Справа № 182/1076/21
Провадження № 2/0182/972/2023
04.12.2023 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Рунчевої О.В., секретаря Власенко Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним спадкового договору, -
Позивач 22.02.2021 року звернулася до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з вищезазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла сестра позивача ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Враховуючи відсутність у ОСОБА_4 інших спадкоємців ніж позивач,яка відповідно до ч.1 ст. 1262 ЦК України являється спадкоємцем другої черги, ОСОБА_2 подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області.
Однак, постановою від 02.04.2019 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Апальковим Є.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 було відмовлено, зважаючи на те, що за життя спадкодавець уклала спадковий договір із ОСОБА_3 щодо відчуження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, про існування вказаного спадкового договору, а отже і про порушення своїх прав позивач дізналась після 02.04.2019 року.
Позивач вважає, що порушення її прав полягає в тому, що вищевказаний спадковий договір в момент укладення не був спрямований на реальне настання правових наслідків для набувача за цим договором і викликає сумніви щодо вільного волевиявлення зі сторони відчужувача.
Відповідно до п. 1 спадкового договору від 10.03.2017 року ОСОБА_3 як набувач за договором зобов`язується виконувати передбачені в ньому розпорядження ОСОБА_4 як відчужувача за договором і в разі смерті останньої набуває право власності на належне їй майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до п. 7 вказаного спадкового договору, на набувача, тобто ОСОБА_3 покладаються обов`язки у вигляді дій немайнового характеру, що передбачають шанобливе ставлення з боку набувача до особи відчужувача, регулярне відвідування відчужувача, толерантне ставлення до окремих недоліків його характеру, організацію прогулянок, участь у догляді за відчужувачем, його оселею, оплату за дорученням та коштами відчужувача комунальних послуг, надання допомоги в оформленні житлових субсидій.
Відповідно до п. 8 зазначеного договору, у разі смерті ОСОБА_4 набувач майна за цим договором, тобто відповідач зобов`язувалась здійснити комплекс заходів та обрядових дій з поховання відчужувача за договором на кладовищі міста Нікополя Дніпропетровської області.
Однак, позивач вважає, що в момент укладення даного спадкового договору відповідач не мала наміру дотримуватись покладених на неї зобов`язань, тобто реального настання правових наслідків зі сторони набувача за договором не передбачалось, зважаючи на те, що в період до 10.03.2017 року та відразу після цього відповідач постійно проживала на території російської федерації і точно знала, що виконати за таких умов зобов`язання неможливо.
Враховуючи стан здоров`я та спосіб життя ОСОБА_5 , яка постійно зловживала алкогольними напоями та мала хронічні захворювання, а саме: цироз печінки, пов`язані з цим кровотеча з розширених вен стравоходу і шлунково-кишкова кровотеча, вона потребувала систематичного лікування та з періодичністю приблизно раз на два місяці, перебувала на стаціонарному лікуванні. Більш того, ОСОБА_4 як на момент укладення спадкового договору, так і після цього систематично перебувала в тяжкому стані, через що лікувалась в реанімаційному відділенні, тобто потребувала постійного догляду вже на момент укладання договору.
Позивач також зазначає, що відповідно до інформації, наданої КП «Нікопольська міська лікарня № 1» ДОР, ОСОБА_4 з 04.03.2017 року по 20.03.2017 рік знаходилась на лікуванні в реанімаційному відділенні, що викликає сумніви в тому, вона взагалі могла добровільно укласти оспорюваний спадковий договір 10.03.2017 року. Тим більше, відповідно до змісту вказаного договору, виїзд до реанімаційного відділення КП «Нікопольська міська лікарня № 1» ДОР нотаріусом не здійснювався, а припущення про те, що ОСОБА_4 , перебуваючи в тяжкому стані, яке передбачає лікування в реанімаційному відділенні, із внутрішньою кровотечею могла самостійно і добровільно з`явитись до нотаріальної контори для укладення договору є більш ніж сумнівним.
Враховуючи вказаний факт, а також те, що з березня 2017 року та до моменту смерті ОСОБА_4 не повідомила свою сестру, а саме позивача, яка постійно здійснювала догляд за нею та несла витрати на її лікування про укладання спадкового договору із відповідачем можна зробити висновок, що оспорюваний спадковий договір не відповідає вимогам ч. 3 ст. 203 ЦК України, тобто не відповідає дійсному волевиявленню однієї із сторін.
Позивач вказує, як до моменту укладання спадкового договору від 10.03.2017 року так і після догляд за ОСОБА_4 , витрати на лікування, а також організація поховання здійснювалися позивачем.
З урахуванням того, що відповідач до моменту укладення оспорюваного спадкового договору, тобто до 10.03.2017 року фактично не проживала на території м. Нікополь, жодної допомоги ОСОБА_4 не надавала, більш того, не надавала такої допомоги навіть безпосередньо після підписання договору, коли ОСОБА_4 перебувала на лікуванні, а також, враховуючи, що після укладення спадкового договору жодна з умов, передбачених п. 7 вказаного договору не була виконана, позивач вважає, що поведінка відповідача повною мірою свідчить про недійсність оспорюваного договору, оскільки відповідач в момент укладення договору повністю розуміла, що не має наміру виконувати покладені на неї обов`язки.
Тому, просить суд визнати недійсним спадковий договір, укладений 10.03.2017 року між ОСОБА_4 та відповідачем, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Іопелем С.О., зареєстрований в реєстрі за № 974.
Ухвалою суду від 30.03.2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовчесудове засідання.
Ухвалою суду від 19.05.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання сторони не з`явилися. Від представника позивача ОСОБА_1 на адресу суду надійшло клопотання, в якому просить розглянути справу без участі позивача та її представника, не заперечують проти заочного вирішення справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалення заочного рішення (а.с.90-91).
