Справа №760/9531/23 4-с/760/98/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.

за участю секретаря судового засідання Отруби В. В.

заявника (боржника) ОСОБА_1 ,

представник органу ДВС Лебедєвої Л. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного провадження цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ України Лебедєвої Людмили Юріївни, стягувач - Акціонерне товариство «ОТП Банк»,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаною скаргою, в якій просить зобов`язати головного державного виконавця Лебедєву Л. Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за виконавчим провадженням № НОМЕР_2 ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві.

Свої вимоги мотивує тим, що 23 березня 2023 року він звернувся з заявою до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з належного йому нерухомого майна, який було накладено 16 жовтня 2012 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_2.

20 квітня 2023 року він отримав відповідь від головного державного виконавця, в якій було зазначено, що 27 січня 2015 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Також, у листі було вказано, що виконавчі провадження, які завершені у 2014-2015 роках знищені за закінченням трирічного терміну зберігання виконавчих проваджень та в даному випадку арешт може бути знятий лише за рішенням суду.

Після повернення стягувачу виконавчого документу пройшло більше ніж 7 років, однак він так і не скористався своїм право повторного пред`явлення виконавчого документу до виконання протягом строків, встановлених Законом України «Про виконавче провадження» в редакції від 21 квітня 1999 року, дій щодо поновлення вказаного виконавчого провадження не вчиняв.

Таким чином, несумлінне відношення стягувача до прав і обов`язків не може протягом тривалого часу і в подальшому перешкоджати заявнику як власнику нерухомого майна вільно користуватись та розпоряджатись належним йому майном, зокрема, квартирою АДРЕСА_1 .

У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_1 звернувся до суду з указаною скаргою, для захисту та відновлення його порушених прав.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 травня 2023 року вказану справу передано судді Ішуніній Л. М.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 03 травня 2023 року вказану позовну заяву залишено без руху.

На виконання зазначеної ухвали 07 червня 2023 року позивачем надано до суду клопотання з долученими до нього доказами.

26 червня 2023 року ухвалою суду прийнято скаргу до розгляду та відкрито провадження у справі.

Заявник в судовому засіданні скаргу підтримав з підстав, викладених у ній та просив її задовольнити.

Заінтересована особа (стягувач) Акціонерне товариство «ОТП Банк» в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про поважність причин неявки суду невідомо.

Головний державний виконавець Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лебедєва Л. Ю. в судовому засіданні зазначила, що виконавче провадження № НОМЕР_2 завершене на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», що не є підставою для зняття виконавцем арешту з майна боржника, тому просила відмовити в задоволенні скарги в частині бездіяльності головного державного виконавця.

Суд, вислухавши заявника та державного виконавця, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Суд установив, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 345919094 від 09 вересня 2023 року наявний арешт нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, накладений на підставі постанови ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві від 16 жовтня 2012 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2.

23 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арештів, накладених постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за виконавчими провадженнями № НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_2, НОМЕР_5.

20 квітня 2023 року головним державним виконавцем Лебедєвою Л. надано відповідь за вих. № 57780, в якій зазначено, що у Відділі перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-422-1/10 від 05 червня 2012 року Солом`янського районного суду м. Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» боргу в сумі 179 928,58 грн. 16 жовтня 2012 року головним державним виконавцем Москаленком О. П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2. 27 січня 2015 року головним державним виконавцем Москаленко О. П., керуючись пунктом 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, яка діяла на час здійснення виконавчого провадження) винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Надати більш детальну інформацію неможливо, оскільки виконавчі провадження, які завершені у 2014?2015 роках знищені за закінченням трирічного терміну зберігання виконавчих проваджень. Враховуючи вищевикладене та положення частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», у Відділу підстави для відновлення виконавчого провадження та знаття арешту, накладеного при здійсненні виконавчого провадження № НОМЕР_2 відсутні.

Тож, звертаючись до суду з указаною скаргою ОСОБА_1 посилається на те, що після повернення стягувачу виконавчого документу він повторно не пред`явив його до виконання протягом строку, встановленого законодавством, а тому перебування майна заявника під арештом за відсутності на те правових підстав, порушує його права та інтереси.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з положеннями частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

З наведеної норми вбачається, що зняття арешту з майна здійснюється шляхом винесення виконавцем постанови. Така постанова може бути винесена на підставі постанови начальника відповідного відділу державної виконавчої служби лише у разі порушення порядку накладення арешту, в усіх інших випадках - виключно на підставі рішення суду.

Зазначений правовий висновок Верховного суду визначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року № 813/1341/15. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного суду від 24 травня 2021 року по справі №712/12136/18.

Таким чином у випадку наявності арешту на майно боржника, яке не було знято під час закінчення виконавчого провадження у виконавчої служби відсутнє право на скасування відповідної постанови, а у випадку якщо не встановлено порушення порядку накладення арешту у керівника відповідного відділу виконавчої служби також відсутнє відповідне право. Єдиною можливістю, визначеної законодавцем, щодо зняття арешту є відповідне рішення суду, на підставі якого арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня.

Так, судом установлено, що державним виконавцем в межах виконавчого провадження № НОМЕР_6 було повернуто виконавчий документ стягувачу, останній повторно його не пред`являв до виконання протягом 7 років з моменту його повернення, тобто строк, визначений законодавством для пред`явлення виконавчого документа до виконання вже сплив, відомостей про його поновлення в матеріалах справи не міститься, та відкриті виконавчі провадження щодо примусового стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за виконавчим листом № 2-422-1/10 - вiдсутнi.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Ураховуючи наведене, скаргу необхідно задовольнити.

З огляду на викладене, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», статтями 15, 16, 18, 317, 321, 391 ЦК України, статтями 260, 354, 447-451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Скасувати арешт нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження Відділу ДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві від 16 жовтня 2012 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 (номер запису обтяження 13126407).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відомості про учасників справи:

- скаржник (боржник) - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

- стягувач - Акціонерне товариство «ОТП Банк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43; ;

- орган ДВС - Солом`янський відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), місцезнаходження: м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 76-Б; .

Суддя Л. М. Ішуніна