Провадження №2/523/4278/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"25" вересня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді - Малиновського О.М.

за участю секретаря - Славинського А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №15, в м. Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами в яких просить стягнути з відповідача завдану його майну матеріальну шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 202 603,00грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.09.2021р. ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки «Mersedes-Benz E230», р/н НОМЕР_1 , порушив Правила дорожнього руху України та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Mersedes-Benz 410D», р/н НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП автомобіль позивача зазнав ушкодження, розмір яких, згідно висновку експерта, склав 348198,00грн. За проведення експертизи позивачем було сплачено 2500,00грн. За зверненням ОСОБА_1 до ПрАТ «Европейський страховий Альянс», в якому була застрахована відповідальність відповідача, позивач отримав від страховика 128 500,00грн. за виключенням суми франшизи в розмірі 1500,00грн. Вартість пошкодженого транспортного засобу марки «Mersedes-Benz 410D», р/н НОМЕР_2 була встановлена у розмірі 17 095,00грн. Таким чином, на думку позивача він має право на стягнення з відповідача суми завданої матеріальної шкоди в розмірі 202 603,00грн. (348 198,00грн. - 128 500,00грн. - 17095,00грн.).

Добровільно відшкодувати матеріальну шкоду відповідач відмовився. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Відповідач не направив до суду відзив та/або заперечення на позовні вимоги.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді 10.07.2023р. було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

ІІІ. Позиції сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився. Від його представника - адвоката Карпенко О.П. до суду надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляду справи за їх відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи направлялось повідомлення належним чином. Згідно поштового повідомлення, адресат за місцем реєстрації відсутній, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п.4 ч.8 ст.128 ЦПК).

За письмовою згодою представника позивача та за відсутності відзиву відповідача на позовну заяву справу розглянуто в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280ЦПК України.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

30.09.2021р. за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 100 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mersedes-Benz E230», р/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «Mersedes-Benz 410D», р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 01.11.2021р. (справа №523/18361/21) ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП, що мало місце 30.09.2021р. та накладено адміністративне стягнення за скоєння правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 850,00грн.

Таким чином, факт скоєння ДТП та вина ОСОБА_2 у завданні матеріальної шкоди транспортному засобу марки «Mersedes-Benz 410D», р/н НОМЕР_2 , належного на праві власності ОСОБА_1 , встановлені та є доведеними.

Цивільна відповідальність керованого ОСОБА_2 транспортного засобу марки «Mersedes-Benz E230», р/н НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «Европейський страховий Альянс», поліс № АР1599097. Вказаним договором страхування розмір цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілих, встановлено у сумі 130 000,00грн. на одну особу, з встановленням франшизи у сумі 1500,00грн.

З наданого позивачем висновку експерта №7551 від 19.06.2023р. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Mersedes-Benz 410D», р/н НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка сталась 30.09.2021р., була визначена на рівні ринкової вартості КТЗ на дату оцінки (30.05.2023р.) й склала 348 198,00грн.

Вказаним висновком експертом була визначена ринкова вартість «Mersedes-Benz 410D», р/н НОМЕР_2 , з урахуванням аварійних пошкоджень, отриманих в ДТП 30.09.2021р., розмір якої був визначений на рівні вартості утилізації (металобрухту) у сумі 17 095,00грн.

Представник позивача - адвокат Карпенко О.П. у внесеній до суду заяві зазначив, що його довіритель ОСОБА_1 не вважає належний йому транспортний засіб марки «Mersedes-Benz 410D», р/н НОМЕР_2 фізично знищеним.

Підставою звернення до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди є пошкодження майна, належного позивачу на праві власності, яке відбулось внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Отже з системного аналізу статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК, п. 1 ч.2 ст.1167 ЦК).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Оцінка вказаних доказів, як кожного окремо так і в їх сукупності, вказує на те, що позивачем доведена та підтверджена належними та допустимими доказами протиправна, винна поведінка ОСОБА_2 , яка перебуває в причино-наслідковому зв`язку із завданою його майну шкодою.

Відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї невинуватості у пошкодженні майна позивача, яке мало місце 30.09.2021р., не заявив та не надав доказів щодо спростування заявленого позивачем розміру спричиненої майнової шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Визначаючи розмір матеріальної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд враховує наступне.

За твердженням позивача, ним, в ПрАТ «Европейський страховий Альянс», у якому була застрахована цивільна-правова відповідальність керованого ОСОБА_2 транспортного засобу марки «Mersedes-Benz E230», р/н НОМЕР_1 , була отримана сума страхового відшкодування в розмірі 128 500,00грн., з урахуванням суми франшизи в розмірі 1500,00грн.

Як було встановлено та підтверджено позивачем розмір завданої матеріальної шкоди автомобілю марки «Mersedes-Benz 410D», р/н НОМЕР_2 була визначена на рівні ринкової вартості КТЗ на дату оцінки (30.05.2023р.) й склала 348 198,00грн.

Ринкова вартість автомобіля марки «Mersedes-Benz 410D», р/н НОМЕР_2 , з урахуванням аварійних пошкоджень, отриманих в ДТП 30.09.2021р., експертом була визначена на рівні вартості утилізації (металобрухту) у сумі 17 095,00грн.

За проведення експертного дослідження ОСОБА_1 було сплачено 2500,00грн.

Як було роз`яснено у пункті 15 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Позивач не вважає належний йому на праві власності автомобіль марки «Mersedes-Benz 410D», р/н НОМЕР_2 фізично знищеним.

Відтак, з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода, завдана транспортному засобу, в розмірі 202 603,00грн. як різниця між сумами: 348 198,00грн. - 128500,00грн. - 17095,00грн. Також з відповідача на користь позивача слід стягнути 2500,00 грн. витрат понесених ним на проведення експертного дослідження. Всього з відповідача підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 205 103,00грн.

На підставі викладеного, зважаючи на фактичні обставини встановлені судом, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, які підлягають задоволенню у повному обсязі.

VІ. Судові витрати.

Згідно статей 137,141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2026,00грн. та витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00грн.

Керуючись ст.ст.12,81,141,263, 280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду в розмірі 205 103,00грн., судові витрати в розмірі 12026,00грн.

Відомості про учасників справи:

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 .

Відповідач:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Заочне рішенням може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання рішення суду.

Повне рішення складено 25 вересня 2023р.

Суддя