Справа №359/9666/22 Головуючий в суді І інстанції Яковлєва Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,

за участі секретаря Медведчук Д.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом який мотивував тим що, 23.06.2021 року Тетіївським районним судом Київської області було видано судовий наказ за заявою ОСОБА_1 , яким вирішено стягувати щомісячно з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини від його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12.04.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

04.10.2021 року Тетіївським ВДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 67017912 з виконання вказаного судового наказу.

Вказував, що від утримання свого сина ОСОБА_3 не відмовляється. Сторони у шлюбі не перебували і після народження дитини він з власної волі подав заяву про визнання батьківства. По мірі можливості бере участь в утриманні сина.

Проте, після винесення судового наказу його сімейний та майновий стан змінилися. У 2021 році він уклав шлюб з ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась донька ОСОБА_5 . На даний час дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

Зазначав, що він також був звільнений зі служби в Національній поліції України та зараз не працює, на праві власності об`єктів нерухомого майна не має.

На підставі вищевикладеного, просив суд зменшити розмір аліментів, які щомісячно стягуються з нього на підставі судового наказу Тетіївського районного суду Київської області від 23 червня 2021 року № 359/3157/21 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з до 1/6 частини; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати вступу рішення в законну силу і до досягнення дитиною повноліття; виконання судового наказу Тетіївського районного суду Київської області від 23 червня 2021 року № 359/3157/21 припинити з дня вступу рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області по даній справі в законну силу; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2023 року позов задоволено.

Зменшено розмір аліментів, які щомісячно стягуються з ОСОБА_2 на підставі судового наказу Тетіївського районного суду Київської області від 23 червня 2021 року № 359/3157/21 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1/4 частки до 1/6 частини від його доходу (заробітку).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Припинено виконання судового наказу Тетіївського районного суду Київської області від 23 червня 2021 року за № 359/3157/21 з дня набрання рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області по даній справі законної сили.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 992 гривні 40 копійок.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що позивач після звільнення у 2020 році з органів Національної поліції України, працював менеджером з продажу, але не здійснював офіційне працевлаштування, оскільки мав намір знову піти на державну службу. На даний час він також працює, але не працевлаштовується офіційно і не оформляє ФОП, оскільки має на меті мінімізувати розмір аліментів на дитину, з посиланням на необхідність утримувати малолітню доньку. Вказує, що позивач подав позов про зменшення розміру аліментів з 25 % до 16,6 % від його заробітку (доходу).

Апелянт, вважає, що позивач не надав суду належних доказів на підтвердження неможливості виконувати свій обов`язок по утриманню дитини у визначений судом спосіб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач на даний час не працевлаштований, не має офіційного доходу, має на утриманні ще одну дитину та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, у зв`язку з чим в нього змінився матеріальний стан, що є підставою для зміни розміру аліментів.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 24 лютого 2021 року Печерським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

23 червня 2021 року Тетіївським районним судом Київської області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини від його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12.04.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

04 жовтня 2021 року Тетіївським ВДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 67017912 з виконання вказаного судового наказу.

Судом також встановлено, що 11 листопада 2021 року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_4. , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 виданого 11.11.2021 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

ІНФОРМАЦІЯ_6 у ОСОБА_2 та ОСОБА_4 народилась донька ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17 березня 2022 року.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 296081407 від 24.01.2022 року, ОСОБА_2 будь-якого майна на праві власності не має.

З копії трудової книжки ОСОБА_2 вбачається, що 04.08.2020 року позивач звільнений зі служби в Національній поліції України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Частиною 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції залишив поза увагою відсутність у справі будь-яких належних і достатніх доказів щодо зміни матеріального стану позивача в бік погіршення після видачі Тетіївським районним судом Київської області судового наказу від 23 червня 2021 року, позаяк, обставини, на які позивач посилається як на підставу зменшення розміру аліментів, зокрема його звільнення зі служби в Національній поліції України мали місце до видачі судового наказу. При цьому, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану, та того, що з моменту видачі судового наказу його майновий стан не дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання сина у визначеному судом розмірі, а лише зміна його сімейного стану - народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною і самостійною підставою для зменшення розміру аліментів.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21), від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20).

Колегія суддів вважає, що відповідно до судового наказу Тетіївського районного суду Київської області від 23 червня 2021 року розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще одну дитину, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та суперечитиме його інтересам.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги та скасуванням судового рішення, відповідно до ст.141, п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України, апеляційний суд покладає на позивача витрати відповідача по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 374, 376 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2023 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_5 ) судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) гривень 60 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: