Справа №707/2545/23
Провадження №2/707/1058/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2023 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Костроміної Л.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

1.Позиції сторін, процесуальні дії

1.1. ОСОБА_1 звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з позовною заявою ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 06.05.2010 між позивачем ОСОБА_1 як покупцем та ОСОБА_3 як продавцем було укладено усний договір купівлі-продажу стосовно продажу автомобіляАЗЛК 2140, 1976 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , синього кольору. У присутності сина власниці автомобіля Величка О.М. позивачем було передано ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 7400 грн., що підтверджується розпискою. 06.05.2010 ОСОБА_3 видала довіреність ОСОБА_1 на розпорядження автомобілем АЗЛК 2140, 1976 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Термін дії вказаної довіреності закінчився 05.05.2020, проте продовжити дію довіреності неможливо, оскільки власниця автомобіля, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач у справі ОСОБА_2 є спадкоємцем ОСОБА_3 . Протягом 13 років позивач фактично та відкрито володіє даним автомобілем, здійснює ремонти, обслуговування, заправку та страхування. Враховуючи викладене, позивач просить визнати за ним право власності на автомобіль марки «АЗЛК», модель: 2140, 1976 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , синього кольору.

1.2. Ухвалою суду від 11.09.2023, яка відображена в протоколі судового засідання, було закрито підготовче засідання у справі та за згодою сторін призначено справу до розгляду по суті на цей же день.

1.3.Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві. Додатково вказав, що йому було відомо про те, що відповідач є спадкоємцем попередньої власниці автомобіля ОСОБА_3 .

Відповідач в судовому засіданні вказав, що він є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 . Крім нього на спадщину ніхто більше не претендував. Він знає, що позивач володіє спірним транспортним засобом та не заперечує проти задоволення позову.

2.Обставини справи, зміст спірних правовідносин

2.1. Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником автомобіля марки «АЗЛК», 2140, 1976 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , записана ОСОБА_3 . Свідоцтво було видано 13.01.2005.

Відповідно до копії розписки від 06.05.2010, ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_1 суму в розмірі 7400 грн. за автомобіль «Москвич», АЗЛК 2140, 1976 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Згідно з копією довіреності від 06 травня 2010 року, посвідченої нотаріусом Третьої черкаської державної нотаріальної контори Степаненко А.М., ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 користуватися та розпоряджатися належним їй автомобілем марки «АЗЛК», 2140, 1976 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Довіреність видана строком на 10 років.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 28.10.2017 виконавчим комітетом Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Леськи Черкаського району Черкаської області у віці 73 роки.

З полісів № 215246958 від 25.06.2023, № АЕ 8774038 від 10.06.2016, № 204631280 від 25.06.2021, № 209667602 від 25.06.2022, вбачається, що ОСОБА_1 був страхувальником цивільно-правової відповідальності шкоди, яка могла бути завдана за участю транспортного засобу марки АЗЛК», 2140, 1976 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

3. Релевантні джерела права

3.1. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно з положеннями ч.ч. 1 та 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

3.2. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом із тим, установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутності визначенні процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у подові до такого відповідача.

Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19).

4. Оцінка доказів та аргументів сторін

4.1. Перш за все суд зазначає, що позивач ОСОБА_1 вказав у позовній заяві в якості відповідача ОСОБА_2 , який на думку позивача є єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_3 попередньої власниці спірного автомобіля.

Разом з тим, позивач не надав жодних доказів того, що ОСОБА_2 мав за законом або за заповітом право на спадкування після смерті ОСОБА_3 та реалізував це право, тобто прийняв спадщину. В підготовчому засіданні на запитання суду позивач не виявив бажання подати додаткові докази щодо того, чи прийняв ОСОБА_2 спадщину після смерті ОСОБА_3 та чи був він єдиним спадкоємцем.

На думку суду, у справах про визнання права власності на майно належними відповідачами мають бути особи, які оспорюють чи не визнають право власності позивача на майно, або мають чи можуть мати право власності на спірне майно в силу закону чи договору.

Таким чином, позивач не довів того, що ОСОБА_2 є належним відповідачем у цій справі. Вказана обставина є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

4.2. Крім того, в даному випадку позивач просить визнати за ним право власності на автомобіль з двох взаємовиключних фактичних та правових підстав з підстав укладення усного договору купівлі-продажу автомобіля з попереднім власником майна (стаття 392 ЦК України) та з підстав набуття права власності на автомобіль за набувальною давністю (стаття 344 ЦК України).

Однак, суд не вважає за можливе вдаватися до аналізу вищевказаних підстав позову, оскільки такий аналіз можливий лише за умови пред`явлення позову до належного відповідача або надання доказів того, що ОСОБА_2 є належним відповідачем. Аналізувати чи має місце порушення права позивача з заявлених ним підстав та чи ефективний ним обрано спосіб захисту суд може лише тоді, коли позов пред`явлено до належного відповідача. Інакше суд абстрактно буде робити висновки про порушення або непорушення якогось права за відсутності можливості у належного відповідача навести власні аргументи по суті спору.

4.3. Підводячи підсумок суд зазначає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання права власності на автомобіль належить відмовити. Разом з тим, позивач не позбавлений права заявити подібний позов з інших підстав, зокрема з підстав наявності доказів того, що ОСОБА_2 є належним відповідачем за вимогами про визнання права власності на автомобіль.

5. Розподіл судових витрат

5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що у задоволенні позову було відмовлено, в той час як відповідач не повідомляв про наявність у нього судових витрат. Отже, судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 12 вересня 2023 року.

Суддя Д. Б. Баронін