ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2023 року м. Чернівці

справа № 725/3251/23

провадження 22-ц/822/778/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів : Височанської Н.К., Одинака О.О.

секретар Факас А.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 18 липня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів.

Позов обґрунтовано наступним. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 19 липня 2011 року. Під час перебування у шлюбі у них з відповідачем народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розірвання шлюбу їх донька залишилась проживати разом з нею та заочним рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 серпня 2012 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень, щомісячно, починаючи з 27 липня 2012 року до досягнення дитиною повноліття.

Зазначає, що її матеріальне становища в порівняні із тим, що існувало на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів, суттєво погіршилося, оскільки на даний час змінились усі соціальні стандарти, зросли потреби дитини у зв`язку з її віком, необхідністю розвитку здібностей.

Просила змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 серпня 2012 року та стягувати аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку, але не менше 50 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівців від 18 липня 2023 року позов задоволено.

Змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 серпня 2012 року у справі №2-685/2012.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1073,60грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 18 липня 2023 року скасувати.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду вважає незаконними та необґрунтованим у зв`язку із тим, що судом було неправильно встановлено обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції не встановив фактів і позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що змінився матеріальний стан платника (покращився) або одержувача аліментів (погіршився), виникли інші обставини, які відіграють суттєве значення в житті сторін чи їхньої дитини, і що є підставою для збільшення розміру аліментів.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 19.07.2011 року між ними розірвано.

Під час шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні.

На підставі заочного рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23.08.2012 року стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої ОСОБА_3 в розмірі 400 грн на місяць, починаючи з 27.07.2012 року до повноліття дитини.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов посилався на те, що враховує матеріальне становище позивачки, а також те, що саме на ній лежать усі повсякденні обов`язки та відповідальність по утриманню та вихованню дитини, змінився розмір як мінімального заробітку так і прожитковий мінімум для дітей, дитина подорослішали та її потреби щодо фізичного, матеріального та культурного характеру значно зросили, а відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості сплати аліментів у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу).

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, зміна способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст. 192 ч. 1 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення або розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я, здоров`я та матеріального становища дитини.

Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1., 2 ст. 77 ЦПК України).

За обставинами даної справи з відповідача рішенням суду стягнені аліменти у розмірі 400 грн на дитину щомісячно.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що пред`явивши вимогу про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу платника аліментів та визначивши її розмір у 1/4 частину заробітку відповідача, позивачка фактично заявляє вимоги про збільшення розміру аліментів. Жодних доказів на підтвердження збільшення розміру доходів відповідача позивачем не надано і матеріали справи не містять доказів про офіційне працевлаштування та розмір заробітної плати відповідача. Не надано і доказів про погіршення матеріального стану позивача. При цьому слід враховувати, що середня заробітна плата по Чернівецькому району на час розгляду справи становить 13423грн. Отже, заявляючи вимогу про зміну способу стягнення аліментів та визначення їх в розмірі частини заробітку, позивач просить збільшити розмір аліментів.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків.

Таким чином, поставивши перед судом питання про зміну способу стягнення раніше присуджених аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу платника, позивачці належало доводити передусім наявність у платника аліментів відповідного доходу як підставу для задоволення вимоги, для визначення розміру аліментів як частки відповідного доходу. Разом з тим, зважаючи на пред`явлення позову з метою збільшення розміру стягуваних аліментів, належало доводити й інші обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 182 СК України.

Будь-яких доказів зміни матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань, а також доказів про щомісячні доходи як платника аліментів, так і одержувача аліментів, матеріальних потреб дитини, її стану здоров`я, позивачкою надано не було, хоча це є її процесуальним обов`язком.

Обґрунтовуючи вимоги про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми, визначеної рішення суду у розмірі 400грн на 1/4 частку від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, позивачка зазначала, що її матеріальне становища в порівняні із тим, що існувало на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів, суттєво погіршилося, оскільки на даний час змінились усі соціальні стандарти, зросли потреби дитини у зв`язку з її віком, необхідністю розвитку здібностей.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 частину 2 статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18 зазначила, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, а є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі, у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.

Колегія суддів зазначає, що Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі №632/580/17.

З матеріалів справи вбачається, що на утриманні відповідача також знаходиться ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком якої є відповідач, що підтверджено копією свідоцтва про народження дитини, а також на його утриманні непрацездатна мати ОСОБА_5 . Суд першої інстанції не взяв це до уваги.

Позивачка не довела, що відповідач отримує дохід, який значно покращив його матеріальне становище з моменту ухвалення рішення суду про стягнення аліментів та надає йому можливість сплачувати аліменти у новому, більшому розмірі.

Також позивач не надала доказів, що свідчать про погіршення її матеріального стану та/або погіршення здоров`я. Доводи позивача щодо значних витрат на утримання дитини самі по собі без доведення підстав, передбачених статтею 192 СК України, не є підставою для збільшення розміру аліментів.

Враховуючи зазначене, підстав для задоволення позову немає.

Судом першої інстанції зазначеного не враховано, що призвело до помилкового висновку суду про наявність підстав для задоволення позову та зміни способу стягнення аліментів.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до положень п. 1, п. 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції неповно встановлені обставини справи, неправильно застосовані норми матеріального права, що відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та відмови в позові.

Керуючись ст. ст.374, 376, 381, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 18 липня 2023 року скасувати.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді: Н.К. Височанська

О.О. Одинак