_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/193/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2023 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Коваленко О.Б.

За участю - секретаря Маценко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та зміну черговості одержання права на спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , про визнання факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та зміну черговості одержання права на спадкування. Позивачка просить встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу: ОСОБА_1 з ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з серпня 2004 року до часу смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Змінити черговість одержання права на спадкування, а саме визнати за ОСОБА_1 право спадкування разом зі спадкоємцем другої черги за законом, як відкрилася після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що з серпня 2004 року по день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживанні вони були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, піклувались один про одного, проводили разом дозвілля, а також мали взаємні права

Вони познайомились у травні 2004 році. Почали проживати разом з серпня 2004 року. Спочатку вони жили у позивачки за адресою: АДРЕСА_1 . Потім з 2007 року по 2010 роки проживали теж у місті Чорноморськ , за адресою: АДРЕСА_2 . Квартира по АДРЕСА_2 була без ремонту, вони за спільні кошти робили ремонт, придбали меблі, предмети побуту. Жили звичайною сім`єю, працювали, відкладали гроші на придбання та відпочинок, допомагали дітям та онукам. Спільно раділи та сумували.

Батьки ОСОБА_4 жили у АДРЕСА_3 . Вони померли у 1998 році. Після їх смерті залишився будинок, який було оформлено на братів по частці. Будинок був у занедбаному стані. Вони часто приїжджали, працювали по господарству, городу. У 2010 році вони переїхали жити у будинок за вказаною адресою, де позивачка проживає й тепер. Через те, що будинок був старий, вони зробили ремонт, відремонтували дах, зробили внутрішній ремонт, придбали нові меблі, сплачували спільно комунальні послуги, оплату за землю, займались городом. Збирали друзів, сім`ю на свята. Користувались банківськими картками один одного, мали спільні заощадження, радились щодо побутових питань та взагалі будь яких, приймали спільні рішення щодо придбання значимих предметів побуту, позивачка завжди створювала затишок у оселях, готувала, прала, піклувалася здоров`ям ОСОБА_4 .

Похованням чоловіка займалася позивачка. Звернулася до Ритуального бюро, оплатила усі необхідні витрати, пов`язані з достойним похованням. Організувала поминальні обіди на дев`ять та сорок днів зі дня смерті чоловіка.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді частини будинку АДРЕСА_3 .

Для оформлення спадкових прав позивачка звернулася до нотаріуса і лише тоді дізналася, що оформити спадкові права не має права, через відсутність офіційного шлюбу між нами. Також нотаріус повідомив про звернення рідного брата її чоловіка щодо оформлення спадкових прав - відповідача по справі.

Інших спадкоємців ні за законом або заповітом немає. Дітей у ОСОБА_4 не було.

Позивачка вважає, що має усі законні та моральні підстави щодо спадкування майна її чоловіка.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Відповідач у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце слухання справи.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 .

Відповідно до частини другої ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (Рішення Коституційного Суду України від 03 червня 1999 р № 5-рп/99).

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Законодавцем встановлено, що «Сім`я» на відміну від "шлюбу" є проживання осіб, пов`язаних спільним побутом, та у яких є взаємні права та обов 'язки один до одного. При цьому, необхідно звернути увагу, що для існування сім`ї не існує спеціального порядку реєстрації. Пленумом Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №_7 Про судову практику у справах про спадкування судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину , які проживали з зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судом необхідно врахувати правила частини другої ст.3 СК України, про те , що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, які притаманні чоловіку і дружині.

За час сумісного проживання позивач та ОСОБА_3 були пов' язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обв`язки, опікувалися один одним, як в звичайній сім`ї, але не звернулися до державного органу реєстрації актів цивільного стану для реєстрації шлюбу.

Свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які були допитані в судому засіданні, підтвердили суду, що ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю, як чоловік та жінка, вели спільне господарство, спочатку жили в Чорноморську разом, потім переїхали в ОСОБА_8 , ОСОБА_4 працював. ОСОБА_9 займалася городом, господарством. ОСОБА_4 помер, позивачка організувала і оплатила поховання.

Ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до Приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмова від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі статтею 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Статтею 1263 ЦК України визначено, що спадкоємцями третьої черги є рідня дядько та тітка спадкодавця, тобто рідні (повно рідні або неповно рідні) брати та сестри батьків спадкодавця. Племінники не належать до спадкоємців за законом третьої черги, а спадкують за правом представлення, рівно як і діти рідного дядька та тітка спадкодавця, тобто двоюрідні брати та сестри спадкодавця.

Стаття 1259 ЦК України регулює черговість спадкування за законом, зокрема: спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині (частина перша статті 1259 ЦК України).

Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (частина друга статті 1259 ЦК України).

Отже, черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (частина перша статті 1259 ЦК України), або на підставі рішення суду (частина друга статті 1259 ЦК України).

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. У зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг.

Зміна черговості спадкування надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягає задоволенню в частині встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу. В іншій частині відмовити, оскільки суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог у частині зміни черговості одержання права на спадкування.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 13,76-81, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та зміну черговості одержання права на спадкування - задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , з серпня 2004 року по дату смерті.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення суду буде виготовлено у строк до 17.09.2023 року включно.

Суддя Коваленко О. Б.