ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6114/23 Справа № 185/8594/21 Суддя у 1-й інстанції - Головін В.О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Шавкун Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що є засновником ФГ "Пітер" та здійснює підприємницьку діяльність на орендованих землях, що розташовані поблизу с. В`язівок Вербківської сільської ради. Відповідач є особою, яка останнім часом намагається спотворити його ділову репутацію, завдати шкоду честі та гідності шляхом поширення недостовірної інформацію особисто та за допомогою створених ним «заходів». Одним з таких «заходів» відповідача було оголошення наступного змісту: «Шановні жителі села! В п`ятницю ІНФОРМАЦІЯ_1 о 10:30 год. біля клубу відбудуться збори. В зв`язку з негативною ситуацією у питанні оренди землі ФГ «Пітер»; «Шановні жителі с. В`язівок та с. Кочережки у кого є скарги на фермерське господарство «Пітер», хто хоче відійти від нього до іншого фермера, чи не згодні з орендною платою, чи з інших причин спочатку будемо перевіряти в реєстраційній службі до якого року вони в оренді. Так як «Пітер» практикує підробку підписів та договорів. Без відома господаря цієї землі робить договори на 10-25 років. В селі вже є такі випадки. Будемо робити збори по цьому питанню. Дату повідомимо пізніше. На зустрічі буде телебачення, а також будуть присутні представники поліції та Райдержадміністрації. Кому потрібна допомога, з будь-яких питань, телефонуйте НОМЕР_1 ОСОБА_3 . Будемо раді допомогти». Позивачем збережена мова та орфографія оригіналів.

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відбулась сходка відповідача зі своїми прихильниками з числа його родичів, які поділяють плани відповідача відкусити частку від його бізнесу, де відповідач особисто поширював неправдиву інформацію відносно позивача та ФГ «Пітер» з метою підірвати його ділову репутацію.

На підставі вищезазначеного, просив зобов`язати відповідача спростувати недостовірну інформацію, поширену відповідачем відносно нього;стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 150 000 грн. та судові витрати,у справі.

Не погоджуючись із позовом ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом посилаючись на те, що зміст розповсюджених ним оголошень не може бути витлумачений як такий, що містить фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів та неофіційних термінів, які допускають двояке трактування. Позовна заява містить твердження щодо маніпуляції фактами, яку застосовує позивач за первісним позовом, адже його ім`я у змісті оголошення не згадується, та й посада, яку займає позивач, згідно ЄДРПОУ ФГ «Пітер» - керівник ФГ «Пітер», дає підстави стверджувати, що позивач є людиною, яка є публічною особою, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Вважає, що дії ОСОБА_2 є наклепом на нього та членів його родини, з метою залякати на прикладі відповідача, інших незгодних землевласників, які незадоволенні відношенням до них керівника ФГ «Пітер» ОСОБА_2 .

На підставі вищезазначеного, просив зобов`язати ОСОБА_2 спростувати звинувачення, недостовірну інформацію, поширену у позові до нього та його родичів у справі та стягнути моральну шкоду у розмірі 150 000 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2023 року у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Рішення суду мотивовано відсутністю правових підстав для задоволення первісного позову ОСОБА_2 , оскільки оголошення не носять негативно стверджувального характеру по відношенню до позивача за первісним позовом, а їх формулювання вочевидь носять оціночний характер, а тому не може вважатися недостовірною інформацією, яка порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачем за зустрічним позовом порушення його особистих немайнових прав під час реалізації ОСОБА_2 свого права на судовий захист.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення суду першої інстанції в частині вирішення зустрічного позову скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення зустрічного позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, судом першої інстанції не взято до уваги, що своїми діями по звинуваченню ОСОБА_1 та членів його родини в зазіханні на його статки шляхом відкушення частини бізнесу та поширення про це недостовірної інформації, йому нанесено моральну шкоди.

З огляду на те, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині вирішення зустрічного позову, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення лише в частині, яка оскаржується. В іншій частині рішення суду не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом не перевіряється.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на протязі останнього часу склалися неприязні відносини у зв`язку з користуванням земельними ділянками, які належать мешканцям с. Вязовок Павлоградського району Дніпропетровської області і перебувають у оренді ФГ «Пітер», керівником якого є ОСОБА_2 .

В матеріалах справи містяться оголошення, інформацію викладену у яких ОСОБА_2 вважає, образливою для нього особисто.

Відповідно до статті 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності.

Згідно із частиною четвертою статті 32 Конституції України та статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, - кожному гарантується право на захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

Частиною першою статті 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація (частина перша статті 201 ЦК України).

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканим. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло.

Позови про захист гідності, честі та ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року у справі № 761/6866/16-ц.

Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

За змістом статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати.

Позови про захист честі, гідності чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (статті 3, 28).

Згідно із роз`яснень, викладених у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1, юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред`явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом (абзац 3 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

У пункті 18 цієї ж постанови зазначено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК України та статті 10 ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Згідно із частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується суд апеляційної інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та встановивши відсутність належних та допустимих доказів того, що поширення інформації ОСОБА_2 під час реалізації права на судовий захист порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 , або завдає шкоди його відповідним особистим немайновим благам чи перешкоджає йому повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, а також враховуючи конкретні обставини справи та той факт, що зазначена у цьому позові інформація входила до предмету доказування у справі, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання інформації недостовірною та її спростування.

Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то підстави для її задоволення відсутні, оскільки суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність та необґрунтованість вимоги про визнання недостовірної інформації та її спростування.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги щодо поширення ОСОБА_2 недостовірної інформації по звинуваченню ОСОБА_1 та членів його родини в зазіханні на його статки шляхом відкушення частини бізнесу та спричинення моральної шкоди останнім, безпідставні та необґрунтовані, оскільки спірна інформація не містить обвинувачень у вчиненні будь-якого конкретного злочину, передбаченого положеннями КК України.

Одночасно з цим, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що чинним законодавством не передбачено можливості притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень, тому що вони, як і думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків, не можуть бути предметом судового захисту, оскільки, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів, не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів).

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 25 січня

2023 року у справі № 761/33563/20.

Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними в справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Згідно статті 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2023 року -залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова