ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/5304/21 Номер провадження 22-ц/814/3557/23Головуючий у 1-й інстанції Латка І.П Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Пікуля В.П.,

суддів: Одринської Т.В., Панченка О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Харківське узлісся» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 червня 2021 року (повний текст рішення складено 25 червня 2021 року) у справі за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Харківське узлісся» до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання недійсними документів та припинення права власності,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2021 року об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Харківське узлісся» (далі - ОСББ «Харківське узлісся») звернулося із позовом до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання недійсними документів та припинення права власності.

Позов мотивований тим, що установчими зборами об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , вирішено створити ОСББ «Харківське узлісся».

У багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 наявні приміщення загального користування (допоміжні), які є спільним майном співвласників, але фактично зареєстровані як нежитлові приміщення за ОСОБА_1 , оскільки Фірма «Т.М.М.»-ТОВ, яка була забудовником будинку, незаконно уклала договори купівлі-продажу майнових прав з відповідачкою, яка на підставі вказаних договорів здійснила реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення підвалу № IV, IX, нежитлове приміщення першого поверху № VIII, нежитлове приміщення технічного поверху № ІІ, нежитлове приміщення дев`ятого поверху № II, нежитлове приміщення восьмого поверху №VI, нежитлове приміщення сьомого поверху №VI, нежитлове приміщення п`ятого поверху № ІI, нежитлове приміщення четвертого поверху №ІI, нежитлове приміщення третього поверху №ІI.

Позивач зазначав, що спірні приміщення є приміщеннями загального користування (допоміжними), а отже, є спільним майном багатоквартирного будинку, яке вибуло із його власності поза його волею.

У позовній заяві ОСББ «Харківське узлісся» просило:

- витребувати із незаконного володіння ОСОБА_1 : нежитлові приміщення підвалів (всього 24 штуки) в житловому багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 , нежитлові приміщення першого поверху, технічного поверху, дев`ятого, восьмого, сьомого, п`ятого, четвертого і третього поверхів в житловому багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 ;

- визнати недійсним висновок щодо технічної можливості поділу 890/2 від 01 липня 2020 року, виданий ТОВ «Інвентарбюро», який став підставою винесення приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним Станіславом Юрійовичем рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо нежитлових приміщень (за списком) та припинити право приватної власності ОСОБА_1 ;

- визнати недійсним висновок щодо технічної можливості поділу 890/3 від 01 липня 2020 року, який став підставою винесення приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо нежитлових приміщень (за списком);

- визнати недійсним висновок щодо технічної можливості поділу 857 від 24 грудня 2013 року, видавник: Харківська міська рада Харківської області, який став підставою винесення приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо нежитлового приміщення підвалу № ІХ в житловому будинку літ «А-8-9», за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 6,8 кв. м, індексний номер 56584313 від 12 лютого 2021 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, та припиниш право приватної власності ОСОБА_1 ;

- визнати недійсними договори купівлі-продажу майнових прав між Фірмою «Т.М.М.»-ТОВ та ОСОБА_1 (всього 10 штук) і акти приймання-передачі нерухомого майна, на підставі яких ОСОБА_1 придбала спірні нежитлові приміщення.

Короткий зміст судових рішень

Справа розглядалася судами різних інстанцій

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 червня 2021 року

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 червня 2021 року, у задоволенні позовних вимог ОСББ «Харківське узлісся» відмовлено за недоведеністю.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позовні вимоги ОСББ «Харківське узлісся» про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майнових прав не є ефективним способом захисту права власності на спірне майно.

У висновку експерта № 14507 від 30 листопада 2020 року за матеріалами кримінального провадження № 0000063 від 09 липня 2023 року вказано про те, що зазначені приміщення не відносяться до допоміжних приміщень, необхідних для забезпечення технічної експлуатації та обслуговування житлового будинку.

Позивачем не доведено належними, достатніми та допустимим доказами, що спірні приміщення є допоміжними приміщеннями.

Постанова Полтавського апеляційного суду від 25 січня 2023 року

Постановою Полтавського апеляційного суду від 25 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСББ «Харківське узлісся» задоволено частково, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 червня 2021 року скасовано та ухвалено нове, яким позов ОСББ «Харківське узлісся» задоволено частково.

Витребувано у ОСОБА_1 на користь (у власність) ОСББ «Харківське узлісся»:

нежитлове приміщення підвалу №ІV в житловому будинку літ «А-8-9», за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 5,3 кв. м, підстава для державної реєстрації: висновок щодо технічної можливості поділу 890/2 від 01 липня 2020 року виданий ТОВ «Інвентарбюро», рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 52987599 від 07.07.2020 року, зареєстроване приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

нежитлове приміщення підвалу № ІVa в житловому будинку літ «А-8-9», за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 5,6 кв. м, підстава для державної реєстрації: висновок щодо технічної можливості поділу 890/2 від 01 липня 2020 року виданий Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвентарбюро», рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 52987718 від 07.07.2020 року, зареєстроване приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

нежитлове приміщення підвалу № ІVб в житловому будинку літ «А-8-9», за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 10,6 кв. м, підстава для державної реєстрації: висновок щодо технічної можливості поділу 890/2 від 01 липня 2020 року виданий ТОВ «Інвентарбюро», рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 52987794 від 07 липня 2020 року, зареєстроване приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

нежитлове приміщення підвалу №ІVв в житловому будинку літ «А-8-9», за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 6,3 кв. м, підстава для державної реєстрації: висновок щодо технічної можливості поділу 890/2 від 01 липня 2020 року виданий ТОВ «Інвентарбюро», рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 52987929 від 07.07.2020 року, зареєстроване приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

нежитлове приміщення підвалу №IVг в житловому будинку літ «А-8-9», за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 8,0 кв. м, підстава для державної реєстрації: висновок щодо технічної можливості поділу 890/2 від 01 липня 2020 року виданий ТОВ «Інвентарбюро», рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 52987987 від 07.07.2020 року, зареєстроване приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

нежитлове приміщення підвалу №IVд в житловому будинку літ «А-8-9», за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 7,7 кв. м, підстава для державної реєстрації: висновок щодо технічної можливості поділу 890/2 від 01 липня 2020 року виданий ТОВ «Інвентарбюро», рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 52988074 від 07 липня 2020 року, зареєстроване приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

нежитлове приміщення підвалу №IVе в житловому будинку літ «А-8-9», за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 6,6 кв. м, підстава для державної реєстрації: висновок щодо технічної можливості поділу 890/2 від 01 липня 2020 року виданий ТОВ «Інвентарбюро», рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 52988150 від 07 липня 2020 року, зареєстроване приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

нежитлове приміщення підвалу №IVж в житловому будинку літ «А-8-9», за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 12,2 кв. м, підстава для державної реєстрації: висновок щодо технічної можливості поділу 890/2 від 01 липня 2020 року виданий ТОВ «Інвентарбюро», рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 52988222 від 07 липня 2020 року, зареєстроване приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

нежитлове приміщення підвалу №ІVз в житловому будинку літ «А-8-9», за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 5,9 кв. м, підстава для державної реєстрації: висновок щодо технічної можливості поділу 890/2 від 01 липня 2020 року виданий ТОВ «Інвентарбюро», рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 52988321 від 07 липня 2020 року, зареєстроване приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

нежитлове приміщення підвалу №IVи в житловому будинку літ «А-8-9», за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 8,3 кв. м, підстава для державної реєстрації: висновок щодо технічної можливості поділу 890/2 від 01 липня 2020 року виданий ТОВ «Інвентарбюро», рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 52988418 від 07 липня 2020 року, зареєстроване приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

нежитлове приміщення підвалу №IVк в житловому будинку літ «А-8-9», за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 5,9 кв. м, підстава для державної реєстрації: висновок щодо технічної можливості поділу 890/2 від 01 липня 2020 року виданий ТОВ «Інвентарбюро», рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 52988490 від 07 липня 2020 року, зареєстроване приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю., реєстраційний нерухомого майна 101;

нежитлове приміщення підвалу №IVл в житловому будинку літ «А-8-9» за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 4,6 кв. м, підстава для державної реєстрації: висновок щодо технічної можливості поділу 890/2 від 01 липня 2020 року виданий ТОВ «Інвентарбюро», рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 52988565 від 07 липня 2020 року, зареєстроване приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

нежитлове приміщення підвалу №IVм в житловому будинку літ «А-8-9», за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 5,5 кв. м, підстава для державної реєстрації: висновок щодо технічної можливості поділу 890/2 від 01 липня 2020 року виданий ТОВ «Інвентарбюро», рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 52988646 від 07 липня 2020 року, зареєстроване приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

нежитлове приміщення підвалу №IVн в житловому будинку літ «А-8-9», за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 11,3 кв. м, підстава для державної реєстрації: висновок щодо технічної можливості поділу 890/2 від 01 липня 2020 року виданий ТОВ «Інвентарбюро», рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 52988794 від 07 липня 2020 року, зареєстроване приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

нежитлове приміщення підвалу №ІХ в житловому будинку літ «А-8-9», за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 6,3 кв. м, підстава для державної реєстрації: висновок щодо технічної можливості поділу 890/3 від 01 липня 2020 року виданий ТОВ «Інвентарбюро», рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 56582833 від 12 лютого 2021 року, зареєстроване приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

нежитлове приміщення підвалу №IXб в житловому будинку літ «А-8-9», за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 7,5 кв. м, підстава для державної реєстрації: висновок щодо технічної можливості поділу 890/3 від 01 липня 2020 року виданий ТОВ «Інвентарбюро», рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 56582899 від 12 лютого 2021 року, зареєстроване приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

нежитлове приміщення підвалу №ІХв в житловому будинку літ «А-8-9», за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 5,0 кв. м, підстава для державної реєстрації: висновок щодо технічної можливості поділу 890/3 від 01 липня 2020 року виданий ТОВ «Інвентарбюро», рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 56582985 від 12 лютого 2021 року, зареєстроване приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

нежитлове приміщення підвалу №ІХг в житловому будинку літ «А-8-9», за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 7,0 кв. м, підстава для державної реєстрації: висновок щодо технічної можливості поділу 890/3 від 01 липня 2020 року виданий ТОВ «Інвентарбюро», рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 56583053 від 12 лютого 2021 року, зареєстроване приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

нежитлове приміщення підвалу №ІХд в житловому будинку літ «А-8-9», за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 7,1 кв. м, підстава для державної реєстрації: висновок щодо технічної можливості поділу 890/3 від 01 липня 2020 року виданий ТОВ «Інвентарбюро», рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 56583700 від 12 лютого 2021 року, зареєстроване приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

нежитлове приміщення підвалу №ІХе в житловому будинку літ «А-8-9», за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 6,0 кв. м, підстава для державної реєстрації: висновок щодо технічної можливості поділу 890/3 від 01 липня 2020 року виданий ТОВ «Інвентарбюро», рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 56583815 від 12 лютого 2021 року, зареєстроване приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

нежитлове приміщення підвалу № ІХж в житловому будинку літ «А-8-9», за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 6,1 кв. м, підстава для державної реєстрації: висновок щодо технічної можливості поділу 890/3 від 01 липня 2020 року виданий ТОВ «Інвентарбюро», рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 56583925 від 12 лютого 2021 року, зареєстроване приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

нежитлове приміщення підвалу № ІХз в житловому будинку літ «А-8-9», за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 8,4 кв. м, підстава для державної реєстрації: висновок щодо технічної можливості поділу 890/3 від 01 липня 2020 року виданий ТОВ «Інвентарбюро», рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 56584103 від 12 лютого 2021 року, зареєстроване приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

нежитлове приміщення підвалу № ІХи в житловому будинку літ «А-8-9», за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 10,7 кв. м, підстава для державної реєстрації: висновок щодо технічної можливості поділу 890/3 від 01 липня 2020 року виданий ТОВ «Інвентарбюро», рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 56584225 від 12 лютого 2021 року, зареєстроване приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

нежитлове приміщення підвалу № ІХк в житловому будинку літ «А-8-9», за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 6,8 кв. м, підстава для державної реєстрації: Висновок щодо технічної можливості поділу 857 від 24 грудня 2013 року видавник: Харківська міська рада Харківської області, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 56584313 від 12 лютого 2021 року, зареєстроване приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

нежитлове приміщення першого поверху №VIII в житловому будинку літ «А-8- 9», за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 16,5 кв. м, на підставі договору купівлі-продажу майнових прав між Фірмою «Т.М.М»-ТОВ та ОСОБА_1 АХ2/08/1-02-13 від 01 лютого 2013 року, додаткової угоди №1 від 10.02.2013 року, акту приймання-передачі нерухомого майна б/н від 13 серпня 2018 року, зареєстроване на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №42631695 від 21 серпня 2018 року приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна С.Ю., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

нежитлове приміщення технічного поверху №II в житловому будинку літ. «А-8- 9» за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 8,3 кв. м, на підставі договору купівлі-продажу майнових прав між Фірмою «Т.М.М.»-ТОВ та ОСОБА_1 АХ2/02/тех.-02-13 від 01 лютого 2013 року, додаткової угоди №1 від 10 лютого 2013 року, акту приймання-передачі нерухомого майна б/н від 13 серпня 2018 року, зареєстроване на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №42634848 від 21 серпня 2018 року приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна С.Ю., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

нежитлове приміщення дев`ятого поверху №II в житловому будинку літ. «А-8-9» за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 8,3 кв. м, на підставі договору купівлі-продажу майнових прав між Фірмою «Т.М.М.»-ТОВ та ОСОБА_1 АХ2/02/9-02-13 від 01 лютого 2013 року, додаткової угоди №1 від 10.02.2013 року, акту приймання-передачі нерухомого майна б/н від 13 серпня 2018 року, зареєстроване на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №42634770 від 21 серпня 2018 року приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна С.Ю., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

нежитлове приміщення восьмого поверху №VI в житловому будинку літ. «А-8-9» за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 2,3 кв. м, на підставі договору купівлі-продажу майнових прав між Фірмою «Т.М.М.»-ТОВ та ОСОБА_1 АХ2/06/8-02-13 від 01 лютого 2013 року, додаткової угоди №1 від 10 лютого 2013 року, акту приймання-передачі нерухомого майна б/н від 13 серпня 2018 року, зареєстроване на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №42634679 від 21 серпня 2018 року приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна С.Ю., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

нежитлове приміщення сьомого поверху №VI в житловому будинку літ. «А-8-9» за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 2,3 кв. м, на підставі договору купівлі-продажу майнових прав між Фірмою «Т.М.М.»-ТОВ та ОСОБА_1 АХ2/06/7-02-13 від 17 серпня 2018 року, додаткової угоди №1 від 10 лютого 2013 року, акту приймання-передачі нерухомого майна б/н від 13 серпня 2018 року, зареєстроване на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №42633221 від 21 серпня 2018 року приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна С.Ю., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

нежитлове приміщення п`ятого поверху №II в житловому будинку літ. «А-8-9» за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 8,2 кв. м, на підставі договору купівлі-продажу майнових прав між Фірмою «Т.М.М.»-ТОВ та ОСОБА_1 АХ2/02/5-02-13 від 01 лютого 2013 року, додаткової угоди №1 від 10 лютого 2013 року, акту приймання-передачі нерухомого майна б/н від 13 серпня 2018 року, зареєстроване на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №42632347 від 21 серпня 2018 року приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна С.Ю., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

нежитлове приміщення четвертого поверху №II в житловому будинку літ. «А-8- 9» за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 8,1 кв. м, на підставі договору купівлі-продажу майнових прав між Фірмою «Т.М.М.»-ТОВ та ОСОБА_1 АХ2/02/4-02-13 від 01 лютого 2013 року, додаткової угоди №1 від 10 лютого 2013 року, акту приймання-передачі нерухомого майна б/н від 13 серпня 2018 року, зареєстроване на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №42632028 від 21 серпня 2018 року приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна С.Ю., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

нежитлове приміщення третього поверху №ІІ в житловому будинку літ. «А-8-9» за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 8,1 кв. м, на підставі договору купівлі-продажу майнових прав між Фірмою «Т.М.М.»-ТОВ та ОСОБА_1 АХ2/02/3-02-13 від 01 лютого 2013 року, додаткової угоди №1 від 10 лютого 2013 року, акту приймання-передачі нерухомого майна б/н від 13 серпня 2018 року, зареєстроване на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №42631949 від 21 серпня 2018 року приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна С.Ю., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

У задоволенні інших позовних вимог ОСББ «Харківське узлісся» відмовлено.

Постанова суду апеляційної інстанції була мотивована тим, що спірні нежитлові приміщення вибули із власності позивача поза його волею, право власності на спірні приміщення зареєстроване за іншою особою (відповідачем), з яким у позивача не існує жодних юридичних відносин. Таким чином, належним способом захисту порушеного права позивача є витребування спірних приміщень на його користь.

Постанова Верховного Суду від 12 квітня 2023 року

Постановою Верховного Суду від 12 квітня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 яка підписана представником ОСОБА_2 задоволено частково.

Постанову Полтавського апеляційного суду від 25 січня 2023 року у частині задоволених позовних вимог об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Харківське узлісся» до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення судових витрат скасовано та передано справу, в цій частині, на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Судове рішення Верховного Суду мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції не

з`ясував належним чином чи є спірні приміщення за своїми технічними та юридичними характеристиками допоміжним, та що у ньому знаходитися технічне обладнання будинку (інженерні комунікації та технічні пристрої, які необхідні для забезпечення санітарно-гігієнічних умов і безпечної експлуатації квартир тощо), без доступу до якого експлуатація житлового будинку є неможливою, чи використовувалось воно для обслуговування будинку; чи навпаки є нежитловим та зробив передчасний висновок про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

З рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 червня 2021 року не погодився представник ОСББ «Харківське узлісся» - адвокат Мудраченко І.В. та оскаржили його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСББ «Харківське узлісся» - адвокат Мудраченко І.В. просить рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 червня 2021 року скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСББ «Харківське узлісся» в повному обсязі.

Вирішити питання про стягнення судових витрат, понесених позивачем під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції необґрунтовано відхилив докази позивача, а саме викопіювання матеріалів інвентаризаційної справи, де спірні приміщення позначені як підсобні, і всупереч приписам ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» зробив хибний висновок, що підсобні приміщення не є допоміжними.

Судом проігнорований той факт, що відповідно до декларації про готовність об`єкта до експлуатації площа вбудовано-прибудованих приміщень повністю збігається із площею приміщень, визначених в експлікації як нежитлові, тобто ті, які від початку будівництва проектувалися як нежитлові.

Скаржник зазначає, що висновок експертизи який покладено в основу рішення, виготовлений у межах кримінального провадження і як доказ у даній справі не відповідає ознакам належності та допустимості.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що згідно правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 915/1096/18, у спорах такої категорії важливо встановити не те, які функції виконує приміщення зараз, а те, з яким призначенням воно будувалося.

Узагальнені доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Федоров Л.В. посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить рішення суду залишити без змін.

Зазначається, що долучені позивачем до справи копії експлікації будинку, поверхових планів поверхів не є допустимими доказами, оскільки не засвідчені належним чином і суду не надано підтверджень законності отримання цих документів позивачем.

Стверджується, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги висновок судової будівельно-технічної експертизи, якою однозначно встановлено, що спірні приміщення не відносяться до допоміжних приміщень, необхідних для забезпечення технічної експлуатації і обслуговування будинку.

Стосовно постанови Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 915/1096/18 звертається увага, що як у зазначеній справі, так і в інших подібних справах Верховний Суд визнає спірні приміщення нежитловими, а не допоміжними, ґрунтуючись на висновках експертизи.

Звертається увага, що позивачем суду не надано доказів передачі йому у власність чи користування нежитлових приміщень.

Позиція учасників справи у суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник ОСББ «Харківське узлісся» вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити з підстав в ній наведених.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився подавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просить рішення суду першої інстанції залишити в силі.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, дійшла наступного висновку.

Щодо меж розгляду апеляційної скарги

Постановою Верховного Суду від 12 квітня 2023 рокуу частині задоволених позовних вимог ОСББ «Харківське узлісся» до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення судових витрат скасовано та передано справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Отже, суд апеляційної інстанції переглядає справи тільки межах позовних вимог ОСББ «Харківське узлісся» про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Встановлені обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу майнових прав АХ2/04/підв-02-13 від 01 лютого 2013 року та додаткової угоди від 10 лютого 2013 ОСОБА_1 набула у власність нежитлове приміщення, підвалу № IV, загальною площею 103,8 кв. м в житловому будинку літ. «А-8-9» у будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30 липня 2020 року №218364694 (т. 1 а. с. 40-41).

Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13 вересня 2020 року ОСОБА_1 :

на підставі договору купівлі-продажу майнових прав АХ2/09/підв-02-13 від 01 лютого 2013 року та додаткової угоди від 10 лютого 2013 року належить на праві власності нежитлове приміщення, підвалу № IХ в житловому будинку літ. «А-8-9», у будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 70,9 кв. м.;

на підставі договору купівлі-продажу майнових прав АХ2/01/підв-02-13 від 01 лютого 2013 року та додаткової угоди від 10 лютого 2013 року ОСОБА_1 належить на праві власності нежитлове приміщення, підвалу № І в житловому будинку літ. «А-8-9», у будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 22,5 кв. м;

на підставі договору купівлі-продажу майнових прав АХ2/02/тех-02-13 від 01 лютого 2013 року та додаткової угоди від 10 лютого 2013 року ОСОБА_1 належить на праві власності нежитлове приміщення технічного поверху № ІI в житловому будинку літ. «А-8-9», у будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 8,3 кв. м;

на підставі договору купівлі-продажу майнових прав АХ2/02/9-02-13 від 01 лютого 2013 року та додаткової угоди від 10 лютого 2013 року ОСОБА_1 на праві власності належить нежитлове приміщення дев`ятого поверху № ІI в житловому будинку літ. «А-8-9», у будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 8,3 кв. м;

на підставі договору купівлі-продажу майнових прав АХ2/06/8-02-13 від 01 лютого 2013 року та додаткової угоди від 10 лютого 2013 року ОСОБА_1 на праві власності належить нежитлове приміщення восьмого поверху № VI в житловому будинку літ. «А-8-9», у будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 2,3 кв. м;

на підставі договору купівлі-продажу майнових прав АХ2/06/7-02-13 від 17 серпня 2018 року та додаткової угоди від 10 лютого 2013 року ОСОБА_1 на праві власності належить нежитлове приміщення сьомого поверху № VI в житловому будинку літ. «А-8-9», у будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 2,3 кв. м;

на підставі договору купівлі-продажу майнових прав АХ2/0/5-02-13 від 01 лютого 2013 року та додаткової угоди від 10 лютого 2013 року ОСОБА_1 на праві власності належить нежитлове приміщення п`ятого поверху № ІI в житловому будинку літ. «А-8-9», у будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 8,2 кв. м;

на підставі договору купівлі-продажу майнових прав АХ2/02/4-02-13 від 01 лютого 2013 року та додаткової угоди від 10 лютого 2013 року ОСОБА_1 на праві власності належить нежитлове приміщення четвертого поверху № ІI в житловому будинку літ. «А-8-9», у будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 8,1 кв. м;

на підставі договору купівлі-продажу майнових прав АХ2/02/3-02-13 від 01 лютого 2013 року та додаткової угоди від 10 лютого 2013 року ОСОБА_1 на праві власності належить нежитлове приміщення третього поверху № ІI в житловому будинку літ. «А-8-9», у будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 8,1 кв. м;

на підставі договору купівлі-продажу майнових прав АХ2/08/1-02-13 від 01 лютого 2013 року та додаткової угоди від 10 лютого 2013 року ОСОБА_3 на праві власності належить нежитлове приміщення першого поверху № VIII в житловому будинку літ. «А-8-9», у будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 16,5 кв. м

На підставі висновку щодо технічної можливості поділу, серія та номер: 890/2від 01 липня 2020 року, виданого ТОВ «ІНВЕНТАРБЮРО» 06 липня 2020 року, було здійснено поділ нежитлового приміщення підвалу № IV в житловому будинку літ. «А-8-9» у будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 103,8 кв. м, та здійснено подальшу реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на нежитлові приміщення підвалу № ІVб загальною площею 5,6 кв. м, № ІVa загальною площею 10,6 кв. м, № ІVв загальною площею 6,3 кв. м, № ІVг загальною площею 8,0 кв. м, № ІVд загальною площею 7,7 кв. м, №ІVе загальною площею 6,6 кв. м, №ІVж загальною площею 12,2 кв. м, №ІVз загальною площею 5,9 кв. м, №ІVи загальною площею 8,3 кв. м, №ІVк загальною площею 5,9 кв. м, №ІVл загальною площею 4,6 кв. м, №ІVм загальною площею 5,5 кв. м, № ІVн загальною площею 11,3 кв. м.

Згідно з інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30 липня 2020 року № 218364694 попередній запис про об`єкт права власності нежитлове приміщення № IV загальною площею 103,8 кв. м закрито.

На підставі висновку щодо технічної можливості поділу, серія та номер: 890/3 від 01 липня 2020 року, виданого ТОВ «ІНВЕНТАРБЮРО» 10 лютого 2021 року, було здійснено поділ нежитлового приміщення підвалу №IХ в житловому будинку літ.«А-8-9» у будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 70,9 кв. м, та здійснено подальшу реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на нежитлові приміщення підвалу № IХб загальною площею 7,5 кв. м, № IХ загальною площею 6,3 кв. м, № IХв загальною площею 5,0 кв. м, № IХг загальною площею 7,0 кв. м, № IХд загальною площею 7,1 кв. м, № IХе загальною площею 6,0 кв. м, № IХж загальною площею 6,1 кв. м, № IХз загальною площею 8,4 кв. м, № IХи загальною площею 10,7 кв. м, № IХк загальною площею 6,8 кв. м.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 14507 від 30 листопада 2020 року за матеріалами кримінального провадження 0000063 від 09 липня 2020 року вхід/вихід до досліджуваних нежитлових приміщень підвалу, загальною площею 103,8 кв. м в житловому будинку літ. «А-8-9» будинку АДРЕСА_1 , окремий, здійснюється з фасаду житлового будинку та не сполучається з сходовими клітинами житлової частини будинку. Безпосередньо вхід до приміщень № IV, ІVа, ІVб, ІVв, ІVг, ІVд, ІVе, ІVж, ІVз, ІVи, ІVл, ІVм, ІVк, ІVн здійснюється через приміщення загального користування, а саме коридор ІІІа. Через досліджувані підвальні приміщення № IV, ІVа, ІVб, ІVв, ІVг, ІVд, ІVе, ІVж, ІVз, ІVи, ІVл, ІVм транзитом проходять загальнобудинкові мережі водопостачання та водовідведення, опалення. В межах досліджуваних підвальних приміщень наявність вводів мереж водопостачання та каналізації рамки вводу теплоносія, ввідно-розподільних приладів електропостачання (щитки) не встановлено. Крім того, на даних інженерних мережах відсутні прилади обліку та запірна арматура передбачені для забезпечення експлуатації мереж будинку. В підвальних приміщеннях № IV к, IVн - трубопроводи відсутні. В коридорі ІІІа, яке є приміщенням загального користування, розташовані транзитні трубопроводи каналізації, холодного, гарячого водопостачання та опалення, з запірною арматурою. В приміщенні ІІІ, яке є також приміщенням загального користування, розташоване обладнання для забезпечення власників системами відео нагляду. Таким чином, у нежитлових приміщеннях підвалу № IV, ІVа, ІVб, ІVв, ІVг, ІVд, ІVе, ІVж, ІVз, ІVи, ІVл, ІVм, в житловому будинку літ. «А-8-9» будинку АДРЕСА_1 транзитом проходять загальнобудинкові мережі водопостачання, водовідведення опалення. В приміщеннях № ІVк, ІVн - трубопроводи відсутні. Запірна арматура (вентилі випускні крани, задвижки тощо) на трубопроводах, рамка вводу теплоносія та електрощит, відсутні. Транзитний прохід до вводів трубопроводів (вузлів з запірною арматурою), ввідно-розподільних приладів електропостачання (щитів), рамок вводу теплоносія не здійснюється.

Нежитлові приміщення підвалу № IV площею 5,3 м2, IVа площею 5,6 м2, ІVб площею 10,6 м2, IVв площею 6,3 м2, IVг площею 8,0 м2, IVд площею 7,7 м2, IVе площею 6,6 м2, IVж площею 12,2 м2, IVз площею 5,9 м2, IVи площею 8,3 м2, IVк площею 5,9 м2, IVл площею 4,6 м2, площею 5,5 м2, IVн площею 11,3 м2, в житловому будинку літ. «А-8-9» будинку АДРЕСА_1 , не відносяться до допоміжних приміщень житлового будинку, що призначені для забезпечення експлуатації й обслуговування житлового будинку, і можуть бути використані у встановленому порядку. Досліджувані приміщення по функціональному призначенню відносяться до нежитлових приміщень.

З технічної точки зору нежитлові приміщення № IV площею 5,3 м2, IVа площею 5,6 м2, ІVб площею 10,6 м2, IVв площею 6,3 м2, IVг площею 8,0 м2, IVд площею 7,7 м2, IVе площею 6,6 м2, IVж площею 12,2 м2, IVз площею 5,9 м2, IVи площею 8,3 м2, IVк площею 5,9 м2, IVл площею 4,6 м2, площею 5,5 м2, IVн площею 11,3 м2, розташовані у підвальній частині житлового будинку за адресою: будинок АДРЕСА_1 , не відносяться до допоміжних приміщень, необхідних для забезпечення технічної експлуатації та обслуговування житлового будинку.

Позиція суду апеляційної інстанції

Стаття 41 Конституції України закріпила, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання має право, зокрема, відповідно до законодавства та статуту захищати права, представляти інтереси співвласників у судах, органах державної влади і органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності; використовувати допоміжні приміщення у багатоквартирному будинку для потреб органів управління об`єднання.

У статтею 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» зазначено, що багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна.

Так, відповідно до частини другої статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Отже, частина друга статті 382 ЦК України визначає правовий режим допоміжних приміщень і приміщень загального користування житлового будинку у дво- або багатоквартирному будинку. Зокрема, за власниками квартир у таких будинках на праві спільної сумісної власності закріплюються приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше ніж одну квартиру. Ця норма спрямована на врегулювання порядку користування мешканцями квартир зазначеними приміщеннями та обладнанням.

Усі зазначені об`єкти становлять єдине ціле з квартирами і житловим будинком, призначені вони для постійного обслуговування і забезпечення відповідної експлуатації всього будинку.

Відповідно до частини першої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Згідно зі статтею 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

У рішенні Конституційного Суду України у справі про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків від 02 березня 2004 року № 4-рп/2004 вказано, що в аспекті конституційного звернення і конституційного подання положення частини першої статті 1, положення пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» треба розуміти так: допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення) (пункт 2 частини першої статті 2 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна (пункт 3 частини першої статті 2 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Тобто, в різних випадках одне і те ж приміщення може відноситись до житлового фонду і мати статус допоміжного або бути самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, у зв`язку з чим у власників квартир право власності на такі приміщення не виникає.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі №598/175/15-ц (провадження №14-363цс19) вказала, що для розмежування допоміжних приміщень багатоквартирного жилого будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку і входять до житлового фонду, та нежилих приміщень, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, до житлового фонду не входять, слід виходити, як з місця їхнього розташування, так і із загальної характеристики сукупності властивостей таких приміщень, зокрема способу і порядку їх використання.

Отже, нормами законодавства визначено, що допоміжне приміщення багатоквартирного будинку і нежитлове приміщення є різними приміщеннями, критерії їх розмежування є досить чіткими, а тому немає підстав стверджувати, що у різних випадках одне і те ж приміщення може одночасно відноситися до допоміжного та бути нежитловим.

Як зазначалося вище, нежитлове приміщення це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин.

Натомість, допоміжними приміщеннями є всі без винятку приміщення багатоквартирного житлового будинку, незалежно від наявності або відсутності в них того чи іншого обладнання, комунікацій, адже їх призначенням є обслуговування не лише будинку, а й власників квартир, підвищення життєвого комфорту і наявність різних способів задоволення їх побутових потреб, пов`язаних із життєзабезпеченням. І лише приміщення, що з самого початку будувалися як такі, використання яких мало інше призначення (магазини, перукарні, офіси, поштові відділення тощо), залишаються тими, що не підпадають під правовий режим допоміжних приміщень.

Особливістю правового статусу допоміжних приміщень є те, що вони є спільною власністю власників квартир у багатоквартирному будинку в силу прямої норми закону і підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення співвласниками будь-яких додаткових дій. Зазначене виключає набуття будь-якою особою права власності на такі приміщення, як на окремий об`єкт цивільних прав.

ОСББ «Харківське узлісся» представляє інтереси саме співвласників багатоквартирного будинку, яким належать спірні приміщення на праві спільної сумісної власності в силу закону.

Спірні приміщення, в разі їх належності до допоміжних, можуть перебувати у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку, але не у власності позивача.

При зверненні до суду з позовом позивач вказує, що об`єкти нерухомості повинні бути витребувані на користь юридичної особи ОСББ «Харківське узлісся», а не на користь співвласників.

Частина третя статті 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями частин першої - четвертої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина першої статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Письмові докази, у тому числі протоколи їх огляду, складені за судовим дорученням або в порядку забезпечення доказів, за клопотанням учасника справи оголошуються в судовому засіданні або пред`являються йому, а в разі необхідності - також свідкам, експертам, спеціалістам чи перекладачам для ознайомлення. Учасники справи можуть давати свої пояснення з приводу цих доказів або протоколу їх огляду. Учасниками справи з приводу зазначених доказів можуть ставитися питання свідкам, а також експертам, спеціалістам (частини перша та друга статті 235 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що положеннями частини п`ятої статті 95 ЦПК України передбачено порядок посвідчення копії документів, які надаються сторонами як докази у справі.

На обґрунтування позовних вимог в додатку до позовної заяви були надані письмові докази, а саме посвідчені копії документів, при цьому позивач не навів доказів, що документи ним були отримані в порядку передбаченому чинним законодавством.

Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом першої інстанції правильно враховано правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 598/175/15-ц (провадження № 14-363цс19) та встановлено, що для розмежування допоміжних приміщень багатоквартирного жилого будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку і входять до житлового фонду, та нежилих приміщень, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, до житлового фонду не входять, слід виходити як з місця їхнього розташування, так і із загальної характеристики сукупності властивостей таких приміщень, зокрема способу і порядку їх використання.

Апеляційний суд зазначає, що у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 липня 2019 року у справі № 686/23256/16-ц (провадження № 61-32980св18) зазначено: «отриманий відповідно до вимог закону висновок експерта у кримінальній справі, є письмовим доказом у цивільній справі, якому суд має надати оцінку та мотивувати, чи визнає доказ, чи відхиляє його».

Матеріали справи містять технічну документацію а саме: план-схема підвалу будинку АДРЕСА_2 ; копія поверхового плану будинку АДРЕСА_2 ; копія поверхових планів 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 та технічного поверхів будинку АДРЕСА_1 ; копія декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 10 лютого 2013 року №ХК74.

У справі мається висновок судової будівельно-технічної експертизи №14507 від 30 листопада 2020 року за матеріалами кримінального провадження 0000063 від 09 липня 2020 року, відповідно до якого вхід/вихід до досліджуваних нежитлових приміщень підвалу, загальною площею 103,8 кв.м. в житловому будинку 13-В літ. «А-8-9» по АДРЕСА_1 , окремий, здійснюється з фасаду житлового будинку та не сполучається з сходовими клітинами житлової частини будинку. Безпосередньо вхід до приміщень № IV, ІVа, ІVб, ІVв, ІVг, ІVд, ІVе, ІVж, ІVз, ІVи, ІVл, ІVм, ІVк, ІVн здійснюється через приміщення загального користування, а саме коридор ІІІа. Через досліджувані підвальні приміщення № IV, ІVа, ІVб, ІVв, ІVг, ІVд, ІVе, ІVж, ІVз, ІVи, ІVл, ІVм транзитом проходять загальнобудинкові мережі водопостачання та водовідведення, опалення. В межах досліджуваних підвальних приміщень наявність вводів мереж водопостачання та каналізації рамки вводу теплоносія, ввідно-розподільних приладів електропостачання (щитки) не встановлено.

Крім того, на даних інженерних мережах відсутні прилади обліку та запірна арматура передбачені для забезпечення експлуатації мереж будинку. В підвальних приміщеннях № IV к, IVн - трубопроводи відсутні. В коридорі ІІІа, яке є приміщенням загального користування, розташовані транзитні трубопроводи каналізації, холодного, гарячого водопостачання та опалення, з запірною арматурою. В приміщенні ІІІ, яке є також приміщенням загального користування, розташоване обладнання для забезпечення власників системами відео нагляду. Таким чином, у нежитлових приміщеннях підвалу № IV, ІVа, ІVб, ІVв, ІVг, ІVд, ІVе, ІVж, ІVз, ІVи, ІVл, ІVм, в житловому будинку АДРЕСА_2 транзитом проходять загальнобудинкові мережі водопостачання, водовідведення опалення. В приміщеннях № ІVк, ІVн - трубопроводи відсутні. Запірна арматура (вентилі випускні крани, задвижки тощо) на трубопроводах, рамка вводу теплоносія та електрощит, відсутні. Транзитний прохід до вводів трубопроводів (вузлів з запірною арматурою), ввідно-розподільних приладів електропостачання (щитів), рамок вводу теплоносія не здійснюється.

У висновку зазначено, що нежитлові приміщення підвалу № IV площею 5,3 м2, IVа площею 5,6 м2, ІVб площею 10,6 м2, IVв площею 6,3 м2, IVг площею 8,0 м2, IVд площею 7,7 м2, IVе площею 6,6 м2, IVж площею 12,2 м2, IVз площею 5,9 м2, IVи площею 8,3 м2, IVк площею 5,9 м2, IVл площею 4,6 м2, площею 5,5 м2, IVн площею 11,3 м2, в житловому будинку 13-В літ. «А-8-9» по АДРЕСА_1 , не відносяться до допоміжних приміщень житлового будинку, що призначені для забезпечення експлуатації й обслуговування житлового будинку, і можуть бути використані у встановленому порядку. Досліджувані приміщення по функціональному призначенню відносяться до нежитлових приміщень.

За результатами проведення експертизи у висновку зазначено, що по функціональному призначенню приміщення підвалу в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 відносяться до нежитлових. З технічної точки зору нежитлові приміщення № IV площею 5,3 м2, IVа площею 5,6 м2, ІVб площею 10,6 м2, IVв площею 6,3 м2, IVг площею 8,0 м2, IVд площею 7,7 м2, IVе площею 6,6 м2, IVж площею 12,2 м2, IVз площею 5,9 м2, IVи площею 8,3 м2, IVк площею 5,9 м2, IVл площею 4,6 м2, площею 5,5 м2, IVн площею 11,3 м2, розташовані у підвальній частині житлового будинку за адресою: буд. АДРЕСА_1 , не відносяться до допоміжних приміщень, необхідних для забезпечення технічної експлуатації та обслуговування житлового будинку.

Вище зазначений висновок є належним та допустимим доказом в розуміння статті 77 ЦПК України. Суд першої інстанції правильно послався на нього при постановленні судового рішення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем не доведено належними, достатніми та допустимим доказами, як це передбачено статтею 81 ЦПК України, те, що спірні приміщення є допоміжними приміщеннями. Навпаки, висновок експерта № 14507 від 30 листопада 2020 року доводить, що зазначені приміщення не відносяться до допоміжних приміщень, необхідних для забезпечення технічної експлуатації та обслуговування житлового будинку.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання представника апелянта на те, що спірні приміщення є допоміжним, оскільки їх призначення необхідно визначати на момент введення будинку в експлуатацію, так, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №14507 від 30 листопада 2020 року, вказані приміщення віднесені до категорії нежитлових приміщень.

Посилання апелянта у скарзі про те, що висновок експерта не може враховуватися судом при розгляді даної справи не заслуговують на увагу і спростовуються нормами чинного законодавства.

Визначальним для правильного вирішення даного спору є з`ясування та визначення правового статусу спірних приміщень у багатоквартирному будинку, а саме встановлення, чи належать усі спірні приміщення до числа допоміжних, чи є нежитловими приміщеннями в структурі житлового будинку, з урахуванням характеристик таких приміщень. При цьому доводи скаржника про зворотне - що навпаки не має принципового значення для правильного вирішення справи правовий статус приміщення - є нічим іншим, ніж довільним тлумаченням норм законодавства та позиції Верховного Суду.

При укладенні договору купівлі продажу між ОСОБА_4 »-ТОВ та ОСОБА_1 01 лютого 2013 року статус спірних приміщень було визначено забудовником на основі проектної документації саме нежитловими. Так в пункті 1.2. вище зазначеного договору визначено, що «приміщення» - означає нежитлове ізольоване приміщення у житловому Будинку розташованому за адрескою : АДРЕСА_3 . Відповідно до договору, його предметом було саме купівля-продаж нежитлового приміщення.

В частині позовних вимог ОСББ «Харківське узлісся» до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу АХ/09/підв02-13 від 01 лютого 2013 року та додаткової угоди № 1 від 10 лютого 2013 року, та акту прийому передачі нерухомого майна від 17 червня 2020 року б/н суд апеляційної інстанції справу не переглядає. Дані договір, двотактова угода та акт прийому передачі в подальшому стали підставою на посвідчення права власності Черкес РД на спірні нежитлові приміщення, з визнанням їх статусу саме нежитловими. Суд апеляційної інстанції зазначає, що договір купівлі-продажу АХ/09/підв02-13 від 01 лютого 2013 року та додаткова угода № 1 від 10 лютого 2013 року, та акту прийому передачі нерухомого майна від 17 червня 2020 року б/н є належними та допустимими доказами в яких забудовник визнав спірні приміщення нежитловими. Будь-яких доказів, які б спростовували цю обставину позивачем не наведено.

Ураховуючи викладене суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірні приміщення не є допоміжним, а є нежилими приміщеннями, які не входить до житлового фонду і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, а, відтак, не є у спільній сумісній власності мешканців даного будинку, в особі позивача - ОСББ «Харківське узлісся», та не порушує прав співвласників у багатоквартирному будинку.

В матеріалах справи міститься технічна документація, а саме:

- план-схема підвалу будинку АДРЕСА_2 ;

- копія поверхового плану будинку АДРЕСА_2 ;

- копія поверхових планів 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 та технічного поверхів будинку АДРЕСА_1 ;

- копія декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 10 лютого 2013 року №ХК74.

- висновок судової будівельно-технічної експертизи №14507 від 30 листопада 2020 року за матеріалами кримінального провадження 0000063 від 09 липня 2020 року.

В матеріалах справи мається експлікація вбудованих приміщень у квартирному(багатоповерховому) будинку до Технічних паспортів виготовлених ТОВ «Інвентарбюро» вказано, що спірні приміщення мають призначення як нежитлові.

На основі аналізу вище вказаних доказів судом першої інстанції було зроблено висновок про відмову в задоволенні позовник вимог ОСББ «Харківське узлісся», суд апеляційної інстанції погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Позивачем, як додаток до позовної заяви, було надано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власників на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна відповідно до якої спірні приміщення, які перебувають у власності ОСОБА_1 є нежитловими приміщеннями.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б беззаперечно свідчили про те, що спірні приміщення будувалося не як допоміжні, про що вказував позивач, а як інше приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна, з іншим призначенням, ніж допоміжні приміщення.

Отже, висновки суду про відмову у позові є обґрунтованими, оскільки зроблені на всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх наявних у справі доказів в їх сукупності.

Для розмежування допоміжних приміщень багатоквартирного жилого будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку і входять до житлового фонду, та нежилих приміщень, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, до житлового фонду не входять, слід виходити як з місця їхнього розташування, так і із загальної характеристики сукупності властивостей таких приміщень, зокрема способу і порядку їх використання.

Дана позиція висвітлена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №598/15ц.

Відтак, сама по собі назва нежитлового приміщення «підвал», та/або розташування такого приміщення у будинку, де зазвичай розташований підвал, не робить автоматично таке приміщення допоміжним, а відповідно і приміщення загального користування.

Посилання позивача, що всі спірні приміщення в наданій ним, як додаток до позову, технічній документації вказані як «підсобні» не визначають їх статус саме як допоміжних.

Позивачем не надано доказів, які би беззаперечно доводили, що нежитлові приміщення підвалу №ІХ, №IX6, №ІХв, №ІХг, №ІХд, №ІХе, №ІХж, №ІХз, №ІХи, №ІХк, №VIII, №II, дев`ятого поверху №II, восьмого поверху №VI, сьомого поверху №VI, п`ятого поверху №II, четвертого поверху №II, третього поверху №ІІ, є саме допоміжними приміщеннями.

Водночас частина 1 статті 83 ЦПК України зобов`язує позивача, осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, подати докази разом з поданням позовної заяви.

Як вже зазначалося вище, відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд апеляційної інстанції повторно акцентує увагу, що згідно з частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Вимога про витребування майна із чужого незаконного володіння може бути пред`явлена відповідно до статті 387 ЦК України та частини третьої статті 10 ЦПК України Так, особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача, при цьому власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.

Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18).

Застосування будь-яких засобів правового захисту матиме сенс лише за умови, що обрані суб`єктом порушеного права способи захисту відповідають вимогам закону та є ефективними.

Відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі.

Віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 липня 2020 року в справі № 752/13695/18 (провадження № 61-6415св19).

Добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (пункт 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17).

У постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2407цс15 зроблено висновок, що «витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. До того ж одна з умов застосування віндикаційного позову - відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, оскільки в такому разі здійснюється захист порушеного права власності за допомогою зобов`язально-правових способів».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 37 - 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18) зроблено висновок, що «предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.

У пунктах 142, 145, 146, 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16-ц (провадження № 14-208цс18) зроблено висновок, що "Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Можливість власника реалізувати його право витребувати майно від добросовісного набувача згідно зі статтею 388 ЦК України залежить від того, на якій підставі добросовісний набувач набув це майно у власність, а у разі набуття його за оплатним договором - також від того, як саме майно вибуло з володіння власника чи особи, якій власник це майно передав у володіння. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина третя статті 388 ЦК України). Коло підстав, за яких власник має право витребувати майно від добросовісного набувача, є вичерпним (частини перша - третя статті 388 ЦК України). Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника" .(близький за змістом підхід сформулював Верховний Суд України у висновку, викладеному у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14).

Право власника згідно із частиною першою статті 388 ЦК України на витребування майна від добросовісного набувача пов`язане з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним. Й однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої згаданої статті) (постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № справі № 522/7636/14-ц (провадження № 14-636цс18)).

Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є наявність або відсутність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду».

З вищевказаного вбачається, що підставами для задоволення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння є наявність наступних факторів: вимога власника індивідуально-визначеного майна, який фактично таким не володіє та відсутність правових підстав для володіння таким майном особою, в якої таке майно знаходиться.

Згідно з частинами першою та другою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Якщо право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові (пункт 69 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц, провадження № 14-651цс18).

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний позивачем спосіб.

27 травня 2016 року було зареєстровано ОСББ «Харківське узлісся», суд апеляційної інстанції звертає увагу, що апеляційні вимоги, в межах яких перегадається справа, стосуються витребування майна, право власності на яке набуте в 2013 році.

Відповідно до договору купівлі-продажу між забудовником Фірмою «Т.М.М.»-ТОВ та ОСОБА_1 АХ2/09/підв-02-13 від 01 лютого 2013 року та додаткової угоди № 1 від 17 лютого 2013 року право власності на спірні приміщення визнано за ОСОБА_1 . Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що спірне майно перебувало у власності ОСББ «Харківське узлісся».

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до Статуту ОСББ «Харківське узлісся» майно об`єднання утворюється з майна, переданого йому співвласниками у власність, одержаних доходів, іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом.

Доказів передачі у власність або користування ОСББ «Харківське узлісся» співвласниками спірних нежитлових приміщень до суду першої інтенції не було надано. За вказаних обставин, немає підстав вважати, що спірні приміщення вибули з володіння ОСББ «Харківське узлісся» не з його волі іншим шляхом.

Колегія суддів вважає, що позивачем також не доведено те, що спірне майно було відчужено на користь відповідача незаконно, та власник на момент укладення договору купівлі-продажу спірного приміщення не мав на це права або діяв в не передбачений законом спосіб, порушуючи при цьому вимоги чинного законодавства.

У зв`язку із тим, що судовим розглядом встановлено, що спірні нежитлові приміщення є власністю ОСОБА_1 а також те, що позивачем не доведено, що спірні приміщення відносяться до допоміжних приміщень, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення в частині відмови у витребуванні з чужого незаконного володіння.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки ОСББ «Харківське узлісся», пред`явивши позов про витребування нежитлових приміщеннь із незаконного чужого володіння з огляду на порушення прав співвласників будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в ході розгляду справи не доведено належними та достатніми доказами факт належності йому спірного майна на праві власності на момент його відчуження, як і не доведено те, що відповідач на даний час володіє майном без достатньої правової підстави.

Не доведення позивачем наявності у нього речових прав на спірні приміщення свідчить про відсутність порушення його прав з боку відповідачів, що є самостійною підставою для відмови в позові про витребування майна з чужого незаконного володіння, який спрямований саме на захист права власності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і дали їм належну оцінку згідно зі статтями 76-81, 89, 367, 368 ЦПК України, правильно встановили обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені у апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження судом першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено докази, зроблені висновки відповідають обставинам справи, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишати судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, підстави для зміни чи скасування рішення суду відсутні.

Отже, апеляційну скаргу ОСББ «Харківське узлісся» слід залишити без задоволення, а рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 червня 2021 року, в частині позовних вимог «Харківське узлісся» до ОСОБА_1 провитребування майна з чужого незаконного володіння, які передані на новий розгляд Верховним Судом до суду апеляційної інстанціє - залишити без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл витрат.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишається без змін, підстави для нового розподілу судових витрат за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції - відсутні.

Проте, оскільки при подачі касаційної скарги відповідачем був сплачений судовий збір за подачу касаційної скарги в сумі 6364,80 грн (т. 4 а.с. 54), вказані витрати мають бути стягнуті із позивача.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Харківське узлісся» - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 червня 2021 року, в частині позовних вимог об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Харківське узлісся» до ОСОБА_1 провитребування майна з чужого незаконного володіння, які були передані на новий розгляд Верховним Судом до суду апеляційної інстанції, - залишити без змін.

Стягнути з об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Харківське узлісся» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 6364,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 жовтня 2023 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О.Панченко