Справа № 603/430/23
Провадження №2/603/155/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2023 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Галіяна І.М.

секретаря судового засідання Б`єлі Д.С.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: адвокат Андрусенко Ігор Ярославович

відповідачі: Монастириська міська рада, ОСОБА_2

представник відповідача: адвокат Микулич Ігор Володимирович

предмет позову: визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог.

Представник позивача адвокат Андрусенко І.Я. звернулася в Монастириський районний суд Тернопільської області в інтересах ОСОБА_1 до Монастириської міської ради, ОСОБА_2 з позовом, в якому просить визнати за позивачем право власності на спадкове майно, а саме на:

- житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до якого входить одноповерховий житловий будинок під літерою «А», загальною площею 50,9 кв.м., житловою площею 39,7 кв.м., сарай «Б», літня кухня «В», сарай «Г», гараж «Д», сарай «Е», огорожа №1, ворота №2, огорожа №3, мощення №4, криниця №5;

- земельну ділянку площею 0,8745 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:2076, що розташована на території Задарівської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №048258.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказану спадщину прийняла позивач, дочка спадкодавця, оскільки є спадкоємцем за законом першої черги та проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Крім того позивач подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилось, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно будинковолодіння.

Окрім цього, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_4 . Після її смерті залишилось спадкове майно, до якого входить земельна ділянка площею 0,8745 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:2076, що розташована на території Задарівської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області.

Вказану спадщину прийняла позивач, дочка спадкодавця, оскільки є спадкоємцем за законом першої черги та проживала із нею на час відкриття спадщини.

ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилось, що ОСОБА_4 склала заповіт на ім`я ОСОБА_2 .

Також, представник позивача в позовній заяві зазначає, що ОСОБА_2 є таким, що не прийняв спадщину, оскільки на час смерті не проживав із ОСОБА_4 та не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини

ІІ. Процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді Монастириського районного суду Тернопільської області від 14.08.2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

ІІІ. Позиції сторін.

Представник позивача вважає, що саме позивач повинна успадковувати за померлими спадкодавцями, оскільки є спадкоємцем за законом першої черги, спадщину належним чином прийняла, оскільки проживала на час відкриття спадщини із спадкодавцями та вчасно звернулася до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.

ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явилася, проте представник позивача в позовній заяві просить розгляд справи проводити без його участі та участі позивача, заявлені вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити.

Відповідач - представник Монастириської міської ради в підготовче засідання не з`явився, суду подав заяву в якій вказав, що позов визнає, просить розгляд справи проводити у відсутності представника.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, проте представником відповідача через канцелярію суду було подано заяву про визнання позовних вимог в якій з обставинами викладеними в позовній заяві погоджується та визнає їх, просить позовні вимоги задовольнити. Також в даній заяві просить розглянути справу без його участі та без участі ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 86 років в с.Сеньків Монастириського району Тернопільської області помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис №02.

Ще за життя померлому належав:

- житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до якого входить одноповерховий житловий будинок під літерою «А», загальною площею 50,9 кв.м., житловою площею 39,7 кв.м., сарай «Б», літня кухня «В», сарай «Г», гараж «Д», сарай «Е», огорожа №1, ворота №2, огорожа №3, мощення №4, криниця №5, що підтверджується копією рішення виконкому Задарівської сільської ради Монастириського району Тернопідбсбкої області №4 від 26.01.2005 року про визнання права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 за громадянином ОСОБА_3 .

Позивач вважає, що вона відноситься до спадкоємців за законом першої черги після смерті свого батька ОСОБА_3 , оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Родинні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підтверджується:

-копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 згідно якого її батьками були ОСОБА_3 батько та ОСОБА_4 мати;

-Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №6 сформованого 27.01.2016 року, згідно якого ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, актовий запис №7.

Вказану спадщину після смерті ОСОБА_3 фактично прийняла ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом, на час відкриття спадщини проживала із спадкодавцем та подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Проте, судом встановлено, що постановою завідувача Монастириської державної нотаріальної контори Войташек В.І.., від 04.08.2023 року №186/02-31 відмовлено ОСОБА_1 в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Окрім зазначеного, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 92 років в с.Сеньків Чортківського району Тернопільської області померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис №345.

Ще за життя померлій належала:

земельна ділянка площею 0,8745 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:2076, що розташована на території Задарівської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №048258, що підтверджується копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер витягу НВ-023, сформованого 15.06.2023 року.

Позивач вважає, що вона відноситься до спадкоємців за законом першої черги після смерті своєї матері ОСОБА_4 , оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Родинні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 підтверджується:

-копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 згідно якого її батьками були ОСОБА_3 батько та ОСОБА_4 мати;

-Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №6 сформованого 27.01.2016 року, згідно якого ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, актовий запис №7.

Факт проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем до дня смерті та на час відкриття спадщини підтверджується довідкою Монастириської міської ради від 11.05.2023 року №156.

Окрім зазначеного судом встановлено, що оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №048258, виданого на ім`я ОСОБА_4 , втрачено, що підтверджується повідомленням в засобах масової інформації, а саме газеті «Вісті Придністров`я» від 24.08.2023 року.

Згідно складеного 16.10.2020 року ОСОБА_4 в с.Задарів Монастириського району Тернопільської області заповіту, зареєстрованого в реєстрі за №34 та посвідченого секретарем виконкому Задарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, остання на випадок своєї смерті заповіла усе своє майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право, своєму онуку ОСОБА_2 , 1993 року народження, який є відповідачем по справі.

