Справа № 461/4219/22 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/811/318/23 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретарка: Назар Х.Б.,

за участі в судовому засіданні представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» Жарського І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова в складі судді Волоско І.Р. від 28 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» про захист прав споживачів, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Галицького районного суду м. Львова від 28 грудня 2022 року у задоволені позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» про захист прав споживачів відмовлено.

Вказане рішення оскаржила ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 грудня 2022 рокута ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Вважає, що хоча договори банківського вкладу укладалися АТ КБ «Приватбанк» з спадкодавцем ОСОБА_4 , а не з спадкоємцем ОСОБА_1 , це не позбавляє ОСОБА_1 права вимагати від банку як належного виконання зобов`язань, передбачених договорами банківського вкладу, так і сплати 3% річних в зв`язку з неналежним виконанням грошових зобов`язань, передбачених договорами. Такий висновок не відповідає обставинам справи, оскільки відповідач не повернув нараховані за даними договорами банківського вкладу проценти ані добровільно, ані в ході виконання рішення суду по справі № 461/7887/18. Зазначає, що при постановленні оскаржуваного рішення судом не застосовано положення норм Цивільного кодексу України, які стосуються спадкування, зроблено помилковий висновок щодо відсутності підстав для застосування ст. 625 ЦК України та щодо повернення позивачу суми процентів за договорами банківських вкладів, що згідно ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення повністю.

