно пересуватись. Згодом ОСОБА_3 була встановлена перша група інвалідності підгрупа «А» безтерміново. Після перенесеної тяжкої хвороби чоловік позивача перебував в безпорадному стані та потребував постійного догляду і такий догляд здійснювала позивачка, а також її знайомі. Крім того, позивачка звертає увагу суду на те, що вона в період з 29.03.2012 по 02.06.2022 надавала соціальні послуги своєму чоловікові, у зв`язку з чим перебувала на обліку в Радомишльському відділі №6 УСЗН Житомирської РДА. На думку позивачки, відповідач мав можливість здійснювати догляд за своїм батьком, однак жодної допомоги ані матеріальної, ані моральної не надавав. Чоловік позивачки потребував допомоги від свого сина ОСОБА_2 , оскільки не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду, допомоги та лікування. Окрім того, позивачка зазначає, що відповідач не поніс жодних витрат на лікування та поховання свого батька.

Ухвалою судді від 25.11.2022 задоволено заяву позивачки та забезпечено її позов шляхом заборони приватному нотаріусу Житомирського районного нотаріального округу Камінській Л.В. на період судового розгляду даної справи видавати свідоцтва про право на спадщину за законом у спадковій справі №142/2022 до майна померлого ОСОБА_3 (а.с. 95-96).

Ухвалою судді від 28.11.2022 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с. 99).

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали з тих же підстав, просили його задовольнити.

Відповідач та його представник у своєму відзиві (а.с. 108-111) та поясненнях в судовому засіданні зазначили, що позов ОСОБА_1 містить посилання на хибні і недостовірні обставини та має місце перекручування реальних фактів. На їх думку, вимоги позивачки носять лише майновий характер та спрямовані на заволодіння частиною спадщини, яка не передбачена їй за законом. Відповідач зазначає, що дійсно у нього була певна образа на батька за те, що він після його народження залишив сім`ю і не брав участі у вихованні відповідача та його утриманні. Однак, після досягнення 12 років він налагодив гарні відносини з батьком, а згодом після народження у відповідача сина, останнього назвали ОСОБА_4 саме на честь діда ОСОБА_3 . Після того, як ОСОБА_3 повідомив про своє бажання подарувати онуку будинок, який наразі є спадщиною, позивачка стала ініціатором конфліктних ситуацій, відбувались постійні сварки і суперечки між позивачем та його батьком, а відповідача та його родину позивачка ОСОБА_1 не допускали до будинку батька. Відповідач вважає, що позивачка навмисно створила конфлікту ситуацію, яка була перешкодою для нормального спілкування відповідача з батьком. У жовтні 2011 року, коли у нього стався інсульт відповідач був з ним у лікарні, надавав кошти на лікування. Також відповідач та його представник звернули увагу суду на те, що цілком логічно, що після виписки ОСОБА_3 з лікарні його законна дружина, яка проживала разом з ним і ніде не працювала, офіційно оформила догляд за ним, отримувала соціальні виплати. Натомість відповідач зі своєю родиною намагався відвідувати батька та надавати всіляку допомогу, однак позивачка чинила перешкоди, створюючи конфліктні ситуації, що на думку відповідача, завдавало великих страждань батьку та погіршило його стан здоров`я. Відповідач вважає, що якби він дійсно був поганим сином, то батько ще при житті позбавив би його права на спадкування, відчуживши будинок на користь позивачки або склавши на її ім`я заповіт, але цього не сталось, що вчергове спростовує доводи позивачки.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, однак звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі (а.с. 103).

Свідок ОСОБА_5 , який є сусідом позивачки, зазначив, що у ОСОБА_3 10 років тому стався інсульт, тому догляд за ним здійснювала позивачка. Після виникнення у ОСОБА_3 хвороби інколи він бачив, як відповідач навідував батька, але в подальшому це відбувалось дуже рідко. Відповідача він не бачив у будинку батька останніх п`ять років до його смерті. На його думку позивачка потребувала сторонньої допомоги, бо ОСОБА_3 не міг самостійно пересуватись. Свідок ОСОБА_5 не був очевидцем конфліктних ситуацій між сторонами.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що ОСОБА_3 знав ще з дитинства. У 2011 році у ОСОБА_3 стався інсульт і з того часу він постійно хворів, був паралізований та не міг говорити. Позивачка здійснювала за ним постійний догляд. Він не був очевидцем того, щоб відповідач відвідував батька та припускає, що можливо той приїжджав до нього, однак про такі випадки йому нічого не відомо. Зі слів позивачки йому відомо, що вона повідомляла відповідача про те, що батько потребує ліків та допомоги, однак відповідач ОСОБА_2 відповідав, що не має коштів. Свідку відомо, що відповідач є приватним підприємцем, тому вважає, що той мав доходи, оскільки ще до смерті батька купив своїй дружині автомобіль. Свідок запитував у ОСОБА_3 , чи відвідує його син, на що він розводив руками. ОСОБА_6 вважає, що ОСОБА_3 потребував допомоги від сина, оскільки мав невелику пенсію. У відповідача та ОСОБА_3 до його хвороби були нормальні відносини, але про те, які у них згодом були стосунки свідку нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_7 зазначила, що є сусідкою позивачки. Оскільки останніх 10 років перед смертю чоловік позивачки - ОСОБА_3 хворів та не міг самостійно пересуватись, на прохання ОСОБА_1 вона часто допомагала їй проводити з ОСОБА_3 гігієнічні процедури, тому що необхідно було змінювати положення його тіла, а позивач самотужки цього робити не могла. Свідок звернула увагу на те, що вона жодного разу не бачила відповідача та його сина у будинку позивачки.

Свідок ОСОБА_8 зазначила, що у ОСОБА_3 у 2011 році стався інсульт, у зв`язку із чим він хворів аж до самої смерті. Внаслідок вказаної хвороби він не міг говорити, а з 2014 року не міг самостійно пересуватись. Позивачка здійснювала за ним постійний догляд та вважає, що дану функцію остання виконувала бездоганно, оскільки за 10 років вона жодного разу не бачила пролежнів на тілі ОСОБА_3 . Так як останній мав значну вагу, а саме близько 110 кг, то вона навідувалась до позивачки, щоб допомогти пересадити ОСОБА_3 з ліжка і перестелити постільну білизну. Також надавала позивачу матеріальну допомогу. Таким чином свідок вважає, що позивачка потребувала сторонньої допомоги, однак ніколи особисто не була очевидцем того, щоб відповідач надавав таку допомогу. Якось знаходячись у будинку позивачки вона чула, як позивач зверталась до відповідача з проханням надати матеріальну допомогу, а той відмовився. Свідок зазначила, що їй відомо про те, що відповідач під час хвороби батька мав свій бізнес, перебудував будинок та придбав автомобіль. До хвороби ОСОБА_3 у відповідача з батьком були нормальні відносини та свідку не відомо, щоб між сторонами коли-небудь були погані відносини.

Свідок ОСОБА_9 зазначила, що являється дочкою позивачки та пояснила, що ОСОБА_3 потребував догляду за собою, оскільки внаслідок хвороби у нього була паралізована вся права частина тіла. Постійний догляд за ОСОБА_3 здійснювала лише її матір, яка потребувала сторонньої допомоги, так як ОСОБА_3 мав значну вагу, а саме близько 140 кг. Відповідач же, хоча і міг надавати допомогу батькові, однак цього свідомо не робив. Він не провідував батька та матеріальної допомоги не надавав, хоча той її потребував, бо отримував невеликий розмір пенсії. Відповідач же, на думку свідка, мав можливість допомагати батьку матеріально, так як працював та в нього були кошти. Водночас, свідок зазначила, що до спору стосовно будинку між сторонами неприязних відносин не було та вона не була очевидцем того, щоб її матір зверталась до відповідача за допомогою.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що не була знайома з покійним ОСОБА_3 . Однак зі слів відповідача їй відомо, що у нього з батьком були гарні стосунки та вони спілкувались. Також від відповідача вона дізналась, що коли ОСОБА_3 ще не мав проблем зі здоров`ям, він хотів відчужити належний йому будинок на користь внука, тобто сина відповідача, і коли про це довідалась позивачка, то вона почала перешкоджати родині відповідача спілкуватись з ОСОБА_3 . ОСОБА_10 була очевидцем того, як одного разу дружина відповідача навідувалась до ОСОБА_3 , однак спілкувалась з ним через вікно у будинку. Свідок підтвердила те, що відповідач має свій бізнес, постійний дохід та до моменту смерті батька придбав собі автомобіль.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що у 2011 році ОСОБА_3 лікувався в одній палаті з її чоловіком. Пам`ятає, що відповідач здійснював догляд за батьком в лікарні, приходив до нього неодноразово та приносив йому продукти, які залишав у палаті.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що відповідач є його братом по лінії матері. До 2012 року вона проживала у м. Радомишль та бачила, як відповідач відвідував батька та з ним спілкувався. Зі слів відповідача їй відомо, що ОСОБА_3 хотів відчужити свій будинок на користь внука, у зв`язку із чим між сторонами виникла конфліктна ситуація та позивач перешкоджала відповідачу спілкуватись з батьком, оскільки забороняла йому заходити до будинку. Також відповідач їй розповідав, що він надавав допомогу батькові, коли той перебував у лікарні. У 2011-2022 роках відповідач займався підприємницькою діяльністю, яка була прибутковою, будував будинок і придбав у кредит автомобіль.