Відповідача ОСОБА_3 було сповіщено про розгляд справи за зареєстрованим місцем її проживання. Досуду повернувся конверт, як не вручений у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с.92).
Крім того, відповідача ОСОБА_3 було сповіщено про розгляд справи оголошенням на сайті Судової влади України, згідно вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Причини неявки суду невідомі.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України уразі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданимНікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.10).
Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_2 є рідною сестрою померлої ОСОБА_4 (а.с.11,12,13,14).
Позивач ОСОБА_2 сестра померлої ОСОБА_4 зазначає, що зверталася до Другої нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини, після смерті сестри.
Згідно копії спадкової справи № 232/2018, наданої Завідувачем Другої нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області В.М. Балашовою 12.05.2021 року на запит суду вбачається, що ОСОБА_2 21.06.2018 року у встановлений шестимісячний строк зверталася з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.43-54).
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 245042349 від 18.02.2021 року в розділі Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень міститься інформація: номер запису про обтяження: 19383631; дата державної реєстрації 10.03.2017 рік; державний реєстратор: приватний нотаріус Іопель Сергій Олександрович, Нікопольський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська обл.; підстава для державної реєстрації: спадковий договір, серія та номер: р.№ 974, виданий 10.03.2017, видавник: Іопель С.О. приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області; підстава внесення запису:рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 34209265 від 10.03.2017 12:30:57, приватний нотаріус Іопель Сергій Олександрович, Нікопольський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська обл.; вид обтяження: заборона на нерухоме майно; відомості про суб`єктів обтяження: особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_4 , обтяжувач: ОСОБА_3 ; опис предмета обтяження: двокімнатна квартира АДРЕСА_2 (а.с.15-17).
Постановою державного нотаріуса Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Апалькова Є.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.04.2019 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , оскільки не надала документи, що підтверджують право власності ОСОБА_4 на вищезазначене нерухоме майно (а.с.19).
ОСОБА_2 вказує, що являється спадкоємцем за законом після рідної сестри ОСОБА_4 , а існування оспорюваного спадкового договору перешкоджає реалізації права на отримання спадщини.
Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 124 Конституції України, ст. 15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1302 ЦК України визначено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.
Перехід майна від відчужувача до набувача на підставі спадкового договору не є окремим видом спадкування, а тому на відносини сторін не поширюються відповідні правила про спадкування.
Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року (справа № 648/3671/16-ц).
Згідно зі ст. 1304 ЦК України спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з ст. 1305 ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.
Відповідно до ч.1 ст. 1307 ЦК України на майно, визначене у спадковому договорі, нотаріус, який посвідчив цей договір, накладає заборону відчуження.
Відповідно до п. 7 Спадкового договору від 10.03.2017 року за згодою сторін на набувача майна за цим договором покладаються обов`язки у вигляді дій немайнового характеру, що передбачають шанобливе ставлення з боку набувача до особи відчужувача, регулярне відвідування відчужувача, толерантне ставлення до окремих недоліків його характеру, організацію прогулянок, участь у догляді за відчужувачем, його оселею, оплату за дорученням та коштами відчужувача комунальних послуг, надання допомоги в оформленні житлових субсидій.
Відповідно до п. 8 Спадкового договору від 10.03.2017 року уразі смерті відчужувача, набувач майна зобов`язаний здійснити комплекс заходів та обрядових дій з поховання відчужувача на кладовищі міста Нікополя Дніпропетровської області.
Позивач стверджує, що відповідач не дотримувалась покладених на неї зобов`язань відповідно до вказаного спадкового договору.
Враховуючи стан здоров`я та спосіб життя ОСОБА_5 , яка зловживала алкогольними напоями, мала хронічні захворювання, внаслідок чого періодично перебувала на стаціонарному лікуванні, що підтверджується довідкою КП «Нікопольська міська лікарня № 1» ДОР № 924 від 26.07.2019 року (а.с.23), ОСОБА_2 постійно здійснювала догляд за померлою сестрою та несла витрати на її лікування.
Відповідно до довідки КП «Дніпропетровська обласна станція переливання крові» № 60 від 30.07.2018 року вбачається, що оплата за компоненти крові, які отримала ОСОБА_4 під час лікування здійснювалась саме ОСОБА_2 (а.с.24).
Крім того, відповідно до Договору-замовлення № 884 від 01.08.2018 року з КП «Ритуальна служба» Нікопольської міської ради поховання ОСОБА_4 було організовано також позивачем (а.с.25).
Таким чином, зобов`язання, передбачені п.п.7,8 спадкового договору від 10.03.2017 року відповідачем не виконувались.
Згідно п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України «про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 Спадковий договір може бути визнано недійсним із підстав, визначених нормами глави 16 ЦК.
Спадковий договір може бути визнано недійсним із підстав, визначених нормами глави 16 ЦК України, тому вимогу про визнання недійсним спадкового договору може бути заявлено як відчужувачем та набувачем, так й іншою заінтересованою особою. У разі пред`явлення позову особою, яка не є стороною спадкового договору, необхідно перевіряти, які права та охоронювані законом інтереси цієї особи порушено (стаття 3 ЦПК України).
Відповідно до ст.215ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6ст.203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Положеннями частин першої та другої статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання спадкового договору недійсним підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81,89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 11,16, 203,215, 1302, 1304, 1305 ЦК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 , в інтересах та від імені якої діє адвокат Ревта Денис Леонідович до ОСОБА_3 про визнання недійсним спадкового договору задовольнити.
Визнати недійсним спадковий договір, укладений 10 березня 2017 року між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Іопелем С.О., зареєстрований в реєстрі за № 974.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: О. В. Рунчева