В судове засідання позивачка не з`явилася, однак суд вважав заможливе проводити розгляд справи у її відсутності, зважаючи на те, що така повідомлялась про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України та зважаючи на те, що в судовому засіданні брав учать її представник.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача на підтримання апеляційної скарги, представника відповідача в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, додаткових пояснень, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, усних та письмових пояснень учасників справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 16, 509, 512, 524, 533-535, 625 , 1216, 1218, 1268, 1269 ЦК України, 2, 10-13, 76-81, 141, 258, 259, 279, 263-265, 268 ЦПК України відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_4 . Як спадкоємець за заповітом, який був посвідчений 20 жовтня 2008 року приватним нотаріусом Запорізького міського округу, позивач ОСОБА_1 звернулась до Приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Бережної Інни Олександрівни із заявою про прийняття спадщини. 08 квітня 2016 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Бережною І.О. була відкрита спадкова справа № 58827434. Для перевірки складу спадкового майна приватним нотаріусом Херсонського нотаріального округу Бережною І.О. було скеровано запит до відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» про отримання інформації щодо наявності та виду грошових рахунків спадкодавця за №32/02-14 від 08 квітня 2016 року. На письмовий запит Банк листом від 25.04.2016 року надав відповідь, якою вказав, що на ім`я померлої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 у ПАТ «Приватбанк» відкритих карток/рахунків, за якими обліковуються кошти померлої, немає. Позивач вказує, що інформація, надана AT КБ «Приватбанк» нотаріусу, не відповідає дійсності, оскільки між її матір`ю та AT КБ «Приватбанк» у м. Севастополь було укладено договори банківського вкладу №SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року та №SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року. Вклад та нараховані проценти її матері повернені не були. Як вбачається з матеріалів справи, оскільки AT КБ «Приватбанк» заперечував існування зобов`язальних договірних відносин з матір`ю позивача та відмовив позивачу ОСОБА_1 у поверненні коштів, нею було подано позовну заяву про визнання права власності на вклади та стягнення грошових коштів. Оскільки зобов`язання за договорами банківських вкладів, укладених між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 , не припинилися у зв`язку з її смертю, до спадкоємиці вкладниці позивачки по справі ОСОБА_1 перейшло право на вклади банку та проценти, нараховані на суму вкладів. Так, постановою Львівського апеляційного суду від 18.02.2021 року по справі №461/7887/18 за позовом ОСОБА_5 до ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа без самостійних вимог нотаріус Херсонського міського нотаріального округу, постановлено: Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за заповітом на вклад у Публічному акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» за договором банківського вкладу №SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року, укладеним між ОСОБА_4 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», у розмірі 24000 доларів США та проценти по ньому у розмірі 5760 доларів США. Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу № SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року вклад у розмірі 24000 доларів США та проценти по ньому у розмірі 5 760 доларів США. Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за заповітом на вклад у Публічному акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» за договором банківського вкладу № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року, укладеним між ОСОБА_4 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», у розмірі 10 684 доларів США та проценти по ньому у розмірі 676, 65 доларів США. Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року вклад у розмірі 10 684 доларів США та проценти по ньому у розмірі 676, 65доларів США. Постанова Львівського апеляційного суду набрала законної сили 18.02.2021 року. За скаргою Відповідача по справі № 461/7887/18 було відкрито касаційне провадження. Ухвалою Верховного Суду від 19 березня 2021 року виконання постанови Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року у частині стягнення процентів за договором банківського вкладу № SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року у розмірі 5760, 00 доларів США та за договором банківського вкладу № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року у розмірі 676, 65 доларів США зупинено. 25 травня 2021 року Печерським районним відділом ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 65547596 за виконавчим листом Галицького районного суду м. Львова № 461/7887/18, виданим 11 травня 2021 року про стягнення з AT КБ «Приватбанк» 24000 доларів США за договором банківського вкладу № SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року та 10 684 доларів США за договором банківського вкладу № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року. Постановою Верховного суду від 14 грудня 2021 року по справі № 461/7887/18 постанова Львівського апеляційного суду залишена без змін. Постановою Верховного Суду від 20 липня 2022 року виконання постанови Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року у частині стягнення процентів за договором банківського вкладу від 26 серпня 2011 року № SAMDN6700 у розмірі 5 760,00 доларів США та за договором банківського вкладу від 29 січня 2013 року поновлено. Отже, постановою Львівського апеляційного суду від 18.02.2021 року встановлено факт укладення між ОСОБА_4 та AT КБ «Приватбанк» договорів № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року та № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року. Як вбачається з виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 в AT «Ощадбанк», 12 січня 2022 року на рахунок останньої було зараховано кошти в сумі 34555,29 доларів США. Таким чином, суд встановив, що сума вкладів за договором № SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року та за договором № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року, а також проценти по них, були повернуті позивачу ОСОБА_1 12 січня 2022 року в ході примусового виконання рішення суду. Разом з цим, як було встановлено під час розгляду справи, 26.08.2011 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» в особі Кримської філії та ОСОБА_4 було укладено договір банківського вкладу (Вклад «Стандарт» з помісячною виплатою) за №SAMDN6700, за умовами якого ОСОБА_4 передала відповідачу 24000,00 доларів США шляхом внесення на особовий рахунок НОМЕР_2 , з відсотковою ставкою 8% річних на строк 12 місяців до 25.08.2012 року включно. Крім цього, 29.01.2013 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» в особі Кримської філії та ОСОБА_4 було укладено договір банківського вкладу (Вклад «Приват-Вклад» за №SAMDN9114, за умовами якого ОСОБА_4 передала відповідачу 10684,00 доларів США шляхом внесення на особовий рахунок НОМЕР_3 , з відсотковою ставкою 4% річних на строк 365 днів до 29.01.2014 року включно. Отже, встановлено, що сторонами договорів банківських вкладів за №SAMDN6700 та за №SAMDN9114 є Банк та ОСОБА_4 . Ухвалюючи рішення суд виходив з того, що оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та їх зміст, враховуючи те, що до спадкоємиці вкладниці позивачки у даній справі перейшло право на вклади банку та проценти, нараховані на суму вкладів, позивач ОСОБА_1 не є стороною вказаних договорів банківського вкладу, а тому на правовідносини між нею та банком не поширюється відповідальність, передбачена за статтею 625 ЦК України, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність цих вимог та про необхідність відмовити у задоволенні позову. З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 не знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції обставинам, що мають значення та вимогам закону не відповідають, обставини які суд вважав встановленими не доведені, а тому рішення суду підлягає скасуванню.

15.08.2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон», у якому просила:

- стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 3 проценти річних, що встановлені ст. 625 ЦК України, від простроченої суми банківських вкладів за договором банківського вкладу № SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року та за договором банківського вкладу № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року в розмірі 3101,60 дол. США;

- стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 3 (три) проценти річних, що встановлені ст. 625 ЦК України від суми процентів, не повернених за договором банківського вкладу № SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року та за договором банківського вкладу № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року 0,53 дол. США за один день прострочення по момент постановлення рішення в даній справі.

В обґрунтування даного позову вказувала на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Севастополь померла її мати ОСОБА_4 . Позивач зазначає, що вона, як єдиний спадкоємець за заповітом, звернулась до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Бережної І.О. із заявою про прийняття спадщини. 08 квітня 2016 року була відкрита спадкова справа № 58827434. Для перевірки складу спадкового майна приватним нотаріусом було скеровано запит до AT КБ «Приватбанк» про отримання інформації щодо наявності та виду грошових рахунків спадкодавця. На даний письмовий запит AT КБ «Приватбанк» листом від 25 квітня 2016 року відповів, що на ім`я померлої ОСОБА_4 відкритих карток/рахунків, за якими обліковуються кошти померлої, немає. Окрім цього банк повідомив про те, що не здійснює свою діяльність на території Автономної Республіки Крим в зв`язку з тимчасовою окупацією. Позивач зазначає, що інформація, надана AT КБ «Приватбанк» нотаріусу, не відповідає дійсності, оскільки між матір`ю позивача та AT КБ «Приватбанк» у м. Севастополь було укладено договори банківського вкладу №SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року та №SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року і 26.05.2014 року мати позивача подавала заяву до AT КБ «Приватбанк» про розірвання вищевказаних договорів банківського вкладу та повернення їй коштів. Оскільки AT КБ «Приватбанк» заперечував існування зобов`язальних договірних відносин з матір`ю позивача і відмовив позивачу ОСОБА_1 в поверненні коштів, остання подала позовну заяву про визнання права власності на вклади та стягнення грошових коштів. Постановою Львівського апеляційного суду від 18.02.2021 року визнано за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за заповітом на вклад у Публічному акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» за договором банківського вкладу №SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року, укладеним між ОСОБА_4 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», у розмірі 24000 доларів США та проценти по ньому у розмірі 5760 доларів США.; стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу № SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року вклад у розмірі 24000 доларів США та проценти по ньому у розмірі 5 760 доларів США; визнано за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за заповітом на вклад у Публічному акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» за договором банківського вкладу № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року, укладеним між ОСОБА_4 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», у розмірі 10 684 доларів США та проценти по ньому у розмірі 676, 65 доларів США; стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року вклад у розмірі 10 684 доларів США та проценти по ньому у розмірі 676, 65доларів США. Таким чином, вказаною постановою Львівського апеляційного суду від 18.02.2021 року встановлено факт укладення між ОСОБА_4 та AT КБ «Приватбанк» договорів № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року та № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року і до спадкоємця вкладника ОСОБА_1 перейшло право на вклад у банку та проценти, нараховані на суму вкладу до часу звернення спадкодавця із заявою про розірвання договорів вкладу та повернення таких разом з нарахованими процентами. Постановою Верховного суду від 14 грудня 2021 року по справі № 461/7887/18 постанова Львівського апеляційного суду залишена без змін. Згідно виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 в AT «Ощадбанк», на її рахунок 12 січня 2022 року зараховано кошти в сумі 34555,29 доларів США. Тобто, сума вкладів за договором № SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року та за договором № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року була повернута ОСОБА_1 12 січня 2022 року в ході примусового виконання рішення суду. Разом з цим, позивач вказує, що сума процентів, встановлених договорами № SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року та № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року, та нарахованих до їх розірвання, на момент подання цього позову відповідачем їй не повернена. Таким чином, позивач зазначає, що відповідачем прострочено виконання зобов`язання щодо повернення банківського вкладу в розмірі 24000,00 доларів США за договором № SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року та 10 684,00 доларів США за договором банківського вкладу № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року (суму вкладів повернено 12.01.2022 року); не виконано зобов`язання щодо повернення нарахованих до процентів в розмірі 5760,00 доларів США за договором банківського вкладу № SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року у розмірі та за договором банківського вкладу № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року у розмірі 676,65 доларів США. Відтак, вважає, що відповідач, у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання, повинен сплатити на користь позивача ОСОБА_1 3 проценти річних на підставі ст. 625 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У контексті статей 524, 533535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), це таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

