Справа № 686/2877/23
Провадження № 2/686/2276/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Заворотної О.Л.

секретаря судового засідання Сікори Ю.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

В січні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в обґрунтування якого вказала, що 22.02.2020 близько 20 год. 16 хв. ОСОБА_3 керуючи автомобілем «DODGE Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 в порушення вимог п.п. 2.3 б), 18.1 ПДР України поблизу будинку № 42 по вул. Шевченка у м. Хмельницькому, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість, не надав переваги у русі позивачці, як пішоходу, яка рухалась зліва на право відносно руху автомобіля та здійснив на неї наїзд, внаслідок чого позивачка отримала тілесні ушкодження. Після дорожньо-транспортної пригоди позивачка звернулась до травмпункту Хмельницької міської лікарні, після чого проходила лікування в неврологічному відділенні Хмельницької міської лікарні, та лікувалась амбулаторно та стаціонарно, внаслідок чого понесла витрати на лікування (придбання медикаментів, обстеження) на суму 23277 грн. 34 коп. Крім цього, позивач вказала, що до настання дорожньо-транспортної пригоди та на даний час працює продавцем в магазині «Авангард», який розташований поблизу стадіону «Поділля», так як самостійно позивачка не могла та не може ходити, тому користувалась послугами таксі 777777 приватного підприємця ОСОБА_5 для поїздки на роботу та на медичні обстеження та процедури, на вказані послуги позивачка витратила 19397грн. Також позивачці завдана моральна шкода, яку оцінює в 100000грн., просить стягнути з відповідача 42644 грн. 34 коп. завданої матеріальної шкоди, 100000 грн. моральної шкоди та судові витрати судовий збір та витрати на правову допомогу в розмірі 10000грн.

22.03.2023 представник відповідача подав відзив на позов, де зазначив, що під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності справа № 686/16005/20 суд не досліджував докази та не вирішував питання вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та закрив адміністративну справу за ст. 38 КУпАП, а тому посилання позивачки на вказану постанову є безпідставним, крім цього позивачка не вказала, які тілесні ушкодження їй було заподіяно внаслідок контакту її тіла з автомобілем, то свідчить про те, що позивачка намагається ввести суд в оману, оскільки відповідно до відеозаписів з камери відео спостереження, які були долучені до матеріалів адміністративної справи працівниками поліції, контакту автомобіля «DODGE Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 яким керував ОСОБА_3 та пішоходом ОСОБА_1 не було. Позивачка ОСОБА_1 не надала суду відповідних медичних документів, що підтверджують наявність у неї тілесних ушкоджень, які пов`язані і знаходяться в прямому причинному зв`язку з тими обставинами на які вона посилається і, що саме тілесні ушкодження отримані від наїзду на неї автомобіля «DODGE Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 яким керував ОСОБА_3 , із наданої виписки відомо, що позивачка багато років страждає та лікується від ряду хвороб, проходила лікування з 24.02.2020 по 06.03.2020, але будь-які записи про те, що зазначені хвороби виникли внаслідок наїзду на неї автомобіля 22.02.2020 відсутні, надані медичні документи, а саме, копії епікризу від 04.09.2020, від 14.12.2020, 07.04.2021, виписки № ІХ-220419/6599, копії фіскальних чеків на придбання ліків в 2021,2022 товарних чеків, списки користування послугами таксі, є недопустимими доказами, оскільки ніякого відношення не мають до обставин, які мали місце 22.02.2020 та не перебувають у причинному зв`язку та не завірені відповідним чином. Позивачкою належним чином не обґрунтовано розмір моральної шкоди у розмірі 100000грн. і не доведено із якими обставинами вони пов`язані, а відтак заявлені безпідставно, просить в позові відмовити повністю.

02.05.2023 представник позивача подав відповідь на відзив, де зазначив, що справа про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності закрита за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, що є нереабілітуючою обставиною, а тому ОСОБА_3 є винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої позивачці спричинені тілесні ушкодження. Згідно травм картки № 56 від 22.02.2020 позивачка звернулась за медичною допомогою о 20 год. 55 хв. (через 40 хв. після ДТП), лікарем-травматологом був поставлений діагноз «забій м`яких тканин з частковим ушкодженням капсульно-зв`язкового апарату лівого колінного суглобу», розмір моральної шкоди визначений із тих моральних страждань, які позивачка отримала в результаті наїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_3 , просить задовольнити позов в повному обсязі.

В судовому засіданні позивачка, представник позивачки позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач, представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просять в позові відмовити повністю.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази у сукупності, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

22.02.2020р. приблизно о 20 год. 16 хв., в порушення вимог п.п.2.3(б), 18.1 ПДР України, ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом «DODGE Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 , поблизу будинку №42 по вул. Шевченка м. Хмельницького, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість, не надав переваги в русі пішоходу ОСОБА_1 , яка рухалась по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо відносно руху автобуса, внаслідок чого здійснив наїзд на неї. В результаті ДТП ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.07.2020 справа № 686/16005/20 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 124, 122-4 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «DODGE Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 буда застрахована ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний», згідно полісу № АО 004406310, з лімітом відповідальності за шкоду життю та здоров`ю 260000,00грн.

Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачка отримала тілесні ушкодження, їй завдана матеріальна та моральна шкода, у зв`язку з чим звернулась до суду.

Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюється у порядку, передбаченому параграфом 2 Глави 82 ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

ОСОБА_3 заперечуючи проти позову, вказав, що рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не приймалось, а контакту автомобіля «DODGE Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 яким керував ОСОБА_3 та пішоходом ОСОБА_1 не було.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

У постанові від 16.04.2019 року у справі № 927/623/18 у подібних правовідносинах, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку, що за змістом частини першої статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення, спливу встановленого законом строку.

Тобто, для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

У постанові від 04.03.2020 року у справі № 641/2795/16-ц у подібних правовідносинах, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що тлумачення статті 1188 ЦК України свідчать про те, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП- через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що здійснював пошук водія, встановив що транспортний засіб виїхав з автостанції, встановив водія який їхав, перевірив журнал, встановив, що це ОСОБА_3 зателефонував йому, зустрівся та склав протокол, при цьому зазначив, що водій вказував що був контакт і по телефону сказав «знав, що це добром не закінчиться», при складанні протоколу свідків не зазначав.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що виїздила на виклик в травмпункт з приводу наїзду на пішохода, потерпіла вказала, що одразу не викликала поліцію, оскільки не зразу відчула біль, потерпіла пояснила, що її вдарив бус.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що 22.02.2020 близько 20 год. їхала в маршрутці, сиділа за водієм, бачила як жінка йшла пішохідним переходом на відстані 2-х метрів від автомобіля, контакту із автомобілем не бачила, жінка повернулася, кричала потім вдарила по дверцятах, водій зупинився перед пішохідним переходом, щоб пропустити пішохода.

Відповідно до п. 18.1 Правил дорожнього руху водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису події за 22.02.2020, слідує що транспортний засіб «DODGE Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 рухаючись поблизу будинку №42 по вул. Шевченка м. Хмельницького, не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, не надав переваги в русі пішоходу ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, відповідачем не спростовано факт наявності в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону № 1961-IV, можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15, провадження № 14-176цс18, зроблений висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IVу страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20, зазначено, що враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі №6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі №6-954цс16).

Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Позивачка звернулась до суду із позовом про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, витрат на лікування (придбання медикаментів, обстеження) на суму 23277 грн. 34 коп. та транспортні послуги на суму 19397грн. для поїздки на роботу та на медичні обстеження та процедури.

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом в січні 2023 року, разом з тим, з доданих позивачкою страхових актів за 08.02.2023, 24.07.2023, 15.11.2023 позивачці виплачено страхове відшкодування ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» на суму 197 809 грн. 86 коп. На підтвердження доводів позивачки, що вказані витрати не включено до зазначений страховий актів не надано належних та допустимих доказів.

Щодо витрат на послуги таксі на суму 19397грн.

Із доданих позивачкою списку поїздок неможливо виявити, хто саме користувався послугами таксі і у яких цілях, з якою метою, ким вони були оплачені тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наведене, суд вважає недоведеними витрати на оплату послуг таксі у розмірі 19397 грн.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з наступного.

Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Відповідно до частин другої, п`ятої статті 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я.

Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В обґрунтування завданої моральної шкоди позивачка вказала, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження, терпить фізичний біль, зазнає нервових переживань, відчуває стривоженість та дискомфорт у зв`язку із заподіянням тілесних ушкоджень, тривалого лікування по відновленню здоров`я, зміною звичного способу життя та докладання зусиль для його відновлення.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого; тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, пропорційності та справедливості.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Враховуючи характер та обсяг страждань (фізичних та душевних) позивачки, стан здоров`я тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, а з відповідача підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 40000грн.

Щодо розподілу судових витрат.

визнання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

До позовної заяви представником позивача додано копії: Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 66 від 31.05.2012, ордер на надання правничої (правової) допомоги серія ВХ № 1038716 від 21.01.2023; квитанцію на оплату послуг на суму 10000грн. , де зазначено що адвокат Кучерявий О.В. за надані послуги (ознайомлення з медичною документацією, написання позовної заяви, участь в судових засіданнях, транспортні послуги, витрати на канцелярію) отримав від ОСОБА_1 10000грн.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку, що підстав для зменшення розміру суми цих витрат у суду немає.

При поданні позовної заяви позивачка сплатила судовий збір в розмірі 1537 грн. 18 коп., виходячи з ціни позову 142 644 грн. 34 коп. судовий збір підлягав сплаті у розмірі 1426 грн. 44 коп.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог : 399 грн. 97 коп. судового збору, 2 804 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

Крім цього, ОСОБА_1 з державного бюджету підлягає поверненню надмірно сплачений судовий збір в розмірі 110 грн. 74 коп. (квитанція 9295-5489-3897-6078 від 03.02.2023)

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 81, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 40 000 грн. компенсації завданої моральної шкоди, 399 грн. 97 коп. судового збору, 2 804 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

В решті вимог відмовити.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету надмірно сплачений судовий збір в розмірі 110 грн. 74 коп. (квитанція 9295-5489-3897-6078 від 03.02.2023).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач : ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_3 від 15.01.20000, АДРЕСА_2 .

Дата складення повного тексту рішення суду 11.12.2023.

Суддя: