Справа № 724/1542/23
Провадження № 2/724/416/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2023 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.,

за участі секретаря судового засідання: Банарюк К.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Хотин Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів.

В С Т А Н О В И В:

До Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що з 01.11.2004 року у виконавчому комітеті Грозинецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, зареєстрований актовий запис №14 про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецькій області № 724/745/13- ц від 15 серпня 2013 року, шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.

За час перебування в шлюбі в них народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають біля матері.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області №724/1049 виданого 23.05.2013 року, ОСОБА_2 зобов`язано сплачувати кошти (аліменти) на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн., щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 07.05.2013 року і до їх повноліття.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області №724/1672/17 виданого 11.12.2017 року, ОСОБА_2 зобов`язано сплачувати аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 13.11.2017 року і до досягнення ними повноліття.

11 грудня 2017 року Хотинським районним судом Чернівецької області видано судовий наказ №724/1672/17 про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, до досягнення ними повноліття.

На підставі даного виконавчого листа, 02.11.2021 року Хотинським відділом Державної виконавчої служби у Дністровському районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження №67335009.

Станом на 17 липня 2023 року, тобто протягом 10 років, ОСОБА_2 , не сплатив жодної копійки аліментів на утримання неповнолітніх дітей. На біржі праці боржник умисно не перебуває.

Загальна сума заборгованості зі сплати аліментів за обома виконавчими листами, нарахована з 07.05.2013 року по 01.06.2023 року,станом на 01.06.2023 року, становить 194 432,20 грн., а саме: 43 200 грн. (розмір заборгованості за виконавчим листом №724/1049 від 23.05.2013 року, нарахований з 07.05.2013 року по 01.11.2017 рік) та 151 232,20 грн. (розмір заборгованості за виконавчим листом №724/1672/17 від 11.12.2017 року, нарахований з 01.11.2017 по 01.06.2023 року). Неустойка (пеня) по несплаті аліментів, станом з 07.05.2013 року по 01.06.2023 року складає 2 628 074,04 грн.

Однак, із урахуванням ч. 1 ст. 196 СК України, просить, стягнути пеню за несвоєчасну сплату аліментів, лише в межах 100% заборгованості по аліментним зобов`язанням, станом на 01.06.2023 рік, а саме 194 432,20 грн.

Враховуючи вище викладене позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей: доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 31.05.2013 року по 01.06.2023 року, в сумі 194 432,20 грн. (Сто дев`яносто чотири тисячі чотириста тридцять дві гривні двадцять копійок).

14.09.2023 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

В обґрунтування якого вказує, що він усвідомлює, що у нього з позивачем є двоє дітей. Розуміє, що їм потрібна матеріальна та моральна підтримка. Не згідний з позивачем з тим, що він зовсім 10 років не сплатив жодних коштів, оскільки за період з 2013-2017 роки сплачував аліменти. У 2017 році він перестав сплачувати аліменти бо позивач з дитячого рахунку перерахував кошти матері відповідача. З 2017 року по 2022 роки позивач чомусь немала ніяких претензій до відповідача. Колишня дружина ОСОБА_1 , з дня одруження 2004 року по 2023 рік проживала у будинку батька і матері відповідача. Тому вона і не згадувала про аліменти так як була усна домовленість. У 2022 році мати відповідача попросила звільнити позивачу займаний будинок, оскільки бездіяльність її довела до жахливого стану будівлі. Після чого позивачка згадала про аліменти. 22.01.2022 року на відповідача було відкрито кримінальне провадження № 000006, а вже 21.07.2022 року кримінальне провадження було закрито. На даний час відповідач проживає з іншою жінкою з якою в них є двоє дітей.

Відповідача вказує, що виконавець вручив йому судовий наказ від 11.12.2017 року тільки 05.07.2023 року.

Також відповідач зазначає. що позивач займається підприємницькою діяльністю на Калинівському ринку майже вже 20 років. Не дозволяє спілкуватися з дітьми, дітьми не займається.

Відповідач від сплати аліментів не відмовляється.

Враховуючи вище викладене відповідач просить суд відізвати позовну заяву позивача.

29.09.2023 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

В обґрунтування якого зазначає, що із вказаними доводами відзиву не згідна, зважаючи на наступне.

Щодо тези боржника про сплату аліментів за період з 2013 по 2017 рік.

В матеріалах справи, містяться три розрахунки про розмір заборгованості при виплаті аліментів, проведені Хотинським відділом Державної виконавчої служби Чернівецької області: станом на 01.09.2014 року; станом на 01.1 1.2017 року; станом на 01.06.2023 року.

Наявні розрахунки, містять графу «Сплачено боржником/стягнуто виконавцем», тобто зазначення сум, що сплачені боржником у добровільному порядку, або стягнуті державним виконавцем у примусовому порядку. Однак, жоден із таких розрахунків заборгованості не містить зазначень сплачених боржником - ОСОБА_2 , грошових коштів, у період з 2013 по 2017 рік, на які посилається боржник, навіть додаючи до матеріалів справи копії чеків про сплату таких аліментів.

Однак, навіть, якби такі кошти були б сплачені боржником на погашення аліментів, змісту не отримувати такі кошти не було. Оскільки, весь цей час, позивач самостійно утримувала та утримує двох неповнолітніх дітей, одна з яких є інвалідом з дитинства та постійно потребує догляду та піклування. Враховуючи те, що її дохід носить тимчасовий характер, не завжди є стабільним, а також те, що утримання дітей та їхнє лікування потребує значного матеріального забезпечення, вона б не відмовлялась від отримання фінансової допомоги, на дітей, від чоловіка, якби такі кошти їй надходили.

Підтвердженням цього є і той факт, що надані боржником квитанції про нібито відмову від отримання коштів не містять навіть підпису позивача, тому реально про платежі її повідомлено і не було.

Останні проплати боржника на погашення заборгованості по аліментам, згідно наданих копій чеків, датовані 2016 роком. Тобто, боржник посилається на проплати здійснені 7 років тому, зазначаючи їх, як підставу припинення сплачувати аліменти, оскільки, позивач нібито не отримувала сплачених ним грошових сум на погашення аліментів. Проте, додаючи, як доказ копії чеків направлення їй грошових коштів, вони навіть не містять її підпису про відмову у отриманні таких проплат.

Боржник - ОСОБА_2 , був не згодний з розрахунком виконавця, а тому міг його оскаржити, згідно чинного законодавства, у судовому порядку, однак ним цього не було зроблено.

Крім того, позивач звертає також увагу на те, що боржник весь цей час умисно ухилявся від сплати та погашення аліментних зобов`язань, оскілки навіть у 2014 році, після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів та після відкриття виконавчого провадження, відчужує 2 транспортні засоби, що до цього перебували під арештом та були оголошені у розшук. Проте, хоча майно, боржник відчужив (відповідно мав надходження коштів), однак жодних коштів на погашення заборгованості по аліментам, там і не здійснив.

Щодо тези відповідача про закрите кримінальне провадження від 21 липня 2022 року та не знання відповідача про судовий наказ від 11 грудня 2017 року.

Так, дійсно, за заявою позивача, 22.01.2022 року, були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, за ознаками ч.1 ст.164 КК України, до ЄРДР та відповідно розпочате досудове розслідування наявності в діях ОСОБА_2 , ознак кримінального правопорушення.

Кримінальне провадження було закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутності в діях ОСОБА_2 ознак кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

Про закриття даного кримінального провадження від 21 липня 2022 року, позивачу відомо не було, оскільки її навіть не повідомили про таке закриття.

Однак, станом на 27.09.2023 року, на досудовому розслідуванні відділення поліції №2 (м. Хотин) Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області, перебуває кримінальне провадження за фактом вчинення боржником ОСОБА_2 , кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КК України, що внесена до ЄРДР 17.06.2023 року за номером 0000073.

Окрім того, після 21 липня 2022 року, а тобто після закриття кримінального провадження, боржник - ОСОБА_2 так і не сплачував коштів на погашення заборгованості по аліментам, хоча у ході досудового розслідування був повідомлений про наявність такої заборгованості.

Відповідач, також зазначає, що «судовий наказ від 11 грудня 2017 року, державний виконавець Сеник І.Ф., вручив йому аж 05 липня 2023 року. Всі 6 років про судовий наказ він не знав».

Однак, такими тезами боржник - аліментник намагається ввести суд в оману, оскільки, як слідує із вищезазначеної постанови про закриття кримінального провадження від 21 липня 2022 року, яку відповідач ОСОБА_2 отримав, та з якою він ознайомлений, додаючи її як додаток своєї невинуватості, зазначається наступне:

«У кінці січня - на початку лютого 2022 року ОСОБА_2 прийшов у державну виконавчу службу, тому що його банківська картка була заблокована. У цей період йому повідомили, що стосовно нього було відкрито нове виконавче провадження з 2017 року і у нього наявна заборгованість по сплаті аліментів 140 000 гривень. До січня 2022 року ОСОБА_2 не повідомлявся ні усно, ні письмово про відкриття виконавчого провадження від 02.11.2021, а також не повідомлявся про наявність заборгованості по несплаті аліментів».

Із зазначено у постанові про закриття кримінального провадження від 21 липня 2022 року, слідує, що боржник все ж був повідомлений про те, що щодо нього є відкрите нове виконавче провадження за судовим наказом №724/1672/17 від 11 грудня 2017 року.

Також Хотинським відділом ДВС Чернівецької обл., було надано копію направлення постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.11.2021 року, боржнику ОСОБА_2 .. Однак від даного листа боржник відмовився, про що свідчить зазначення «адресат відмовився».

Навіть, якщо боржник не знав про існування судового наказу №724/1672/17 від 11 грудня 2017 року на стягнення аліментів, боржник - ОСОБА_2 , був повідомлений про обов`язок сплачувати аліменти на утримання дітей, згідно першого рішення Хотинського районного суду про стягнення аліментів №724/1049 від 23.05.2013 року, оскільки навіть в судовому рішенні зазначається, що «позов визнає частково і згідний виплачувати аліменти па утримання двох дітей у сумі 350 гри. на кожну дитину».

Однак, протягом 10 років, після винесення першого судового рішення на стягнення аліментів, так і не виконує свій обов`язок по сплаті аліментних зобов`язань.

Щодо тези відповідача про сплату 80 тисяч гривень, зазначену у пояснюючій записні.

В рамках виконавчого провадження, 04.07.2023 року, боржником - ОСОБА_2 до державного виконавця Хотинського відділу ДВС Чернівецької обл., була подана пояснююча записка за фактом невиконання рішення суду про стягнення аліментів.

В даній записці зазначалось наступне: «Для вирішення питання про сплату елементів, я пропоную такі дії. За період три місяці він готовий виплатити суму елементів 80 тис. гривень ( вісімдесяте тис. гри.). Так як не знав, і не був проінформований то сума 80 тис. (вісімдесяте тис грн.) має покрити всю його заборгованість по елементах».

Боржник ОСОБА_2 , зазначаючи, що він не знав про існування боргу, вважає, що він може торгуватися про розмір заборгованості при виплаті аліментів (яка виникла ще у 2013 році). Зазначаючи, що замість, 194 тисяч гривень заборгованості, що зазначені у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, проведеного станом на 01.06.2023 року, може виплатити лише 80 тисяч гривень і цим цілком може збутися боргу, тому що, він так вирішив, що цього буде достатньо.

Однак, виконувати свій обов`язок щодо утримання дітей, одна з яких є інвалідом з дитинства, є обов`язком батька, а не предметом торгу чи маніпулювання. Це враховуючи той факт, що батько (боржник по аліментам) відчужив 2 транспортні засоби, однак не сплатив жодних аліментів, після такого відчуження, хоча про існування обов`язку утримувати двох неповнолітніх дітей (одна з яких є інвалідом з дитинства) та про існування рішення Хотинського районного суду Чернівецької обл., про стягнення аліментів до досягнення дітьми повноліття №724/1049 від 23.05.2013 року, боржнику було відомо, оскільки він навіть був присутній на такому судовому засіданні.

Щодо тези відповідача про відмову у спілкуванні з дітьми.

У своєму відзиві, відповідач зазначає, що позивач не дозволяю йому спілкуватися із дітьми, діти відмовляються спілкуватися з ним.

Однак, позивач жодним чином не перешкоджала боржнику у побаченні із дітьми. Діти також, увесь час із нетерпінням чекають побачення із батьком. Відповідач, насправді, навіть не змозі елементарно привітати дітей із днем народження, хоча діти чекають такого привітання, хоча б письмового або словесного.

Щодо тези відповідача про перебування на його утриманні ще 2 неповнолітніх дітей від іншого шлюбу.

Певно, відповідач вважає, що перебування на його утриманні дітей, від іншого шлюбу, звільняє його від обов`язку утримувати двох своїх інших неповнолітніх дітей (одна з яких є інвалідом з дитинства) та від виконання рішень суду щодо сплати аліментів від 2013 року та від 2017 року.

Однак, такі підстави не звільняють його від виконання свого обов`язку, як батька утримувати інших своїх дітей.

Щодо зазначень боржника про проживання в житловому будинку, що належить батькам відповідача.

Так, дійсно, позивач спільно із своїми дітьми, яких утримую самостійно, деякий час проживала у житловому будинку батька боржника, в якому вона та її, спільні з відповідачем, діти зареєстровані. Однак, усе забезпечення по будинку, враховуючи сплату комунальних послуг, купівлю продуктів харчування, позивач здійснювала самостійно.

Проживала вона в цьому будинку, до моменту її примусового виселення, матір`ю боржника та його батьком, не зважаючи на те, що вона та її діти мають зареєстроване місце проживання в цьому будинку.

Однак обов`язок утримувати дітей та сплачувати аліменти на їхню користь, ніяким чином не пов`язаним із проживанням у будинку батька відповідача.

Зазначення боржника, про те, що позивач здійснювала руйнування цього будинку, не можуть бути правдивими, оскільки, вона самостійно здійснювала догляд за будинком. Також, слід врахувати той факт, що будинок побудований давно та капітального ремонту так і не зазнавав, що означає, що він зазнав природного зношування, із плином часу. Окрім того, на час, коли вона почала проживати в цьому будинку, його стан був набагато гірший, ніж в тому в якому він перебуває зараз.

Щодо зазначень відповідача про існування усної домовленості відповідача з позивачем.

Відповідач у своєму відзиві зазначає, що оскільки позивач проживала у будинку його батька та матері, вона нібито не згадувала про існування аліментів, так як між ними, із відповідачем існувала усна домовленість.

Щодо таких зазначень про існування усної домовленості між ними, слід зазначити, що це є нічим іншим, як намаганням ввести суд в оману. Жодних домовленостей, між позивачем та відповідачем не існувало.

Вина відповідача у несплаті аліментів уже встановлена постановою Хотинського районного суду Чернівецької обл. №724/1584/23 від 10 серпня 2023 року про притягнення боржника ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, за фактом вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Враховуючи вище викладене позивач просить суд задовольнити дану позовну заяву про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 31.08.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Сторони в судове засідання не викликалися.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що рішенням Хотинського районного суду від 23.05.2013 року справа № 724/1049/13-ц вирішено стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 аліментів у твердій грошовій сумі по 400 грн., щомісячно на кожну дитину.

11.12.2017 року Хотинський районний суд виніс судовий наказ № 724/167/17, яким стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно.

З розрахунку заборгованості (а.с.11) вбачається, що за період з 05.2013 року по 08.2014 року у ОСОБА_2 , заборгованість по аліментам становить 12 800 грн.

З розрахунку заборгованості (а.с.12) вбачається, що за період з 08.2014 року по 11.2017 року у ОСОБА_2 , заборгованість по аліментам становить 43200 грн.

З розрахунку заборгованості (а.с.13) вбачається, що за період з 11.2017 року по 11.2023 року у ОСОБА_2 , заборгованість по аліментам становить 151232 грн. Разом фактична заборгованість складає 194 432,50 грн.

З наведених розрахунків вбачається, що ОСОБА_2 , жодного разу не сплачував аліменти.

05.07.2023 року державним виконавцем Сеником І.Ф., було складено протоколом № 67335009 щодо ОСОБА_2 , у зв`язку із заборгованістю по аліментам.

Постановою Хотинського районного суду Чернівецької області від 10.08.2023 року справа 724/1584/23 визнано винним ОСОБА_2 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 183-1 ч.1 КУпАП.

Відповідно до довідки серія 12 ААГ № 347577, медичного висновку № 193, висновку № 189 ОСОБА_3 , є інвалідом ІІ групи з дитинства, має обмежену здатність до самостійного пересування, орієнтації, спілкування та контролю своєї поведінки.

З доданих відповідачем квитанцій про сплату грошових сум по сплаті аліментів ОСОБА_1 , вбачається, що він сплачував кошти, а саме: 03.2014 року 100 грн.; 04.2014 року 200 грн.; 07.2014 року 300 грн.; 08.2014 року 400 грн.; 09.2014 року 400 грн.; 10.2014 року 800 грн.; 11.2014 року 800 грн.; 01.2015 року 300 грн.; 02.2015 року 400грн.; 03.2015 року 300 грн.; 05.2015 року 300 грн.; 06.2015 року 250 грн.; 01.2016 року 300 грн. Тобто відповідач був обізнаний сплачувати аліменти з травня 2013 року по грудень 2016 року та фактично в цей період частково сплачував кошти. Загальна сума 4850 грн. Однак в квитанція в графі «причини невиплати» вказано, що одержувач відмовився від переказу.

Суд погоджується із наведеним позивачем розрахунком пені.

Частино 1 ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

За змістом ст. ст. 180, 181, 184 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України та статті 196 СК України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням.

Обов`язок утримувати дитину не залежить від звернення до суду, адже відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дитину, тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів.

Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

У статті 196 СК України не встановлено будь яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 квітня 2019 року у справі 333/6020/16-ц (провадження № 14-61цс18).

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач був обізнаний про необхідність утримувати дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується квитанціями в матеріалах справи, постановою про закриття кримінального провадження в якій вказується, що «У кінці січня - на початку лютого 2022 року ОСОБА_2 прийшов у державну виконавчу службу, тому що його банківська картка була заблокована. У цей період йому повідомили, що стосовно нього було відкрито нове виконавче провадження з 2017 року і у нього наявна заборгованість по сплаті аліментів 140 000 гривень. До січня 2022 року ОСОБА_2 не повідомлявся ні усно, ні письмово про відкриття виконавчого провадження від 02.11.2021, а також не повідомлявся про наявність заборгованості по несплаті аліментів», а також конвертом державного виконавця, який направляв ОСОБА_2 , з вмістом постанови про відкриття виконавчого провадження, який повернувся з відміткою «адресат відмовився отримувати». Проте ОСОБА_4 , свої зобов`язання вчасно не виконував.

Відповідно до ч.1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Таким чином суд вважає, що заборгованість за аліментами виникла з вини відповідача, а тому позивачка має право на стягнення з останнього неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в розмірі 194 432 грн. враховуючи положення частини 1 статті 196 СК України, сума стягуваної пені, неустойки не перевищує суму заборгованості по аліментам.

Посилання відповідача на те, що він дізнався про судовий наказ Хотинського районного суду від 11.12.2017 року тільки 05.07.2023 року не знайшли свого підтвердження. Крім того відповідач був обізнаний про рішення Хотинського районного суду від 23.05.2013 року справа № 724/1049/13-ц так як був присутній в судовому засіданні та згідно якого мав сплачувати аліменти на утримання дітей до їх повнолітня, однак навіть за рішенням суду він аліменти у повному обсязі не сплачував та допустив заборгованість. Розрахунки по заборгованості зі сплати аліментів винесені державним виконавцем відповідач не оскаржував.

Частина 3 статті 195 СК України визначає, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Одночасно з цим частина 8 статті 71 Закону України Про виконавче провадження передбачає, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

За змістом статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Посилання відповідача на те, що він утримує ще двоє дітей від іншого шлюбу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , належними та достатніми доказами не підтверджено, оскільки відповідно до свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та НОМЕР_2 батьком дітей є « ОСОБА_9 ».

З приводу наданих відповідачем фото таблиць житлового будинку, зазначені докази не стосуються справи. Матеріали справи не містять будь яких укладених договорів між позивачем та відповідачем з приводу того, що позивач може проживати у будинку батьків відповідача, а останній в свою чергу може не сплачувати аліменти.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ч.1, 4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи вище викладене суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів слід задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 , на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини у сумі 194 432,20 грн.

Згідно до п.3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави.

Відповідно до п.п. 2 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно до ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову в дані справі становить 194 432,20 грн., а оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Таким чином з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1944,32 грн., який відповідає пропорційно розміру задоволенню позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, та керуючись статтями ст. 141, 155, 195, 196, 199 СК України та 12, 13, 76-89, 137, 141, 265, ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів - задовольнити.

Стягнути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 31.05.2013 року по 01.06.2023 року в сумі 194 432,20 грн., (сто дев`яносто чотири тисячі чотириста тридцять дві гривні 20 коп.).

Стягнути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1944,32 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 11 жовтня 2023 року.

Суддя: Олександр Георгійович ЄФТЕНЬЄВ