За своєю правовою природою судове рішення є засобом захисту прав або інтересів фізичних та юридичних осіб.

Положення статті 11 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Тобто відповідно до положень статті 11 ЦК України рішення суду може бути підставою виникнення цивільних прав та обов`язків у випадках, установлених актами цивільного законодавства, за наявності прямої вказівки про це в законі.

За загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до його ухвалення, але не породжує таке зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства передбачають виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду.

Приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу ІІІ книги 5 цього ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу ІІІ книги 5 цього Кодексу).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт).

Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Вказане відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 року у справі №320/5115/17.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_4 .

Як спадкоємець за заповітом, який був посвідчений 20 жовтня 2008 року приватним нотаріусом Запорізького міського округу, позивачка ОСОБА_1 звернулась до Приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Бережної Інни Олександрівни із заявою про прийняття спадщини.

08 квітня 2016 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Бережною І.О. була відкрита спадкова справа № 58827434.

Для перевірки складу спадкового майна приватним нотаріусом Херсонського нотаріального округу Бережною І.О. було скеровано запит до відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» про отримання інформації щодо наявності та виду грошових рахунків спадкодавця за №32/02-14 від 08 квітня 2016 року.

На письмовий запит Банк листом від 25.04.2016 року надав відповідь, якою вказав, що на ім`я померлої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 у ПАТ «Приватбанк» відкритих карток/рахунків, за якими обліковуються кошти померлої, немає.

Позивачка вказує, що інформація, надана AT КБ «Приватбанк» нотаріусу, не відповідає дійсності, оскільки між її матір`ю та AT КБ «Приватбанк» у м. Севастополь було укладено договори банківського вкладу №SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року та №SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року. Вклад та нараховані проценти її матері повернені не були.

Як вбачається з матеріалів справи, оскільки AT КБ «Приватбанк» заперечував існування зобов`язальних договірних відносин з матір`ю позивача та відмовив позивачу ОСОБА_1 у поверненні коштів, нею було подано позовну заяву про визнання права власності на вклади та стягнення грошових коштів.

З матеріалів справи, також, вбачається, що постановою Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2023 року у справі №461/7887/18 за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", третя особа приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Бережна І.О. про визнання права власності на вклад, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 вересня 2019 року скасовано та постановлено нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", третя особа приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Бережна І.О. про визнання права власності на вклади та стягнення коштів задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за заповітом на вклад у Публічному акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» за договором банківського вкладу №SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року, укладеним між ОСОБА_4 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», у розмірі 24 000 доларів США та проценти по ньому у розмірі 5 760 доларів США. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу № SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року вклад у розмірі 24 000 доларів США та проценти по ньому у розмірі 5 760 доларів США. Визнано за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за заповітом на вклад у Публічному акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» за договором банківського вкладу № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року, укладеним між ОСОБА_4 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», у розмірі 10 684 доларів США та проценти по ньому у розмірі 676, 65доларів США. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року вклад у розмірі 10 684 доларів США та проценти по ньому у розмірі 676, 65доларів США. У задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, адреса: вул. Грушевського, 1д, м. Київ 01001, Україна) на користь ОСОБА_7 11 929 грн. 72 коп. судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.

Також, у вказаній постанові судом встановлено, що 26 травня 2014 року ОСОБА_4 зверталась до ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою про розірвання договорів SAMDN6700 від 26.08.2011 року та SAMDN9114 від 29.01.2013 року з 27 серпня 2014 року.

10.06.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомив ОСОБА_4 про те, що банк припинив свою діяльність в Автономній Республіці Крим на підставі постанови Національного банку України від 06 травня 2014 року № 260, при цьому доказів про виконання зобов`язання за договорами вкладу не надав.

На підставі викладеного до виплати спадкодавцю ОСОБА_4 підлягли суми вкладів та відсотки по ним у межах позовних вимог та з урахуванням умов депозитних договорів, тобто до 26 травня 2014 року дати звернення спадкодавця із заявою про розірвання договорів вкладу та повернення коштів за такими.

Також, у постанові встановлено, що зобов`язання за договорами банківських вкладів, укладених між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 не припинилися у зв`язку з її смертю. До спадкоємиці вкладниці позивачки по справі переходить право на вклади у банку та проценти, нараховані на суму вкладів.

Встановивши факт укладення між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 договорів строкових вкладів, а також відсутність належних та допустимих доказів виконання відповідачем зобов`язання щодо повернення вкладів та з урахуванням того, що зобов`язання за договором вкладу, укладеним між банком та ОСОБА_4 не припинилися у зв`язку із смертю вкладника, апеляційний суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог у справі №461/7887/18, оскільки до спадкоємця вкладника перейшло право на вклад у банку та проценти, нараховані на суму вкладу до часу звернення спадкодавця із заявою про розірвання договорів вкладу та повернення таких разом з нарахованими процентами. Тобто, до стягнення з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу № SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року підлягає вклад у розмірі 24 000 доларів США та проценти по ньому у розмірі 5 760 доларів США та за договором банківського вкладу № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року, укладеним між ОСОБА_4 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» - у розмірі 10 684 доларів США і проценти по ньому у розмірі 676, 65 доларів США.

Крім цього, постанова Львівського апеляційного суду у справі №461/7887/18 набрала законної сили 18.02.2021 року.

За скаргою Відповідача по справі № 461/7887/18 було відкрито касаційне провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 19 березня 2021 року виконання постанови Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року у частині стягнення процентів за договором банківського вкладу № SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року у розмірі 5760, 00 доларів США та за договором банківського вкладу № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року у розмірі 676,65 доларів США зупинено.

25 травня 2021 року Печерським районним відділом ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 65547596 за виконавчим листом Галицького районного суду м. Львова № 461/7887/18, виданим 11 травня 2021 року про стягнення з AT КБ «Приватбанк» 24000 доларів США за договором банківського вкладу № SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року та 10 684 доларів США за договором банківського вкладу № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року.

Постановою Верховного суду від 14 грудня 2021 року по справі № 461/7887/18 постанова Львівського апеляційного суду залишена без змін.

Постановою Верховного Суду від 20 липня 2022 року поновлено виконання постанови Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року у частині стягнення процентів за договором банківського вкладу від 26 серпня 2011 року № SAMDN6700 у розмірі 5 760,00 доларів США та за договором банківського вкладу від 29 січня 2013 року № SAMDN9114 у розмірі 676,65 доларів США.

Враховуючи вказане, постановою Львівського апеляційного суду від 18.02.2021 року встановлено факт укладення між ОСОБА_4 та AT КБ «Приватбанк» договорів № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року та № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року.

Як вбачається з виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 в AT «Ощадбанк», 12 січня 2022 року на рахунок останньої було зараховано кошти в сумі 34555,29 доларів США.

Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві вказує, що сума процентів, встановлених договорами № SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року та № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року та нарахованих до їх розірвання, на момент подання цього позову, їй не повернена, а тому просить стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 3 проценти річних, що встановлені ст. 625 ЦК України, від простроченої суми банківських вкладів за договором банківського вкладу № SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року за період з 19.01.2019 року та за договором банківського вкладу № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року в розмірі 3101,60 дол. США; стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 3 (три) проценти річних, що встановлені ст. 625 ЦК України від суми процентів, не повернених за договором банківського вкладу № SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року та за договором банківського вкладу № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року 0,53 дол. США за один день прострочення з 19.01.2019 року по момент постановлення рішення в даній справі.

Проте, як вбачається з матеріалів справи №461/7887/18, 04.04.2019 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій просила:

-стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк`на її користь 3 проценти річних від простроченої суми, встановлені ст. 625 ЦК України по час постановлення рішення суду у розмірі 160281,11 грн. (Т.1 а.с.168-169 справи №461/7887/18).

З протоколу судового засідання від 18.04.2019 року у справі №461/7887/18 вбачається, що судом прийнято до розгляду уточнену позовну заяву.

Окрім цього, постановою Львівського апеляційного суду від 18.02.2021 року вказану вимогу вирішено та в задоволенні такої відмовлено, чим частково задоволено позов.

У відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішені по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Позови вважаються тотожними тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів, позови не можна вважати тотожними, що позбавляє суд права закрити провадження у справі.

Зважаючи на те, що у справі №461/7887/18 ОСОБА_1 заявляла вимогу до АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» на її користь 3 проценти річних від простроченої суми, встановлені ст. 625 ЦК України по час постановлення рішення суду та у задоволенні такої вимоги судом відмовлено, відповідно вимога ОСОБА_8 у даній справі про стягнення з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 3 проценти річних, що встановлені ст. 625 ЦК України, від простроченої суми банківських вкладів та від суми процентів, не повернених за договором банківського вкладу № SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року та за договором банківського вкладу № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року за період з 19 січня 2019 року по 17 лютого 2021 року є тотожною з вимогою у справі №461/7887/18.

Зважаючи на вказане, провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» про стягнення з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 3 проценти річних, що встановлені ст. 625 ЦК України, від простроченої суми банківських вкладів та від суми процентів, не повернених за договором банківського вкладу № SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року та за договором банківського вкладу № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року за період з 19 січня 2019 року по 17 лютого 2021 року (час постановлення рішення у справі), період який був вимогою позивачки слід закрити.

Що стосується вимоги позивачки про стягнення з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 3 проценти річних, що встановлені ст. 625 ЦК України, від простроченої суми банківських вкладів за договором банківського вкладу № SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року та за договором банківського вкладу № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року в розмірі 3101,60 дол. США, то така вимога підлягає до часткового задоволення зважаючи на таке.

Враховуючи, що постановою Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2023 року у справі №461/7887/18 стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу № SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року вклад у розмірі 24 000 доларів США та проценти по ньому у розмірі 5 760 доларів США та за договором банківського вкладу № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року вклад у розмірі 10 684 доларів США та проценти по ньому у розмірі 676, 65доларів США, а всього 41120,65 доларів США; те, що ухвалою Верховного Суду від 19 березня 2021 року виконання постанови Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року у частині стягнення процентів за договором банківського вкладу № SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року у розмірі 5760, 00 доларів США та за договором банківського вкладу № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року у розмірі 676,65 доларів США було зупинено, відтак стягненню підлягає 3 проценти річних, що встановлені ст. 625 ЦК України, від простроченої суми банківських вкладів та від суми процентів, не повернених за договором банківського вкладу № SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року та за договором банківського вкладу № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року за період з 18 лютого 2021 року (часу набрання рішенням законної сили) по 19 березня 2021 року в розмірі 101,39 дол. США (41120,65 доларів США*3/100/365*30).

Що стосується вимоги про стягнення з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 3 (три) проценти річних, що встановлені ст. 625 ЦК України від суми процентів, не повернених за договором банківського вкладу № SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року та за договором банківського вкладу № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року 0,53 дол. США за один день прострочення по момент постановлення рішення в даній справі то така вимога також підлягає до часткового задоволення зважаючи на таке.

Зважаючи на те, що постановою Верховного Суду від 20 липня 2022 року поновлено виконання постанови Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року у частині стягнення процентів за договором банківського вкладу від 26 серпня 2011 року № SAMDN6700 у розмірі 5 760,00 доларів США та за договором банківського вкладу від 29 січня 2013 року № SAMDN9114 у розмірі 676,65 доларів США.; те, що вказані відсотки у розмірі 6436,65 доларів США не були виплачені відповідачем позивачці, відтак стягненню підлягають 3 проценти річних, що встановлені ст. 625 ЦК України, від простроченої суми банківських вкладів та від суми процентів, не повернених за договором банківського вкладу № SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року та за договором банківського вкладу № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року за період з 20 липня 2022 року по 19 вересня 2023 року в розмірі 230,42 дол. США. (6436,65 доларів США*3/100/365*427).

В задоволенні решти позову слід відмовити, зважаючи на те, що представником позивачки підтверджено в судовому засіданні те, що відповідачем виплачено позивачці банківські вклади у повному обсязі.

Тому, доводи позову та апеляційної скарги слід визнати частково обґрунтованими та такі позов та апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Оскаржуване ж рішення суду слід скасувати з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, яким слід стягнути з відповідача на користь позивачки 3 проценти річних, що встановлені ст. 625 ЦК України, від простроченої суми банківських вкладів та від суми процентів, не повернених за договором банківського вкладу № SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року та за договором банківського вкладу № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року в розмірі 101,39 дол. США. за період з 18 лютого 2021 року по 19 березня 2021 року; стягнути з відповідача на користь позивачки 3 проценти річних, що встановлені ст. 625 ЦК України, від простроченої суми банківських вкладів та від суми процентів, не повернених за договором банківського вкладу № SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року та за договором банківського вкладу № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року в розмірі 230,42 дол. США. за період з 20 липня 2022 року по 19 вересня 2023 року. в задоволенні решти позову відмовити.

Відповідно до задоволених вимог позову слід вирішити питання про стягнення судових витрат.

Так, в суді першої інстанції ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 заявила клопотання про стягнення з відповідача на користь позивачки 16000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

До заяви представницею додано Договір про надання правової допомоги №13/09/19 від 13.10.2019 року, Додаткову угоду №2 до договору про надання правової допомоги від 01.07.2022 року, розрахунок №21/12/22 від 21.12.2022 року та акт №21/11/22 приймання-передачі адвокатських послуг від 21.11.2022 року, які колегія суддів вважала належними доказами, які підтверджують розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Зважаючи на те, що вказаною постановою позовну заяву та апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 задоволено частково, відтак слід стягнути витрати на правову допомогу з відповідача на користь позивачки пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1324,80 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 грудня 2022 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» про захист прав споживачів задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 3 проценти річних, що встановлені ст. 625 ЦК України, від простроченої суми банківських вкладів та від суми процентів, не повернених за договором банківського вкладу № SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року та за договором банківського вкладу № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року в розмірі 101,39 дол. США. за період з 18 лютого 2021 року по 19 березня 2021 року.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 3 проценти річних, що встановлені ст. 625 ЦК України, від простроченої суми банківських вкладів та від суми процентів, не повернених за договором банківського вкладу № SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року та за договором банківського вкладу № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року в розмірі 230,42 дол. США. за період з 20 липня 2022 року по 19 вересня 2023 року.

Провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» про стягнення з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 3 проценти річних, що встановлені ст. 625 ЦК України, від простроченої суми банківських вкладів та від суми процентів, не повернених за договором банківського вкладу № SAMDN6700 від 26 серпня 2011 року та за договором банківського вкладу № SAMDN9114 від 29 січня 2013 року за період з 19 січня 2019 року по 17 лютого 2021 року закрити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 1324,80 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2023 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра