Справа № 346/673/23
Провадження № 2/346/679/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Калинюка О.П.

з участю секретаря суд. засідань Возненко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" про стягнення страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди та страхового відшкодування у зв`язку зі смертю потерпілого,

В С Т А Н О В И В:

в обгрунтування своїх вимог позивачка зазначає, що 07.11.2022 року близько 20 год. 56 хв. в м. Запоріжжі, по вул.Демократичній відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в якій водій ОСОБА_2 , 1986 року народження, керуючи автомобілем марки "BMW 116 I", реєстраційний номер « НОМЕР_1 », здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 останній внаслідок даної ДТП помер від отриманих травм у лікувальному закладі.

В результаті вказаної події та її наслідків позивачці як матері вказаного потерпілого завдано значну та непоправну шкоду, яка складається з моральної шкоди, шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, та понесених витрат на поховання потерпілого.

Станом на дату зазначеної ДТП відповідальність водія вищевказаного автомобіля марки "BMW 116 I" за спричинення шкоди майну, здоров?ю та/або життю третіх осіб була застрахована у відповідача за договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АТ 3185244, який діяв на момент зазначеної ДТП.

07.11.2022 року за фактом даної ДТП внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001951 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та розпочато досудове розслідування слідчим органом Запорізького РУП ГУ НП в Запорізькій області.

В ході досудового слідства проведено судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_3 та згідно з даними висновку №5936, наданого 29.11.2022 року судово-медичним експертом вищої кваліфікаційної категорії за фахом "Судово-медична експертиза", морфологічна характеристика та локалізація тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 не виключає можливість їх утворення в умовах дорожньо-транспортної пригоди у нього як пішохода при наїзді легковим автомобілем. При цьому основний вектор травмуючої сили був направлений зліва направо та ззаду вперед щодо вертикально розташованого тіла потерпілого.

Позивачка також зазначає, що на час оформлення цього позову (14.02.2023 року) досудове розслідування вказаного кримінального провадження не завершене.

Тому позивачка, посилаючись на положення частин 2, 5 ст.1187 ЦК України, п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», вважає, що вона має всі підстави для відновлення свого порушеного права і одержання грошової компенсації за спричинену їй шкоду. Оскільки відповідальність вище вказаного водія за спричинену шкоду третім особам була застрахована на час вказаної події, то позивачка вважає, що вона має право відновити своє порушене право шляхом одержання грошової компенсації за спричинену шкоду у вигляді страхового відшкодування саме від відповідача.

Так, згідно зі змістом долучених до даного позову додатків позивачка дійшла висновку, що шкоду потерпілому ОСОБА_3 було завдано саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого. На відповідача покладено обов?язок довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, спричинена внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого, тобто не з вини відповідача. Разом із тим, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Отже, з вище викладеного випливає, що саме володільці джерела підвищеної небезпеки можуть бути відповідальними за шкоду, завдану ними в розумінні ст.1166, 1187 ЦК України, а не пішоходи чи пасажири, які несуть відповідальність виключно у разі завдання ними умисної шкоди.

Щодо відшкодування заподіяної моральної шкоди, то позивачка вважає, що право на його отримання надають їй положення п.27.3 ст. 27 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV). Загальний розмір такого відшкодування (регламентної виплати) стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Станом на момент ДТП до складу сім?ї загиблого ОСОБА_3 входили: його мати ОСОБА_1 (позивач) та його батько ОСОБА_4 , оскільки за життя ОСОБА_3 одружений не був, дітей не мав.

Оскільки ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" встановлено з 01.10.2022 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 6 700,00 грн., то загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 80 400,00 грн., яке повинні отримати в рівних частинах батьки потерпілого, тобто по 40 200 грн. кожен.

Позивачка також зазначає, що вона є особою, яка за життя свого сина мала право на утримання від нього, оскільки вона досягла пенсійного віку, встановленого законом у 2016 році, та відносилася до непрацездатних осіб, а тому підпадає під дію пункту 2 частини 1 статті 1200 ЦК України та ч. 1 ст. 202 СК України. Факт перебування позивачки на утриманні загиблого сина підтверджується довідкою №5, виданою 13.01.2023 року Матеївецькою сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області, та актом про засвідчення факту перебування на утриманні, що підтвердили сусіди за місцем проживання. Отже, вона є непрацездатною особою пенсійного віку, якого досягла у 2015 році, внаслідок чого позивачка вважає, що має право на відшкодування шкоди у зв?язку із загибеллю її сина, оскільки на день його смерті мала право на одержання від нього утримання.

Посилаючись на п.27.2 ст.27 Закону №1961-IV, позивачка зазначає, що оскільки загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, тобто 241 200,00 грн. (6 700*36), а до складу сім?ї загиблого входили його мати і батько, який також на момент смерті сина був пенсіонером, то розмір вказаного відшкодування, пов?язаного зі смертю потерпілого, становить 120 600,00 грн. на кожного з його батьків.

Тому позивачка просить стягнути з відповідача на її користь 40 200,00 грн. страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди та 120 600,00 грн. страхового відшкодування у зв?язку зі смертю потерпілого.

Позивачка та її представник, адвокат Ієговська А.О. в судове засідання повторно не з`явилися, 10.03.2023 року та 22.08.2023 року вказана представник надіслала до суду письмові клопотання про підтримання позовних вимог та проведення підготовчого засідання і судового розгляду справи у її та позивачки відсутності (а.с.61, 62, 112, 113).

Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, 15.03.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначається наступне.

Цивільно-правова відповідальність водія вище вказаного транспортного засобу марки "BMW 116 I", р.н. « НОМЕР_1 », на момент зазначеної ДТП була застрахована відповідачем відповідно до полісу обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/3185244, порядок і умови виплати страхового відшкодування за яким регулюються спеціальним Законом № 1961-IV.

Відповідно до п. 33-1.1 ст. 33-1 цього Закону особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов?язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

Згідно з п. 35.1. статті 35 даного Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику заяву про страхове відшкодування встановленого цим Законом змісту з відповідними додатками.

Відповідно до ч. 3 ст. 538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобов?язані свого обов?язку у встановлений строк (термін) або виконання його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов?язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Виходячи з вищенаведеного, для отримання страхового відшкодування позивачці необхідно звернутися до відповідача в передбаченому законодавством порядку та надати необхідні документи для визначення розміру шкоди. Однак, позивачка не зверталася до відповідача з такою метою та не подавала жодних документів (їх копій), які б давали відповідачу підстави розглянути вимоги позивачки щодо виплат, які вона просить стягнути в даному позові. Внаслідок цього питання про виплату страхового відшкодування не розглядалося. Отже, позивакою не дотриманий передбачений законодавством порядок отримання страхового відшкодування. Законодавством, в наслідок чого відповідач не мав підстав для його виплати.

Окрім того, позивачкою не доведено належними та допустимими доказами потребу у матеріальній допомозі, передбачену статтею 202 СК України, і те, що син надавав таку допомогу, яка була основним і постійним джерелом для існування, а також не надано доказів факту перебування позивачки на утриманні сина, не доведено та не порівняно розміри доходів, які отримували потерпілий ОСОБА_3 та позивачка. При цьому у постанові про закриття кримінального провадження від 27.12.2022 року вказано, що ОСОБА_3 не працював, вживав алкогольні напої, у зв?язку з чим перебував на обліку у лікаря-нарколога, що ставить під сумнів доводи позивачки про її утримання сином, а також не доведено, що її дохід є менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць.

Крім того, відповідно до п.27.1 ст.27 Закону №1961-IV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після пригоди та є її прямим наслідком. Однак, відповідно до висновку експерта, складеного за наслідками проведення судово-медичної експертизи, №5936 від 29.11.2022 року, ОСОБА_3 в результаті вказаної ДТП отримав такі тілесні ушкодження: закрита тупа травма лівої нижньої кінцівки; закритий безуламковий перелом лівої стегнової кістки у середній третині зі зміщенням фрагментів; синець та крововилив у м?які тканини лівої нижньої кінцівки; синець грудної клітини зліва. Дані тілесні ушкодження відносяться до середнього та легкого ступеня тяжкості та не перебувають у причинно - наслідковому зв?язку із настанням ІНФОРМАЦІЯ_2 смерті вказаної особи.

Отже, відповідно до зазначених постанови про закриття кримінального провадження від 27.12.2022 року та висновку експерта №5936 від 29.11.2022 року смерть ОСОБА_3 не пов`язана з дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 07.11.2022 року, а причиною смерті зазначено енцефалопатію змішаного ґенезу при явищах поліорганної недостатності.

Отже, на підставі наведеного відповідач не має передбачених законом підстав для виплати позивачці суми страхового відшкодування.

Із зазначених підстав представник відповідача просить відмовити у задоволенні даного позову (а.с.65-67).

В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін та їх представників фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 27.12.2022 року слідчим Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 07.11.2022 року за №0001951, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 07.11.2022 року о 18 год. в м.Запоріжжі. Зокрема, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки "BMW 116 I", реєстраційний номер « НОМЕР_1 », рухаючись по вул.Демократичній у напрямку вул.Передової, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В результаті цього останній отримав нижче вказані тілесні ушкодження, у зв`язку з чим був госпіталізований до лікувального закладу, де ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

В цій постанові на підставі висновку експерта, складеного за наслідками проведення судово-медичної експертизи, №5936 від 29.11.2022 року (а.с.23-30), також зазначено, що ОСОБА_3 в результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди отримав такі тілесні ушкодження: закрита тупа травма лівої нижньої кінцівки; закритий безуламковий перелом лівої стегнової кістки у середній третині зі зміщенням фрагментів; синець та крововилив у м?які тканини лівої нижньої кінцівки, які відносяться до середнього ступеня тяжкості; синець грудної клітини зліва, який відноситься до легкого тілесного ушкодження. Всі вказані тілесні ушкодження не перебувають у причинному зв?язку зі смертю вказаної особи. Причиною її смерті зазначено енцефалопатію змішаного ґенезу, при явищах поліорганної недостатності.

Слідчим також встановлено, що саме пішохід ОСОБА_3 порушив вимоги пунктів 4.7 та 4.14 Правил дорожнього руху України, і тому його дії перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням вказаної ДТП та її наслідками.

Тому дане провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу зазначеного злочину (а.с.31-34).

Судом встановлено, що порядок і умови виплати страхового відшкодування за яким регулюються вищевказаним Законом України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV).

Відповідно до п. 2.1. ст. 2 цього Закону відносини у сфері обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", чим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до положень ст. 6 даного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом п.22.1 ст.22 вказаного Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з п.23.1 ст.23 даного Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до правил п.27.1 ст.27 того ж Закону страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

На підставі наведеного суд дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог, адже на підставі вище наведених і наданих сторонами доказів, які є належними, допустимими та достатніми, в судовому засіданні встановлено відсутність причинно-наслідкового зв`язку між зазначеною дорожньо-транспортною пригодою та смертю ОСОБА_3 .

Тому в задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то судові витрати слід віднести на рахунок держави.

На підставі наведеного, ст.ст.2, 6, 22, 23, 27 Законом України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.ст.141, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

в задоволенні позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , до приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" про стягнення 40 200,00 грн. страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди та 120 600,00 грн. страхового відшкодування у зв?язку зі смертю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Запоріжжі (актовий запис №2997 від 16.11.2022 року), відмовити у зв`язку з безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11.09.2023 року.

Суддя Калинюк О. П.