Свідок ОСОБА_13 зазначила, що відповідач являється її чоловіком та пояснила, що відповідач тривалий час не спілкувався з батьком, однак з 2004 року у них з батьком покращились відносини, тому їх родини почали частіше гостювати один у одного. Після народження внука батько відповідача повідомив, що бажає подарувати внуку свій будинок. Коли про це дізналась позивачка, то почала кричати на відповідача, звинувачуючи його у тому, що він примусив батька прийняти таке рішення, та сказала, що його родина ніколи не отримає цього будинку. Коли у ОСОБА_3 стався інсульт позивачка навіть не повідомила відповідача про це. Відповідач дізнався про те, що його батько потрапив до лікарні лише від його сусіда. Коли ОСОБА_3 знаходився у лікарні відповідач відвідував його та надавав фінансову допомогу. Після того, як ОСОБА_3 виписали з лікарні їх родина провідувала його вдома, однак позивачка щоразу провокувала їх на конфлікт, тому відповідач вирішив не відвідувати батька вдома, щоб конфліктні ситуації ще більше не погіршували хворобливий стан батька. Тому свідок ОСОБА_13 замість відповідача приходила до його батька, щоб провідати та привести до нього онука. Відповідач повідомляв позивачці, що може купувати батьку необхідні речі та просив надати список, однак позивачка вимагала, щоб той давав лише гроші. Свідок зазначила, що позивачка жодного разу не зверталась до них з проханням надати допомогу по господарству або по догляду за ОСОБА_3 . На думку свідка, якби позивачка не створювала конфліктні ситуації, то відповідач спілкувався з батьком, провідував його і надавав би будь-яку допомогу. Гарне відношення відповідача до батька підтверджується навіть тим, що він вирішив назвати свого сина ОСОБА_4 на честь батька.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Відповідно до статей 1, 3 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, слід зауважити, що, виходячи із загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, в порядку цивільного судочинства регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів. Відмова від такого права є недійсною.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України і обраний позивачем.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

При цьому, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, для чого роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і допомагає здійсненню їхніх прав.

В силу ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який є чоловіком позивачки та батьком відповідача, що підтверджується матеріалами справи, тобто, в розумінні ст. 1261 ЦК України, як позивачка, так і відповідач віднесені до першої черги спадкування на спадщину відкриту на час смерті спадкодавця ОСОБА_3 (а.с. 51, 52, 113).

До складу спадщини після смерті ОСОБА_3 увійшов житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться по АДРЕСА_1 , що належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.10.1995 (а.с. 53-54, 55).

Після смерті ОСОБА_3 заведено спадкову справу №142/2022, з якої вбачається, що 22.06.2022 із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка звернулася дружина померлого ОСОБА_1 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 його син ОСОБА_2 (а.с. 147, 152 зворот).

У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що безпорадним необхідно розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Безпорадний стан необхідно доводити відповідними записами в медичних документах.

Так, наявні в матеріалах справи виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 19.10.2022 (а.с. 57, 59) та довідка до акта огляду МСЕК про присвоєння ОСОБА_3 першої групи інвалідності підгрупи «А» з 22.11.2011 та із зазначенням, що він потребує у зв`язку із цим стороннього догляду (а.с. 58), є належними доказами підтвердження факту безпорадного стану спадкодавця та його потреби стороннього догляду.

До того ж, факт безпорадного стану ОСОБА_3 підтверджується показаннями допитаних у судовому засіданні свідків і не оспорюється сторонами по справі.

Відповідно до довідки виконкому Радомишльської міської ради за №515 від 26.03.2012 позивачка ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювала догляд за чоловіком ОСОБА_3 , особою з інвалідністю 1 групи, підгрупа «а» (а.с. 61).

Як вбачається з довідки, виданої 30.06.2022 за №105 Радомишльським відділом №6 УСЗН Житомирської РДА, ОСОБА_1 перебувала на обліку як отримувач компенсації по наданню соціальних послуг відповідно до постанови КМУ №558 від 29.04.2004 «Про порядок призначення та виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» з 29.03.2012 за особою з інвалідністю 1 групи ОСОБА_3 (а.с. 60).

Відповідно до копій товарних чеків, наданих позивачем, вбачається, що остання у 2012, 2013, 2017, 2019-2022 роках купувала будівельні матеріали на загальну суму 26227 грн., а також 03.08.2022 сплатила кошти в сумі 2500 грн. за приватизацію землі (а.с. 62-65).

13.04.2016 між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №30573505, предметом якого є придбання світлопрозорих конструкцій з енергозберігаючим склом, у тому числі вікна та балконні двері, та відповідне додаткове обладнання і матеріали до них згідно рахунку №Маг-000121 від 24.03.2016 відповідно до п.п. 19 пункту 2 додатка 2 до Державної цільової економічної програми енергоефективності і розвитку сфери виробництва енергоносіїв з відновлювальних джерел енергії та альтернативних видів палива на 2010-2016 роки, затвердженої постановою КМУ від 01.03.2010 №243, кредит надається у розмірі 9045 грн. на 36 місяців (а.с. 66-71).

Як встановлено з копій квитанцій та товарних чеків позивачкою було понесено витрати на поховання її чоловіка ОСОБА_3 (а.с. 72-73).

З відповіді ГУ ДПС у Житомирській області №2915/5/06-30-12-02-05 від 26.04.2023 стосовно суми виплачених за період з 1 кварталу 2012 року по 4 квартал 2021 року доходів ОСОБА_2 вбачається, що останній отримував дохід та мав можливість надавати матеріальну допомогу батьку (а.с. 138-143). Дана обставина відповідачем не заперечується.

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 є сином відповідача (а.с. 114).

У відповідності до статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом чи за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

В своїй позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що відповідача ОСОБА_2 має бути усунено від права на спадкування, оскільки за життя свого батька, який перебував в безпорадному стані та потребував допомоги, відповідач умисно ухилявся від надання йому будь-якої допомоги.

Однак, суд відхиляє такі доводи позивача, з наступних підстав.

Позбавлення особи права на спадкування - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача.

Згідно вимог ч.ч. 5, 6 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Тлумачення ч. 5 ст. 1224 ЦК України свідчить, що усунення від права на спадкування за законом можливе за наявності таких умов: ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності у нього можливості її надання; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності в сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Предметом доказування у даному випадку є як встановлення факту ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. При цьому, ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто, ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Крім цього, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 01 лютого 2022 року по справі №759/18917/17 (провадження №61-12894св20).

Під безпорадним станом необхідно розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку із чим, ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

У постановах Верховного Суду, зокрема, від 21 березня 2018 року у справі №337/6000/15-ц (провадження №61-1302св18) та від 04 липня 2018 року у справі №404/2163/16-ц (провадження №61-15926св18) зроблено висновок, що «ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто, ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій».

При вирішення даного спору, судом враховується, що твердження, викладені позивачкою у своєму позові, не підтверджуються належними та допустимими доказами, зокрема не підтверджуються доводи позивачки щодо умисного ухилення відповідача від обов`язку надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, а також потреба спадкодавця в допомозі саме від відповідача.

Водночас, з досліджених в судовому засіданні показань свідків судом встановлено, що жоден із свідків не був очевидцем того, щоб позивачка просила у відповідача допомоги по догляду за ОСОБА_3 . Натомість свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_13 підтвердили те, що позивачка зверталась до відповідача з проханням надати допомогу лише грошима.

З показань свідків та пояснень сторін встановлено, що ОСОБА_3 отримував всю необхідну йому допомогу по догляду в першу чергу від позивачки. ОСОБА_1 також потребувала додаткової допомоги під час догляду за чоловіком і таку допомогу їй надавали сусіди та друзі.

Доказів того, що родина позивачки після перенесеної ОСОБА_3 хвороби та до його смерті перебувала у важкому фінансовому стані, а тому потребувала від відповідача відповідної фінансової допомоги, суду надано не було. Долучені позивачем до матеріалів справи товарні чеки на придбання будівельних матеріалів у 2012, 2013, 2017, 2019-2022 роках, навпаки доводять те, що родина позивачки ОСОБА_1 мала заощаджені кошти та позивач мала можливість їх витрати на ремонт, а не на лікування чоловіка.

Доводи ОСОБА_1 про те, що відповідач умисно не провідував батька, не здійснював його догляд та не допомагав по його господарству спростовуються показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , які в суді пояснили, що позивачка чинила відповідачу відповідні перешкоди у спілкуванні з батьком.

Таким чином з досліджених в судовому засіданні доказів не вбачається, що померлий ОСОБА_3 потребував допомоги саме від відповідача, отримуючи її від інших осіб.

Оскільки ОСОБА_1 та її представником не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження заявлених ними позовних вимог, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та необхідність відмови в задоволенні позову.

Частиною 9 статті 158 ЦПК України визначено, що у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Таким чином, заходи забезпечення позову вжиті ухвалою суду від 25.11.2022 (а.с. 95-96) підлягають скасуванню.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 79, 81, 211, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Камінської Людмили Василівни (місцезнаходження: вул. Чорнобильська, 4, м. Радомишль, Житомирська область, 12201), про усунення від права на спадкування відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 25.11.2022 у справі №289/2158/22 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Копію рішення надіслати приватному нотаріусу Житомирського районного нотаріального округу Камінській Людмилі Василівні для здійснення нею відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 19 вересня 2023 року.

Суддя О. О. Кириленко