Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Дергачової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Передерій Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позов мотивує тим, що вона проживала з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Спільне життя з ОСОБА_2 не склалося і на даний час останній проживає окремо.

Позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 02.09.2021), яка проживає разом з нею, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 10.09.2021 № 521, сама виховує та доглядає за донькою, що унеможливлює її працевлаштування.

Відповідач систематично не надає грошові кошти на утримання доньки, її належне харчування, лікування та оздоровлення та не бере жодної участі і у її вихованні, тому майновий та фінансовий тягар забезпечення їх з відповідачем дитини лежить на ній одній.

Вказує, що відповідач має гарний стан здоров`я, жодних протипоказань до фізичної чи інтелектуальної праці немає. Відповідач не повідомляв її про те, що він працевлаштований, а також не повідомляв про розмір свого доходу.

Позивач вважає, що формою сплати аліментів на утримання дитини повинна бути тверда грошова сума, а достатнім їх розміром буде 5000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.09.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

14.11.2023 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що вимоги позивача, викладені в позовній заяві, ним визнаються частково. Наголошує, що проживав з ОСОБА_1 однією сім`єю в Чехії з січня 2020 року без реєстрації шлюбу. Коли дізналися, що ОСОБА_1 завагітніла, думали, що їх робити: залишатися в Чехії, чи повертатися в Україну. Вони спільним рішенням вирішили приїхати в Україну, куди повернулися у червні 2021 року та вирішили проживати у батьків позивача. Батьки допомогли влаштуватися на роботу в ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» Закарпатського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів, де працював з 29.06.2021. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_4 . У грудні 2021 року, коли йому потрібно було вакцинуватися або принести довідку, що не можна робити щеплення від Covid, він їхав до м. Харкова, щоб лягти у лікарню на обстеження та дізнатися, чим можна йому робити вакцинацію, тому що у нього бронхіальна астма IV ступеню. Коли він збирався їхати до м. Харкова, ОСОБА_1 викинула усі його речі з шафи і сказала, що я там більше не проживає. На наступний день він поїхав додому м. Чугуїв. У кінці грудня він приїхав в м. Ужгород, орендував житло на три дні, так як необхідно було вийти на роботу, після чого у нього була відпустка, на період якої він поїхав додому, оскільки йому необхідно було 19.01.2022 з`явитися у військомат і пройти ВЛК. 08.02.2022, пройшовши ВЛК, він повернувся до ОСОБА_1 , вони присіли поговорили і не дійшли до спільної думки, він ухвалив рішення звільнитися з роботи. ОСОБА_1 попросила його залишитися до 24.02.2022 на півроку доньки, на що він погодився. У нього були квитки на 26.02.2022 до м. Харків. 26.02.2022 він хотів їхати до м. Харків, приїхав на залізничний вокзал о 12 год., але потяг з м. Харкова ще не прибув і він його чекав до 18.00 год., при цьому весь цей час його усі її родичі вмовляли залишитися. Йому зателефонував її батько, поговорив з ним і вмовив залишитися, він залишився до квітня 2022 року. Враховуючи викладене, увесь цей час він забезпечував матеріально доньку та цивільну дружину, так як вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною. Зауважує, що з липня 2022 року по теперішній час він постійно перераховує грошові кошти на дитину, що підтверджується банківською випискою і відповідними квитанціями про перерахування коштів у період з липня 2022 до жовтня 2023 по 2000 грн., на загальну суму 32000 грн. На підставі наведеного, відповідач при ухваленні рішення у справі просить врахувати аргументи, викладені в відзиві на позовну заяву. В якості додатків відповідач долучив до відзиву квитанції про перерахування грошових коштів ОСОБА_1 та банківську виписку про рух грошових коштів.

24.11.2023 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, згідно з якою вважає відзив таким, що не спростовує доводів позовної заяви та обставин, покладених в основу позову. Зазначає, що фактично з квітня 2022 року вона самостійно виховую доньку ОСОБА_4 , оскільки за цей час батько не відвідував її жодного разу. У зв`язку з цим фінансовий тягар забезпечення їх з відповідачем дитини (належне харчування, придбання одягу лікування, оздоровлення) лежить на ній одній. Відповідач вказує, що з липня 2022 року по цей час він щомісячно перераховував грошові кошти на забезпечення малолітньої доньки у розмірі 2000 грн. Однак, грошових коштів у вказаній сумі їй не вистачає на повноцінне утримання доньки у зв`язку із збільшенням цін на основні життєво-необхідні товари, продукти та одяг і фактична сума вказаних витрат (від 3500 грн. до 5000 грн. щомісячно) є більшою, ніж прожитковий мінімум для дітей віком до шести років. Разом з тим, відповідач молодий, працездатний чоловік, має можливість працювати й в змозі заробити таку суму, щоб сплачувати на повноцінне утримання своєї доньки. Також наголошує, що відповідач не має на утриманні інших непрацездатних осіб. Крім того, у відзиві на позов відповідач вказує, що частково визнає позовні вимоги, але не вказує у якій частині. У зв`язку з цим, вважає, що аліменти у твердій грошовій сумі 5000 грн. щомісячно буде достатнім їх розміром на забезпечення утримання доньки ОСОБА_4 до досягнення дитиною повноліття.

17.11.2023 від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких вказує, що з 11.07.2023 він працює у ПрАТ «Оболонь» на посаді електромонтера насосної станції та отримує заробітну плату в середньому 16000 грн. щомісячно, що підтверджується випискою з особистого рахунку працівника ПрАТ «Оболонь». Враховуючи викладене, відповідач просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.09.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, при цьому у прохальній частині відповіді на відзив просить цивільну справу розглянути за її відсутності, зазначивши, що заявлений до відповідача позов підтримує та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, при цьому надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності за наявними у матеріалах справи документами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим виконавчим комітетом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області 02.09.2021, актовий запис № 95 від 02.09.2021.

Донька сторін проживає разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи, виданими Холмківською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області від 22.06.2021 № 311 та від 10.09.2021 № 521 відповідно.

За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Положенням ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України.

Як встановлено судом та не оспорюється відповідачем, спільна дитина сторін проживає разом з матір`ю та потребує матеріального забезпечення.

Відповідач проживає у м. Чугуїв Харківської області та працює у ПрАТ «Оболонь» на посаді електромонтера насосної станції.

Згідно з особистими рахунками за липень 2023 року ОСОБА_2 нарахована заробітні плата у сумі 11554,35 грн. (до виплати 5301 грн.), за серпень 2023 року у сумі 20811,04 грн. (до виплати 10753 грн.), за жовтень 2023 року у сумі 23032,90 грн. (до виплати 12042 грн.).

Відповідно до наданих до суду банківської виписки та платіжних доручень відповідач з липня 2022 року по жовтень 2023 року перераховував на рахунок позивача особисті кошти у сумах по 2000 грн., на загальну суму 32000 грн.

Зазначені обставини про перерахування коштів не заперечуються позивачем.

При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, вік дитини, матеріальне становище платника аліментів, який є особою працездатного віку, відсутність у матеріалах справи даних про наявність у відповідача аліментних зобов`язань та інших утриманців, часткове визнання позову, а також вимоги норми ч. 2 ст. 182 СК України, згідно з якою розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Також суд бере до уваги, що ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено з 01.01.2023 прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років 2272 гривні.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації життя, а також беручи до уваги рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, суд приходить до висновку, що в силу вимог ст. 180 СК України з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на їх спільну дитину доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. щомісячно і до досягнення нею повноліття.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (постанова Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18).

Доказів того, що відповідач не має можливості чи не здатен допомагати дитині в матеріалах справи відсутні.

Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості.

Разом з тим, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів.

При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог ст. ст. 77-80 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

При цьому згідно зі ст. 81 ЦПК України обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

При визначенні розміру аліментів на доньку слід враховувати, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки позивача, але й відповідача.

Позивач не надала суду доказів на підтвердження необхідності стягнення аліментів саме в розмірі 5000 грн. щомісячно для забезпечення належного розвитку та належного рівня життя дитини, виходячи з рівного обов`язку батьків брати участь в їх матеріальному утриманні, та не надала доказів матеріальної можливості відповідача сплачувати аліменти в зазначеному розмірі, а тому у решті позовних вимог слід відмовити.

Таким чином, з огляду на вищенаведені обставини, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню.

При цьому, оскільки позов із вимогами про стягнення аліментів пред`явлений 06.09.2023, то в силу вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи приписи ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та ст. 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 76, 80, 81, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 289, 354, 355, 430 ЦПК України, ст. ст. 7, 180-184, 191 СК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень, починаючи з 06.09.2023 і до досягнення нею повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Дата складення повного судового рішення 27 листопада 2023 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Н.В. Дергачова