Проте, представник позивача від імені ОСОБА_2 подав до суду заяву про визнання позовних вимог, в якій повідомив, що до смерті ОСОБА_4 та на час її смерті відповідач ОСОБА_2 постійно проживав у Республіці Польща, що підтверджується копією його паспорта громадянина України для виїзду за кордон, ксерокопію якого додано до матеріалів справи. Також, в заяві вказує, що ОСОБА_2 відомо про те, що ОСОБА_4 було складено заповіт на його ім`я, проте вказану спадщину він не прийняв та звертатись до суду із заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не буде, проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить їх задовольнити.

У відповідності до відповіді державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори від 19.08.2023 року № 213/01-16 вбачається, що згідно даних Спадкового реєстру не заводилось спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, в зв`язку з відсутністю вищевказаних правовстановлюючих документів та наявністю іншого спадкоємця за заповітом, який не прийняв спадщини, ОСОБА_1 не може отримати свідоцтво про право на спадщину на вищевказане спадкове майно.

V. Джерела права й акти їх застосування.

Визначаючись із заявленою вимогою щодо права позивача ОСОБА_1 на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд враховує наступне.

Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

В першу чергу, відповідно до ст. 1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Беручи до уваги вищевказане суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 , згідно ст. 1261 ЦК України має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як спадкоємець за законом першої черги.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкове майно ОСОБА_1 фактично прийняла, оскільки є дочкою спадкодавців та проживала на час відкриття спадщини із спадкодавцями.

Відповідач ОСОБА_2 , який згідно заповіту є спадкоємцем спадкового майна після смерті ОСОБА_4 , спадщини в установленому законом порядку не прийняв, так як на час відкриття спадщини не проживав постійно разом із спадкодавцем та не подав у відповідності до ст. 1270 ЦК України, заяви про прийняття спадщини, а тому вважається таким, що спадщини не прийняв.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 1 ст. 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, так як згідно Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальних дій, якщо не подано відомості (інформацію) та документи необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Правовою позицією, що висловлена Верховним Судом України по справі №6-137цс13 визначено, що право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. З 1966 року питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадян права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали.

Згідно технічного паспорта, житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 , був побудований в 1960 році.

Згідно п.43 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127 (в редакції постанови КМУ від 23.08.2016 року №553), для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані:

1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги;

2) виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

З листа Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» вбачається, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючі документи відсутні, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.

Так, судом було встановлено, що попереднім власником житлового будинку з надвірними будівлями був ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, як слідує з матеріалів справи був втрачений оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №048258.

На даний час виготовити (отримати) правовстановлюючі документи на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи, припинена у момент його смерті, а отримати дублікат державного акту на право власності на земельну ділянку міг лише її власник.

З 01.01.2013 року, на виконання законів України «Про Державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» правовстановлюючим документом, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно є не державний акт на право власності на земельну ділянку, а свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме, Державні акти на право власності на земельну ділянку з 01.01.2013 року не видаються, а право власності посвідчується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Згідно п.4.19 п. 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мін`юсту України від 22.02.2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.

При цьому в положенні п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

На підставі вищевикладеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд дійшов висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання права власності останнього на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

VІ. Висновки за результатами розгляду справи.

Отже судом встановлено, що відсутність оригіналів правовстановлюючих документів та наявність заповіту складеного на ім`я відповідача стали причиною неможливості оформлення спадкових прав на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку згідно закону в нотаріальній конторі.

Беручи до уваги вищевказані факти щодо спадкування спадкового майна в поєднанні з процесуальними нормами законодавства, а також враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини на вказане в позовній заяві майно в нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було пред`явлено, а ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину, суд дійшов висновку, що остання є єдиним спадкоємцем за законом спадкового майна, яке належало ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачем на спадкове майно, яким являється житловий будинок та земельні ділянки.

На підставі вищевикладеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд дійшов висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання права власності останнього на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст. 392, 1216, 1218, 1220, 1222, 1223, 1225, 1261, 1268, 1270 ЦК України, 81 ЗК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов представника позивача адвоката Андрусенка Ігоря Ярославовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Монастириської міської ради, ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно а саме, на:

- Житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до якого входить одноповерховий житловий будинок під літерою «А», загальною площею 50,9 кв.м., житловою площею 39,7 кв.м., сарай «Б», літня кухня «В», сарай «Г», гараж «Д», сарай «Е», огорожа №1, ворота №2, огорожа №3, мощення №4, криниця №5;

- земельну ділянку площею 0,8745 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:2076, що розташована на території Задарівської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №048258.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі ухвалення рішення за відсутності учасників справи протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення чи ухвалення рішення за відсутності учасників справи або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10.10.2023 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_4 ), проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Андрусенко Ігор Ярославович (Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №701 від 27.04.2012 року, Ордер серії ВО №1054718 на надання правничої (правової) допомоги від 09.06.2023 року), місцезнаходження якого: вул.С.Бандери №1 м.Монастириська Тернопільська область.

Відповідач: Монастириська міська рада, (Код ЄДРПОУ 0458433), юридична адреса місцезнаходження відповідача: вул.Шевченка №19 м.Монастириська Чортківський район Тернопільська область.

Відповідач: ОСОБА_2 , (паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 ), проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник відповідача: адвокат Микулич Ігор Володимирович, (Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001831 від 16.08.2021 року, Ордер серії АТ №1048824 на надання правничої (правової) допомоги від 28.08.2023 року), місцезнаходження якого: АДРЕСА_2 .

Суддя І. М. Галіян