ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 631/954/23
Номер провадження 22-ц/818/1838/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2023 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

представника заявника адвоката Колісниченко А. С.,

представника зацікавленої особи АТ Харківське підприємство автобусних станцій" адвоката Кавун І. О.,

представника зацікавленої особи ОСОБА_1 адвоката Зіноватного В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на ухвалу Нововодолазького районного суду Харківської області від 28 липня 2023 року в складі судді Пархоменко І.О., у справі № 631/954/23 за заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання його позовної заяви до Акціонерного товариства "Харківське підприємство автобусних станцій", ОСОБА_1 , третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ємець Іван Олександрович, про переведення прав та обов`язків покупця за договором купівлі-продажу,

в с т а н о в и в:

В липні 2023 року фізична особа-підприємець (далі ФОП) ОСОБА_2 в особі представника адвоката Колісниченка Артура Сергійовича звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Заява мотивована тим, що 15 вересня 2020 року між ФОП ОСОБА_2 та Акціонерним товариством "Харківське підприємство автобусних станцій" (далі АТ "Харківське підприємство автобусних станцій") укладено договір оренди частини нежитлового приміщення № 350 від 15 вересня 2020 року, за умовами якого Орендодавець зобов`язується передати, а Орендар зобов`язується прийняти в строкове платне користування нежитлові приміщення, визначені в пункті 1.2. Договору. Цільове призначення Об`єкта оренди - використання з метою здійснення господарської діяльності. Об`єктом оренди є нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення, розміщені на 1 поверсі нежитлової будівлі літ. «А-1», загальною площею 140,00 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 .

Протягом усього часу дії договору ФОП ОСОБА_2 належно та добросовісно виконував усі свої обов`язки за договором оренди. Не зважаючи на вказані обставини, АТ "Харківське підприємство автобусних станцій" відчужило нежитлове приміщення, частина якого орендувалася ФОП ОСОБА_2 за договором оренди, ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 19 травня 2023 року, проігнорувавши при цьому переважне право ФОП ОСОБА_2 на купівлю частини нежитлового приміщення, що орендувалася ним.

Посилаючись на вказане, ФОП ОСОБА_2 просив:

- заборонити відчуження 682/1000 частини нежитлової будівлі літ. «А-1» загальною площею 205,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) (в частині нежитлової будівлі літ. «А-1», площею 140,00 (сто сорок) кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 )) - до вирішення справи по суті,

- заборонити будь-яким державним реєстраторам (Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, чи іншим особам, уповноваженим вчиняти реєстраційні дії у вказаних реєстрах) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо 682/1000 частини нежитлової будівлі літ. «А-1», загальною площею 205,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) (в частині нежитлової будівлі літ. «А-1», площею 140,00 (сто сорок) кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 )) - до вирішення справи по суті.

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 28 липня 2023 року в задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що у заяві про забезпечення позову ФОП ОСОБА_2 просить заборонити відчуження 682/1000 частини нежитлової будівлі літ. «А-1» загальною площею 205,3 кв.м та заборонити будь-яким державним реєстраторам (Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, чи іншим особам, уповноваженим вчиняти реєстраційні дії у вказаних реєстрах) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо 682/1000 частини нежитлової будівлі літ. «А-1» загальною площею 205,3 кв.м, не конкретизуючи з чого саме складається зазначена частина, тоді як з договору оренди частини нежитлового приміщення № 350 від 15 вересня 2020 року вбачається шо об`єктом оренди є нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення, розміщені на 1 поверсі нежитлової будівлі літ. «А-1», загальною площею 140,00 (сто сорок) кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім того, заявником не наведено належного обґрунтування необхідності забезпечення позову, не надано будь-яких доказів у підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження та заборони вчиняти реєстраційні дії може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

14 серпня 2023 року ФОП ОСОБА_2 в особі представника адвоката Колісниченка А.С. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову постанову якою задовольнити заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Апеляційна скарга мотивована доводами які є аналогічними доводам викладеним в заяві про забезпечення позову до подання позовної заяви. Крім того, зазначив, що у разі задоволення судом вказаної заяви до реєстру речових прав на нерухоме майно вноситься заборона відчуження на відповідну частину нерухомого майна (при цьому іншої більш детальної конкретизації, такої як на якому поверсі це майно знаходиться чи зі скількох кімнат складається, тощо до реєстру не вноситься), яка жодним чином не обмежує використання власником вказаного майна та не накладає на нього жодних обтяжень, окрім як тимчасової заборони відчужити вказаного в ухвалі майна, яке для цієї мети заявником було більш ніж достатньо конкретизовано та сформовано відповідно до відомостей в ЄДРРП, які вже містяться щодо цього майна. Так само і заборона реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії виконується шляхом внесення цієї заборони департаментом реєстрації в систему реєстрації, щоб кожен реєстратор перед вчиненням будь-яких недобросовісних дій щодо спірного майна з метою утруднення чи унеможливлення виконання судового рішення ухваленого на користь позивача з боку відповідача, таких як поділ, виділ, реєстрація довгострокової оренди чи іпотеки щодо майна, що предметом спору відмовив у вчиненні такої реєстраційної дії. Вважає, що вказані заходи забезпечення позову жодним чином не обмежують власника у володінні та користуванні своїм майном, а обмежують лише здатність відчуження щодо того майна.

20 вересня 2023 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Зіноватного Віталія Васильовича подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відзиви мотивовано тим, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Крім того, договір оренди нежитлового приміщення не передбачав переважного права позивача на викуп об`єкта оренди.

22 вересня 2023 року АТ "Харківське підприємство автобусних станцій" в особі представника адвоката Кавуна Ігоря Олеговича подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивовано тим, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Крім того, зазначило, що договір купівлі-продажу від 19 травня 2023 року укладений без порушення прав позивача та в рамках чинного законодавства. Також, не надано доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або афективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ємець І.О. ухвалу суду першої інстанції не оскаржив, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, представника заявника адвоката Колісниченко А.С., який підтримав апеляційну скаргу, представника зацікавленої особи АТ Харківське підприємство автобусних станцій" адвоката Кавун І. О. та представника зацікавленої особи ОСОБА_1 адвоката Зіноватного В. В., які проти апеляційної скарги заперечували, просили судове рішення залишити без змін, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволені заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у даній справі не доведена заявником.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаним висновком виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У відповідності до частини 2 статті 149 ЦПК забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пунктів 1, 2, 10 частини 1 статті 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб. При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2016 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У пункті 6 цієї постанови роз`яснено, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляються необґрунтованими.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Такі висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, заявником не надано жодних належних та допустимих доказів того, що відповідач має намір ухилятися від виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зокрема відчужити чи здійснити будь-які інші дії з вищевказаним нерухомим майно. Останній лише зауважує, що на даний час відповідач має можливість вільно розпоряджатися спірним нерухомим майном, без вказівки на будь-які конкретні дані, що само по собі не є підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Також, як свідчать матеріали справи ФОП ОСОБА_2 для здійснення підприємницької діяльності винаймав у відповідача АТ «Харківське підприємство автобусних станцій» лише частину спірної нежитлової будівлі - 682/1000 частин, в той час, як предметом договору купівлі-продажу, укладеним 19 травня 2023 року між АТ «Харківське підприємство автобусних станцій» та ОСОБА_1 , є вся нежитлова будівля літ. «А-1», що знаходить за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.159-160).

Крім того, як вбачається з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 , як і заявник ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, а отже даний спір не відноситься до юрисдикції цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяву ФОП ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично зводиться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка.

Ухвала суду першої інстанції є законною, постановленою з дотриманням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи, що справа по суті спору не розглядалась, питання щодо розподілу судових витрат за подачу апеляційної скарги не вирішується.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Нововодолазького районного суду Харківської області від 28 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 04 грудня 2023 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина