ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 березня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 741/79/22

Головуючий у першій інстанції - Крупина А.В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/481/23

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.

секретар: Патук А.А.

Позивач: ОСОБА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 .

Третя особа, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Носівської міської ради.

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2 .

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 27 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дітей, (суддя Крупина А.О.), ухвалене о 10 год. 00 хв. у м. Носівка,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Носівської міської ради, про припинення стягнення аліментів на утримання дітей.

Позивач мотивував свої позовні вимоги тим, що на підставі рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 24 лютого 2014 року у справі № 741/246/14-ц за виконавчим листом, починаючи з 03 лютого 2014 року з його пенсії на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до досягнення ними повноліття. Протягом останніх двох років відповідачка не виконує своїх материнських обов`язків, не турбується про дітей, про їх побут, навчання, фізичний, психічний, інтелектуальний розвиток, не приділяє спілкуванню з ними ніякої уваги. Отримувані аліменти використовує для задоволення, насамперед, власних потреб, а діти знаходяться на повному утриманні, піклуванні і забезпеченні позивача, який дбає про їх розвиток. Позивач забезпечує усі умови для нормального гармонійного розвитку дітей, їх повсякденного проживання, побуту, навчання, відпочинку.

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 27 грудня 2022 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дітей задоволено, припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), за рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 24 лютого 2014 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції врахувавши, що діти проживають з батьком ОСОБА_1 у належному йому будинку, який не є спільною сумісною власністю подружжя, перебувають на його утриманні, позивач займається забезпеченням їх належних умов життя, харчування, навчання, прийшов до висновку, що змінилися обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. У зв`язку з чим припинення стягнення аліментів на користь відповідача буде сприяти забезпеченню інтересів дитини. Ураховуючи заяву позивача про зменшення позовних вимог, припинити стягнення аліментів необхідно з дня набранням рішенням законної сили.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскарджуване рішення і ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Вказує на те, що діти завжди перебували на її утриманні, саме вона займається: їх здоров`ям, розвитком вихованням, дозвіллям, купила дітям для навчання смартфони та провела домашній інтернет. За рахунок підсобного горсподарства яким фактично займається вона, сім`я харчується. У відповідача дійсно були проблеми з паспортом та через військові дії, вона деякий час не отримувала аліменти, але і за цей час утримувала дітей. Допитані в судовому засіданні свідки є дочкою та зятем доброї знайомої ОСОБА_1 - ОСОБА_7 , з якою у нього склались теплі відносини, тому їх пояснення не є правдивими та вони зацікавлені в позитивному вирішенні спору на користь позивача. Дії позивача спрямовані на думку відповідачки на те, щоб вона разом з дітьми звільнили будинок, оскільки ОСОБА_1 не бажає проживати разом з нею та доньками. Він створює несприятливі умови для проживання дітей, що в свою чергу впливає на їх психічний стан.

До суду надійшов відзив ОСОБА_1 в якому він просить залишити без змін рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 27 грудня 2022 року, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення. Відзив обґрунтовано тим, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не зазначено якими законами та доказами вони підтверджуються, тому відсутні підстави для скасування рішення суду.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає.

По справі встановлено, що позивач та відповідачка є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8,9,10)

З копії виконавчого листа Носівського районного суду Чернігівської області, виданого 20 березня 2014 року у справі № 741/246/13-ц вбачається, що судом стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочок ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 лютого 2014 року і до досягнення дочками повноліття (а.с.13).

Відповідно до копії довідки Носівського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) від 23 вересня 2021 року № 8272/19.13-32 у відділі на виконанні перебуває указаний вище виконавчий лист (а.с.14).

В суді першої інстанції сторони не заперечували, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично з дозволу ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_2 у будинку, який належить позивачеві.

Заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_1 не має. В останнє ОСОБА_2 отримала аліменти 17 грудня 2022 року.

На підтвердження об`єктивності причин тривалого не отримання аліментів відповідачем надано судові рішення з яких вбачається: що, рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 28.10.2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовлено. Рішення мотивовано тим, що позивачем не надано доказів того, що відповідач ОСОБА_2 припинила піклуватися про дочок, приймати участь у їх вихованні та утриманні, витрачає отримані кошти в якості аліментів не за потребами дітей; рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.06.2022 року № 620/18489/21 визнано протиправною відмову Носівського районного сектору Управління Державної Міграційної Служби України в Чернігівській області щодо вклеювання до паспорта громадянина України, зразка 1994 року, серії НОМЕР_1 , виданого Носівським РВ УМВС України в Чернігівській області 02.10.2009 на ім`я ОСОБА_2 , нової фотокартки у зв`язку з досягненням 45 років. Зобов`язано Носівський районний сектор Управління Державної Міграційної Служби України в Чернігівській області вклеїти до паспорта громадянина України, зразка 1994 року, серії НОМЕР_1 , виданого Носівським РВ УМВС України в Чернігівській області 02.10.2009 на ім`я ОСОБА_2 , нової фотокартки у зв`язку з досягненням 45 років.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із частиною четвертою статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 28.09.2022 року по справі № 686/18140/21, дійшов висновку, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача.

Згідно ч.1,2 ст. 186 СК України, контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що діти сторін проживають з позивачем по справі, оскільки матеріалами справи зазначене не підтверджено, натомість в матеріалах справи наявні докази про те, що позивач та відповідачка проживають разом з своїми дітьми за однією адресою. Позивач порушуючи питання про припинення стягнення аліментів на дітей, не надав суду належних та допустимих доказів, що діти проживають тільки з ним і знаходяться на його утриманні, як і не надав доказів того, що відповідач використовує аліменти за нецільовим призначенням.

Покази свідків у даній справі не є вирішальними. Тривале неотримання аліментів відповідачкою було викликане об`єктивними обставинами та не свідчить, що остання, за відсутності отриманих аліментів перестала турбуватись про дітей.

Відповідно до вимог п.2,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 27.12.2022 року скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Як вбачається відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 263, 374, 376 ч.3 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 27.12.2022 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дітей - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації : АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 1488,60 грн за апеляційний розгляд справи.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: