Справа № 464/2376/23 Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю.
Провадження № 22-ц/811/1579/23 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретарка: Назар Х.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства «ІВЗО ПЛЮС» на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова в складі судді Теслюка Д.Ю. від 17 квітня 2023 року у справі за заявою міського голови Львова Андрія Садового про забезпечення позову, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 17 квітня 2023 року заяву міського голови Львова Андрія Садового про забезпечення позову задоволено.

Застосовано заходи забезпечення позову, шляхом заборони вчинення сторонами, а також іншими органами та суб`єктами, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав (державним реєстраторам прав на нерухоме майно; виконавчим органам сільських, селищних і міських рад, Київської, Севастопольської міських, районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктам як суб`єктам державної реєстрації прав; територіальним органам Міністерства юстиції України) будь-яких реєстраційних дій щодо: 1/10 нежитлового приміщення літ. «Б-1» на АДРЕСА_1 площею 60 кв.м (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060) та нежитлового приміщення літ. «Б-1» площею 60 кв.м на АДРЕСА_1 (Реєстраційний номер майна 36367390).

Вказану ухвалу оскаржило ПП «ІВЗО ПЛЮС».

В апеляційній скарзі просять скасувати ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 17 квітня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Зазначають, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, та такою що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Покликається на норми п.7 ч. 1 ст.255 ЦПК України та вказують, що суд не дослідив статус відповідача ПП «КГК», яке близько 10 років, як припинене. Скаржник зазначає, що ПП «Івзо Плюс» є добросовісним набувачем нерухомого майна та відкрито користується ним. Вважають, що Львівською міською радою при поданні заяви про забезпечення позову не доведено наявності передбачених ч.2 ст.149 ЦПК України підстав для вжиття таких заходів. Звертають увагу суду на те, що в обґрунтування вимог заяви про забезпечення позову Львівська міська рада покликається на постанову Львівського апеляційного суду від 24 листопада 2022 року, яка скасована постановою Верховного Суду від 22 березня 2023 року, тому відсутні підстави такого забезпечення. Крім того вважають, що при розгляді даної справи повинно бути враховане рішення ЄСПЛ від 20.10.2011 року в справі «Рисовський проти України» що принципу застосування ст.1 Першого протоколу до конвенції, зокрема щодо необхідності додержання принципу « належного врядування» при втручанні держави в право особи на мирне володіння своїм майно.

В судове засідання учасники справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів заяви про забезпечення позову, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст.149-153 ЦПК України тазадовольняючи заяву виходив з того, що як вбачається з матеріалів, долучених до заяви про вжиття заходів забезпечення позову, між сторонами виник спір щодо користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить територіальній громаді м.Львова в особі Львівської міської ради, та на якій знаходяться нежитлові приміщення, що порушує права власника земельної ділянки на використання та розпорядження такою. Окрім цього, згідно інформаційної довідки №329065175 від 13.04.2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, вже відбулась неодноразова перереєстрація права власності на об`єкт нежитлове приміщення, літ. «Б-1», загальною площею 60 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Постановляючи ухвалу суд виходив з того, що враховуючи співмірність заходу забезпечення позову із заявленою позивачем вимогою, зважаючи на обґрунтованість ризиків, що відповідачами можуть здійснювати дії щодо відчуження об`єкту нерухомого майна нежитлового приміщення, літ. «Б-1», загальною площею 60 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що в майбутньому може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, суд приходить до висновку про наявність підстав для вжиття заходів його забезпечення.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам, що мають значення та вимогам закону.

Згідно ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливитивиконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на майно (активи) або грошові кошти неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), а також на майно (активи) або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіянихкримінальним правопорушенням.

Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються.

Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, його посадовим особам, у тому числі уповноваженим особам Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку, а також зупинення дії рішень Кабінету Міністрів України про участь держави у виведенні неплатоспроможного банку з ринку, індивідуальних актів Міністерства фінансів України, прийнятих на виконання таких рішень Кабінету Міністрів України, індивідуальних актів Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, прийнятих у процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку, а також шляхом встановлення для Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, їх посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій, що випливають з таких рішень/актів.

Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів) Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України, його посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій.

Не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), дотаких банків або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Майно (активи) або грошові кошти клієнта неплатоспроможного банку або банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), на які судомнакладено арешт до дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних або дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), можуть бути передані приймаючому або перехідному банку у встановленому законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб порядку з письмовим повідомленням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб особи, в інтересах якої накладено арешт. При цьому передані майно (активи) або грошові кошти залишаються обтяженими відповідно до ухвали суду про накладення арешту.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Зазначене обмеження не поширюється на забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів керівника або роботодавця про застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, відмова в наданні відпустки, відсторонення від роботи чи посади, будь-яка інша форма дискримінації позивача тощо) у зв`язку з повідомленням ним або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції".

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або маютьнаслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Відповідно до змісту п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно змісту п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що:

-між сторонами дійсно виник спір та

-існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову;

-з`ясувати обсяг позовних вимог,

-дані про особу відповідача, а також

-відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Колегія суддів, відповідно до вказаних вище вимог закону та роз`яснень схожих за змістом правовідносин, перевіряючи: чи дійсно між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача; відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; а також беручи до уваги інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Як вбачається із матеріалів справи, 14.04.2023 міський голова Львова А.Садовий звернувся в суд із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, який, у майбутньому, буде пред`явлено до відповідачів Приватного підприємства «Івзо Плюс», Приватного підприємства «КГК», ОСОБА_1 про скасування реєстрації права власності та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, у якому просив:

- вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчинення сторонами, а також іншими органами та суб`єктами, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, (державним реєстраторам прав на нерухоме майно, виконавчим органам сільських, селищних і міських рад, Київської, Севастопольської міських, районних у м. Києві та Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктам як суб`єктам державної реєстрації прав; територіальним органам Міністерства юстиції України) будь-яких реєстраційних дій щодо: 1/10 нежитлового приміщення літ. «Б-1» на АДРЕСА_1 площею 60 кв.м (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060) та нежитлового приміщення літ. «Б-1» площею 60 кв.м на АДРЕСА_1 (Реєстраційний номер майна 36367390).

В обґрунтування заяви покликався на те, що Львівською міською радою готується зазначена вище позовна заява у зв`язку з такими обставинами. Власником земельної ділянки на АДРЕСА_1 є територіальна громада м.Львова в особі Львівської міської ради. Згідно з інформацією управління земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради від 20.12.2022 відсутні інформація про передачу у власність чи надання в користування фізичним або юридичним особам земельної ділянки для обслуговування об`єкта нерухомого майна на вказаній ділянці. На вказаній земельній ділянці знаходяться нежитлові приміщення площею 60 кв.м, які є тимчасовою некапітальною спорудою, на яку право власності згідно із ч.4 п.1.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно та ч.ч. 1,4 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не підлягає державній реєстрації в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Разом з тим, на даний час у державному реєстрі права власності на нерухоме майно наявна інформація про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення в плані під літ. «Б-1» за ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 та наявна інформація про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення в плані під літ. «Б-1» за ПП «Івзо плюс» на АДРЕСА_1 . Оскільки вже відбулась неодноразова перереєстрація права власності на вказаний об`єкт і в подальшому може відбутись ще одна зміна власника з внесенням відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що унеможливить виконання можливого рішення суду, виникла необхідність у вжитті заходів забезпечення позову, шляхом заборони вчинення сторонами, а також іншими органами та суб`єктами, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, будь-яких реєстраційних дій щодо: 1/10 нежитлового приміщення літ. «Б-1» на АДРЕСА_1 площею 60 кв.м (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060) та нежитлового приміщення літ. «Б-1» площею 60 кв.м на АДРЕСА_1 (Реєстраційний номер майна 36367390).

Із матеріалів, що надійшли на розгляд до апеляційного суду, доводів апеляційної скарги вбачається, що між сторонами дійсно виник спір, що стосується скасування державної реєстрації права приватної власності Приватного підприємства «КГК» на об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення літ. «Б-1», загальною площею 60 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; скасування державної реєстрації права приватної власності Приватного підприємства «Івзо Плюс» на об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення літ. «Б-1», загальною площею 60 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; скасування державної реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення літ. «Б-1», загальною площею 60 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; усунення перешкоди в користуванні Львівською міською радою земельною ділянкою шляхом демонтажу Приватним підприємством «Івзо Плюс» та ОСОБА_1 об`єкта під літ. «Б-1», загальною площею 60 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно інформаційної довідки №329065175 від 13.04.2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно,нежитлове приміщення під літ. «Б-1», що за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 60 кв.м належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору №1874 купівлі-продажу 1/10 частки нежитлового приміщення, виданого 26.12.2022 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Папайло Н.Є.

Як вбачається з копії відповіді Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради, інформація щодо прийнятих Львівською міською радою рішень (ухвал) про передачу у власність чи надання в користування фізичним або юридичним особам земельної ділянки для обслуговування об`єкта нерухомого майна нежитлове приміщення, літ. №б-1», площею 60 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 36367390) відсутня, договори оренди землі на земельну ділянку для обслуговування об`єкта нерухомого майна нежитлове приміщення, літ. «Б-1», пл. 60 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 36367390) між Львівською міською радою та фізичними або юридичними особами не укладались.

Постановою Львівського апеляційного суду від 24.11.2022 скасовано ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 24.02.2012 про затвердження мирової угоди від 20.02.2012, укладеної між ОСОБА_2 , ПП «КГК», ТОВ «Фірма «Європа-Контакт», ТОВ «Гал-Леобуд», а справу направлено для продовження розгляду до Миколаївського районного суду Львівської області. Відповідно до такої ухвали за ПП «КГК» визнано право власності на ряд об`єктів нерухомого майна, серед якого нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 60 кв.м. Судом апеляційної інстанції у вказаній постанові встановлено, що нежитлові приміщення, на які визнано право власності на підставі оскаржуваної ухвали, є тимчасовими спорудами, право власності на які не підлягає державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

З доводів заявника встановлено, що Львівська міська рада має намір звернутися до суду з позовом про скасування реєстрації права власності та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, враховуючи те, що після скасування апеляційним судом ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 24.02.2012, ПП «Івзо Плюс» 26.12.2022 відчужило на користь ОСОБА_1 1/10 нежитлового приміщення на АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а тому існує реальна загроза того, що відбудеться ще одна зміна власника вказаного об`єкта з подальшими реєстраційними діями.

По своїй суті майбутній позов слід вважати майновим та таким, що спрямований на захист права власності та повернення земельної ділянки у комунальну власність територіальної громади.

Із вказаного, також, вбачається, що спірним об`єктом нерухомості майбутні відповідачі ОСОБА_1 , а також ПП «ІВЗО ПЛЮС», як власники, на даний час, вправі вільно розпоряджатися, що може свідчити про потенційну можливість (зважаючи на наявність даного спору та в залежності від ходу його розгляду) вчинення і будь-яких інших дій щодо відчуження, зміни власника (володільця) вказаного майна, зміни статусу майна, його видозміни, тощо протягом продовження розгляду справи та відповідно може свідчити про потенційні загрози для виконання можливого рішення про задоволення позову.

Крім цього, про потенційні загрози для виконання можливого рішення суду, також, слід вважати свідчать і факти переходу власності на частину спірного майна та зміни його правового статусу в ході розгляду іншої справи, у якій було визнано мирову угоду між ОСОБА_2 , ПП «КГК», ТОВ «Фірма «Європа-Контакт», ТОВ «Гал-Леобуд», про що йшлося вище.

Доводи скарги про незрозумілість яким чином заходи, що вжиті судом забезпечать позов слід вважати необґрунтованими, так як перехід права власності на спірні об`єкти, їх видозміна, зміна правового статусу, тощо однозначно вплине на розгляд справи, ускладнить її розгляд, призведе до необхідності заміни сторін спору, зміни позовних вимог, тощо або й до неможливості виконання майбутнього рішення про задоволення позову.

Частина ж доводів скарги є доводами по суті спору та не можуть бути оцінені судом при вирішення заяви про забезпечення позову та на вирішення такої не впливають.

Слід також вказати і про те, що за позовом Львівської міської ради до Приватного підприємства "Івзо Плюс", Приватного підприємства "КГК", ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації та зобов`язання вчинити дії 21 квітня 2023року відкрито провадження та справа №464/2376/23 перебуває на розгляді у Сихівському районному суді м. Львова.

Зважаючи на вказане, заходи забезпечення слід вважати співмірними із позовними вимогами, а саме стосуються спірного майна та стосуються майна відповідачів у даній справі (не порушуючи прав інших осіб, протилежного не встановлено); наявні потенційні загрози для виконання потенційного рішення суду про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову, вважаючи, що спір в судовому порядку не вирішено по суті; заявником обґрунтовано наведено припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у справі та, як вбачається з матеріалів справи, призвести до порушення прав та законних інтересів позивача, враховуючи, також, і те, що вид забезпечення позову запропонований позивачем у заяві про забезпечення позову суд вважав співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами.

Відповідно слід вважати, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Зважаючи на вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними, а саму скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу ж суду першої інстанції, як таку, що відповідає обставинам, які мають значення та вимогам закону слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Приватного підприємства «ІВЗО ПЛЮС» залишити без задоволення.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 17 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2023 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра