Провадження № 2-з/522/307/23
У Х В А Л А

12 вересня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Шенцевої О.П.,

за участю секретаря судового засідання Міщенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвокатом Пилаєвої Вікторії Володимирівни про забезпечення позову до пред`явлення позову,-

ВСТАНОВИВ:

Представником заявника - адвокатом Пилаєвою В.В., що діє в інтересах ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення доказів до пред`явлення позову шляхом вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна а саме: - на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; - нежитлове приміщення АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; - шляхом заборони ТОВ «Атмосфера Буд» щодо майнових прав, що були укладені між ОСОБА_2 та ТОВ «Атмосфера Буд», у тому числі на фактично сплачені грошові кошти за договорами: Договір №А2, 4-1089 купівлі-продажу майнових прав від 14.09.2020, договір №А3, 7-1936 купівлі-продажу майнових прав від 15.09.2021 року; договір №АМП2-2/220 купівлі-продажу майнових прав від 01.10.2021 року; договір №№АМП3-1/115 купівлі-продажу майнових прав від 04.11.2021 року; договір №А2, 5-1178 купівлі-продажу майнових прав від 23.06.2021 року; договір №АМП2-2/242 купівлі-продажу майнових прав від 01.10.2021 року.

Дослідивши заяву про забезпечення доказів до пред`явлення позовної заяви у межах вирішення зазначеної заяви, судом встановлено наступне.

Згідно заяви про забезпечення доказів вбачається , що позивач подав позов до суду до ОСОБА_2 про поділ майна, предметом спору якого є майно, на яке представник просить накласти арешт.

Згідно звіту про незалежну оцінку ринкової вартості об`єкт нерухомого майна квартира АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 та нежитлове приміщення АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 належить ОСОБА_2 .

Договори на які представник позивача просить накласти заборону, а саме Договір №А2, 4-1089 купівлі-продажу майнових прав від 14.09.2020, договір №А3, 7-1936 купівлі-продажу майнових прав від 15.09.2021 року; договір №АМП2-2/220 купівлі-продажу майнових прав від 01.10.2021 року; договір №№АМП3-1/115 купівлі-продажу майнових прав від 04.11.2021 року; договір №А2, 5-1178 купівлі-продажу майнових прав від 23.06.2021 року; договір №АМП2-2/242 купівлі-продажу майнових прав від 01.10.2021 року представником не долучені до матеріалів заяви, тому суд вважає, що в даній частині необхідно відмовити.

Як встановлено ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.(ч.1 ст.116 ЦПК України).

Згідно з ч.4 ст.116 ЦПК України забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія.

В порядку ч.5 ст.116 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів. У разі неподання позовної заяви у зазначений строк, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження суд скасовує ухвалу про вжиття заходів забезпечення доказів не пізніше наступного дня після закінчення такого строку або постановлення судом ухвали про повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження. Якщо ухвала про забезпечення доказів на момент її скасування була виконана повністю або частково - отримані судом докази (показання свідків, висновки експертів тощо) не можуть бути використані в іншій справі.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ст.153 ч.1 ЦПК України.

За змістом ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є заява учасника справи. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.п. 1,3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», у якій зазначено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язані з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Проаналізувавши зміст заяви про вжиття заходів забезпечення позову, виходячи із співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам і відповідності видів забезпечення позову позовним вимогам, та враховуючи доводи представника позивача, що відповідачкою під час розгляду справи може бути відчужено спірне майно, суд вважає, що існує загроза того, що спірне майно може бути відчужене третім особам, що в подальшому утруднить чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково, а саме шляхом накладення арешту на спірне майно та заборони реєстраторам вчиняти дії, оскільки саме такий вид забезпечення позову є співмірним, відповідає змісту заявлених позовних вимог, та установлено підстави, які свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження вищевказаного майна може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, що в свою чергу призведе до неможливості захисту законних інтересів сторін.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.08.2018 року у справі №922/4587/13.

Встановлено, що предметом позову є право власності на спірний автомобіль .

Вирішуючи подану заяву, суд бере до уваги характер спірних правовідносин, вагомість поданих доказів та виходить з висунутих у цій справі позовних вимог.

З урахуванням встановлених обставин справи суд вважає за необхідне задовольнити заяву представника позивача про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, дослідивши заяву про забезпечення доказів, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, враховуючи, що представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Пилаєвою В.В., суд приходить до висновку про часткове обґрунтованість зазначеної заяви, тому дана заява підлягає частковому задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.2,5,76, 84, 116, 260, 261 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвокатом Пилаєвої В.В. про забезпечення доказів до пред`явлення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на об`єкті нерухомого майна:

- квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

- нежитлове приміщення АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

В іншій частині відмовити.

Роз`яснити заявнику, що у разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів. У разі неподання позовної заяви у зазначений строк, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження суд скасовує ухвалу про вжиття заходів забезпечення доказів не пізніше наступного дня після закінчення такого строку або постановлення судом ухвали про повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження. І якщо ухвала про забезпечення доказів на момент її скасування була виконана повністю або частково - отримані судом докази (показання свідків, висновки експертів тощо) не можуть бути використані в іншій справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя О.П.Шенцева