Справа № 692/807/23
Провадження № 2/692/224/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року смт Драбів

Драбівський районний суд Черкаської області в складі:

Головуючого судді Левченко Л.О.

за участю: секретаря Савенко О.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька.

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.

Свій позов ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що є батьком відповідачів. На даний час має інвалідність 2 групи, є непрацездатною особою. Потребує постійного нагляду та лікування у невролога та сімейного лікаря, на що потрібні відповідні кошти. Розмір пенсії позивача складає 2 520грн., інших доходів він не має, а тому потребує матеріальної допомоги з боку відповідачів. Відповідачі відмовляються надавати позивачу матеріальну підтримку, тому позивач звернувся з вказаним позовом до суду, просив стягнути з відповідачів на його користь аліменти у твердій грошовій сумі по 3000 грн. з кожного щомісячно.

Відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в особі їх представника адвоката Фая В.Г. 04.09.2023р. подано до суду відзив, у якому відповідачі підтверджують наявність у позивача інвалідності 2 групи та зазначають, що відповідач надав неправдиві відомості щодо своїх доходів. Вказали, що відповідач отримує пенсію у розмірі 2500,00 грн., окрім пенсії має інші доходи, зокрема має у власності дві земельні ділянки, які здає в оренду, має у власності легковий автомобіль, який використовує для підприємницької діяльності. Також проживає у спільному з матір`ю відповідачів у будинку та користується земельною присадибною ділянкою. Вказують, що у позовній заяві позивач не вказав цілі та розмір матеріальної допомоги. Відповідачі вважають, що сам факт непрацездатності позивача не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання йому утримання, стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тому просять у задоволенні позовних вимог відмовити.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою суду від 14.08.2023р. провадження по справі відкрито, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 03.10.2023р. у підготовчому засіданні за результатами розгляду клопотань сторін про витребування доказів вирішено витребувати у ГУ ДПС в Черкаській області інформацію про отримані доходи за останній календарний рік відповідачів ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5 , в АТ «Райффайзен Банк» інформацію - про наявність депозитних банківських рахунків відкритих на ім?я позивача ОСОБА_3 , у ТОВ «Продсільпром» - інформацію про розмір орендної плати за оренду належних ОСОБА_3 земельних паїв, з відділу «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Драбівської селищної ради - інформацію щодо наявності зареєстрованого за ОСОБА_3 праві приватної власності житлового будинку, зобов`язано ОСОБА_3 надати копію Свідоцтва про реєстрацію належного йому транспортного засобу та викликано для допиту у якості свідка ОСОБА_6 .

Ухвалою суду від 01.11.2023р. підготовче провадження по справі закрито, справа призначена до розгляду.

ІІІ. Позиції сторін.

У судове засідання позивач ОСОБА_3 не з`явився, його позицію по справі висвітив представник позивача адвокат Бичок В.І., який пояснив, що відповідачі є дітьми позивача, який має ІІ групу інвалідності, тому є непрацездатним. Оскільки він отримує пенсію у розмірі 2500 грн., постійно хворіє та лікується, тому потребує на це коштів. Вказав на положення ст. 51 Контитуції України, ст. 202 СК України щодо обов`язку повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Звернув увагу, що обов`язок у повнолітніх дітей по утриманню непрацездатних батьків виникає за наявності 2 умов: непрацездатності батьків та наявності потреби у матеріальній допомозі. Уточнив, що у довідці МСЕК зазначено, що позивач потребує лікування і на це потрібні кошти, факт звернення за медичною допомогою підтверджується копією амбулаторної картки. Позивач окрім пенсії отримує орендну плату за землю у розмірі 23000 грн. на рік, що становить близько 2000 грн. на місяць, однак цих коштів недостатньо для забезпечення потреб позивача у їжі, одязі, лікуванні та можливості вести гідний спосіб життя. У середньому позивач витрачає 1200-1800 грн. на місяць на лікування, йому виписують рецепт раз на 1-2 місяці, чеки не збереглися. Депозитів позивач не має, має транспортний засіб, живе за рахунок пенсії та особистого селянського господарства, банківських вкладів не має. Відповідачі є повнолітніми, мають доходи. Тому необхідно стягнути з відповідачів на утримання позивача аліменти у розмірі по 3000 грн. з кожного довічно.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове засідання не прибули, їх позицію по справі висвітив представник - адвокат Фай В.Г., який звернув увагу на позицію Верховного суду по справі № 212/1055/18 щодо умов виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати непрацездатних батьків та вказав, що за відсутності цих умов відповідний обов`язок не виникає. Сам факт непрацездатності не є приводом для задоволення позовних вимог. Позивач є інвалідом 2 групи. Проте даних, що він потребує сторонньої допомоги не надано. У наданій довідці МСЕК позивача надано рекомендації щодо роботи - працепристосування, отже, він може працювати, а те що він перебуває під наглядом лікаря є лише рекомендацією. Також відсутні відомості про потребу у матеріальній допомозі. Позивач має у власності автомобіль, причеп та мотоблок, торгує сільськогосподарською продукцією на ринку. Має пенсію та дохід від здачі в оренду земельної ділянки, займається обробітком землі та сам може допомагати дітям, зокрема, дочці, яка є студенткою, яка змушена працювати, оскільки позивач допомоги не надає, аліменти не сплачує. Позивачем не підтверджено щомісячних витрат на лікування, самі посилання на незабезпечення йому гідного існування не є належним підтвердженням даного твердження. Матеріалами справи не підтверджено понесених витрат щодо лікування. Вважав позов безпідставним, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що є матір`ю відповідачів та колишньою дружиною позивача по справі. Позивачу встановлено інвалідність у зв`язку з проблемами з серцем, однак ні до встановлення інвалідності, ні після того позивач ніколи не лікувався, на проблеми з серцем не скаржився та з цього приводу за наданням медичної допомоги не звертався. Приводом звернення до лікаря у липні 2023р. стала крадіжка у позивача коштів на ринку та, відповідно, нервовий зрив, оскільки у гаманці було близько 6000 грн. Вказала, що кошти на лікування позивач не витрачає, отримує доходи у виді пенсії, від здачі в оренду 2 паїв, з яких частина коштів приходить йому на картку, а частина видається на руки. Зазначила, що позивач мав депозит у Приватбанку та рахунок в Райффайзенбанку. Також має готівку у доларах. Йому належать автомобіль, мотоблок, причеп. Позивач працює по людях, заробляючи кошти. Обробляє 1,5 га землі, вирощуючи зерно, яке продавав на ринках, торгував тютюном. На даний час не торгує, оскілки подав вказаний позов. Уточнила, що з 2019р. проживає з позивачем як з співмешканцем і годує його за свої кошти. У 2019р. свідок зверталась про стягнення з позивача аліментів на утримання дочки, судом було прийнято рішення, однак у подальшому свідок за виконавчим листом не зверталась. Зазначила, що інколи позивач возить дочку до поїзда, але бере за це гроші. За 30 років спільного проживання позивач ОСОБА_3 жодного разу не сплачував комунальні послуги, не приймав у часті у придбанні побутової техніки, проведенні ремонту будинку. Вказала, що у цьому році позивач придбав свиноматку, яка народила 11 поросят, 5 з яких він продав. За час навчання дітей у школі та інституті жодного разу не допоміг їм матеріально, не сприяв у навчанні сина, вимагаючи, щоб той йшов працювати. Зазначила, що позивач любить вживати алкогольні напої та добре харчуватись. Уточнила, що позивач після випускного вечора вигнав дочку з дому і та була змушена жити у тітки. Також позивач постійно чинить моральне насильство щодо свідка та їх спільних дітей. 21.07.2023р. відбулося весілля сина позивача, однак позивач на весілля не поїхав з метою помсти сину. Сина також неодноразово виганяв з дому та викликав до нього поліцію, коли той приїжджав додому. Зазначила, що будинок, де вони проживають, будувався спільно з позивачем, хоча він і зареєстрований на праві власності за нею.

Суд, вислухавши доводи учасників справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторонни посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити рішення.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Згідно копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого повторно 29.07.2023р. Золотоніським ВДРАЦС у Золотоніському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ), ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та його батьками вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

Згідно копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого повторно 29.07.2023р. Золотоніським ВДРАЦС у Золотоніському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ), ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 та її батьками вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 27.03.2019р. шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 розірвано.

Згідно копії довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, серія 12 ААБ № 768287, м. Черкаси, обласна МСЕК №1, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлена ІІ (друга) група інвалідності з 05.03.2020р., причина інвалідності-загальне захворювання, безтерміново, висновок про умови та характер праці - працепристосування, рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності: нагляд та лікування в невролога, сім лік. СКЛ.

З копії військового квитка серія НОМЕР_3 від 01.12.1988р. вбачається, що він виданий на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно копії пенсійного посвідчення серія НОМЕР_4 , виданого 24.04.2020р., ОСОБА_3 встановлено пенсію по інвалідності безтерміново.

З копії аркуша формату А4 вбачається, що ОСОБА_8 , 1970р.н., 25.07.2023р. перебував на денному стаціонарі та йому було призначено лікування медичними препаратами.

Згідно довідки про доходи ГУ ПФУ в Черкаській області № 659516 ОСОБА_3 перебуває на обліку у Драбівському відділі обслуговування громадян і отримує пенсію по інвалідності, сукупний розмір якої за січень 2023 - червень 2023 становить 14280,00 грн.

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виконавчого комітету Драбівської селищної ради № 349 від 17.08.2023р., у будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЧР № 108918 від 29.03.2004р. вбачається, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 2,99 га, кадастровий номер :02:001:0516, розташованої в с. Коломиці, Драбівського р-ну, Черкаської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно копії Державного акту на право власності на землю серія ІІІ-ЧР № 006774, ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,01 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Коломицької сільської ради.

Згідно Інформаційної довідки - Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів №343312249 від 18.08.2023 земельна ділянка кадастровий номер :02:001:0516, площею 2,9947 га, власник ОСОБА_3 , перебуває в оренді ТОВ «Продсільпром» на підставі договору оренди, укладеного 12.09.2012 строком на 30 років.

Згідно довідки навчально-наукового інституту педагогічної освіти, соціальної роботи і мистецтва ЧНУ імені Богдана Хмельницького № 1049/07-04 від 21.08.2023р., ОСОБА_5 навчається в ЧНУ імені Богдана Хмельницького на 2 курсі денної форми навчання за спеціальністю 013 Початкова освіта (початкова освіта та психологія) з 01.10.2022р., термін навчання 1,4 роки, дата закінчення навчання 30 січня 2023р.

Згідно довідки про доходи ТОВ «Землеустрій та оцінка» № 37 від 22.08.2023р. ОСОБА_4 працює на посаді інженер-землевпорядник та за період лютий 2023р. - липень 2023р. отримав сукупний дохід у розмірі 42027,27 грн.

Згідно відповіді на запит ГУ ДПС у Черкаській області № 7291/5/23-00-12-01-04-6 від 10.10.2023:

- ОСОБА_4 за період липень 2022 - червень 2023 отримував доходи у ТОВ «Землеустрій та оцінка» у якості заробітної плати, сукупний розмір якої за вказаний період становив 71321,80грн. Також наявні відомості про отримання доходів у ТОВ «Геоленд 2000», сукупний розмір якої становив - 0,00 грн.

- ОСОБА_5 за період липень 2022 - червень 2023 отримувала доходи за цивільно-правовим договором у ТОВ «Фудком» на суму 86987,06грн.; у ЧНУ ім. Богдана Хмельницького у якості стипендії на суму 18049,00 грн.; у АТ «Сенс банк» - як додаткове благо на суму 12,43 грн. та у АТ «Універсал банк» - у якості додаткове благо на суму 291,22 грн.

Згідно відповіді АТ «Райффайзен Банк» № 81-15-9/8187 від 13.10.2023р. ОСОБА_3 не має у даній банківській установі відкритих депозитних рахунків.

Згідно довідки ТОВ «Продсільпром» № 74 від 27.10.2023р. ОСОБА_3 отримав у 2022р. дохід - орендну плату за земельну ділянку на суму 26232,65 грн., після відрахування податків виплачено: 21117,29грн.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_5 власником автомобіля ВАЗ 21144, 2007р. випуску, номерний знак НОМЕР_6 , вказаний ОСОБА_3 .

З копій квитанцій про оплату за спожитий газ, газорозподіл та за електроенергію вбачається, що надані копії квитанцій (всього 36 шт.) стосуються періоду січень 2022р. - серпень 2023р., об`єкт розташовано за адресою АДРЕСА_1 , єдиним платником у квитанціях вказана ОСОБА_6 .

Таким чином матеріалами справи достовірно підтверджено, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є повнолітніми дітьми позивача ОСОБА_3 , який має встановлену інвалідність другої групи. Також достовірно підтверджено факт отримання відповідачами доходів від трудової діяльності та факт навчання відповідача ОСОБА_5 у ВНЗ. Крім цього, достовірно підтверджено перебування у власності позивача транспортного засобу - автомобіля ВАЗ, двох окремих земельних ділянок та отримання доходів у виді пенсії по інвалідності та доходу від здачі в оренду земельних ділянок.

V.Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1ст. 16 ЦК України, ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними особами, зокрема, є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними. Таким чином, необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

У відповідності до ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав -непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі.

Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК).

Тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Такі висновки викладено у Постанові Верховного Суду від 05.09.2019 р. у справі №212/1055/18-ц).

У відповідності до ч. 1 ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.

Згідно з ч. 2 ст. 205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Таким чином, право на утримання від дочки, сина - мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач вказав що є непрацездатною особою, потребує постійного нагляду та лікування у невролога та сімейного лікаря, потребує матеріальної допомоги відповідачів у зв`язку з хворобою та необхідністю постійного лікування та не має інших доходів окрім пенсії. Суд зазначає, що твердження про єдиний дохід позивача у виді пенсії спростовується матеріалами справи та також підтверджено представником позивача у судовому засіданні. З матеріалів вбачається, що позивач отримує дохід від здачі в оренду земельної ділянки, має у власності транспортний засіб та 2 земельні ділянки. При цьому твердження сторони відповідачів про перебування у власності мотоблоку, причепу та коштів на рахунку позивача не знайшло свого підтвердження.

Також позивачем не доведено твердження про постійну потребу у лікуванні, постійне проходження такого лікування та постійні витрати на нього. Позивачем не підтверджено, що до моменту встановлення йому інвалідності у 2020р. та/або після встановлення інвалідності позивач постійно проходить лікування. Єдиними доказами даного твердження, на які посилається сторона позивача, є копія довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією та копія аркуша формату А4, який стороною позивача іменується копією виписки з амбулаторної картки позивача, при цьому даний листок медичною установою жодним чином не засвідчений, а оригінал амбулаторної картки позивачем для огляду у судове засідання не надано. Також позивачем не надано жодного доказу на підтвердження понесених витрат пов`язаних з лікуванням.

Позивач просить стягнути з відповідачів аліменти у розмірі по 3000 грн. з кожного довічно, при цьому не надає як обґрунтованості саме такого розміру аліментів, так і щомісячних витрат, що відповідають вказаному розміру аліментів. Більше того, з матеріалів справи не вбачається, що позивач ОСОБА_3 несе будь-які витрати, зокрема на лікування, харчування, оплату комунальних послуг, хоча позивач наголошував на тому, що розмір його пенсії не покриває витрат на його утримання та лікування.

Крім того, суд зауважує, що сторона відповідача, заперечуючи позовні вимоги зазначила, що позивач ухилявся від свого обов`язку по утриманню дітей, не допомагав їм матеріально, зокрема під час навчанняу ВНЗ дочки позивача - відповідача по справі ОСОБА_5 , і дана обставина підтверджена показами свідка ОСОБА_6 , наданими у судовому засіданні та не спростована стороною позивача.

Таким чином суд вважає, що позивач ОСОБА_3 не довів належними та допустимими доказами факт потреби матеріальної допомоги, що виключає можливість застосування частини першої статті 202 СК України та обов?язок відповідачів утримувати свого непрацездатного батька.

Враховуючи викладене, відсутність достатніх доказів про стан здоров?я позивача ОСОБА_3 та щомісячний розмір понесених ним витрат на лікування, а також про те, що ОСОБА_3 має скрутне матеріальне становище та потребує сторонньої матеріальної допомоги, зокрема, у вказаному ним у позові розмірі, суд вважає, що позивач не довів належними та допустимим доказами наявність підстав, на які він посилався, звертаючись до суду з позовними вимогами, а тому його позов до задоволення не підлягає.

Згідно положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати належить покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 202, 205 СК України, ст. ст. 2, 4, 77-78, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.ст. 354-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.О. Левченко

Повний текст рішення виготовлено 08 грудня 2023 року.