ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1569/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2023 р.

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючої судді Іщенко І.М., при секретарі судового засідання Клисак Н.Г., розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В

16.08.2023 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що він надав 30.12.2022 року ОСОБА_2 позику в розмірі 287 200 доларів США, строком до 28.12.2025 року, з погашенням заборгованості кожного п`ятого числа місяця починаючи з 05.02.2023 року. Розмір погашення заборгованості не може бути меншим еквівалента 135 000 гривень відносно долара США.

05.04.2023 року позичальником не був сплачений необхідний розмір погашення заборгованості за договором позики.

Відповідно до банківської виписки, ОСОБА_2 здійснювала погашення заборгованості у загальному розмірі на 135 000 гривень, а саме: 27.01.2023 року - 25 000 грн за курсом НБУ на день оплати становить 683,65 доларів США; 30.01.2023 року - 69 000 грн за курсом НБУ на день оплати становить 1886,86 доларів США; 31.01.2023 року 20 000 грн за курсом НБУ на день оплати становить 546,92 доларів США; 01.02.2023 року - 21 000 грн за курсом НБУ на день оплати становить 574,26 доларів США.

Тобто, розмір позики становив 287 200 доларів США, а розмір погашеної частини 3691,69 доларів США, тому непогашена частина позики є 283 508,31 доларів США.

У забезпечення виконання зобов`язань за розпискою (договором позики), між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 301222/П від 30.12.2022 року, предметом якого є зобов`язання поручителя перед кредитором солідарно відповідати за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за розпискою (договором позики) від 30.12.2022 року, на умовах, викладених у договорі поруки.

Поручитель відповідає солідарно за зобов`язаннями боржника перед кредитором, що витікають із позики (договору позики), в межах усієї суми боргу, що становить 287 200 доларів США, також, поручитель у повному обсязі відповідає солідарно за зобов`язаннями боржника у разі дострокового стягнення заборгованості у зв`язку з порушенням будь-якого строку або розміру повернення позики при стягненні усієї суми боргу.

Через порушення строків сплати боргу ОСОБА_1 просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 283 508,31 доларів США та витрати з сплати судового збору по 6 710 гривень з кожного.

Ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 22.08.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 31).

У підготовче засідання позивач ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити (а.с. 51).

Представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Пархоменко Т.В. надала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, так як ОСОБА_2 позику в розмірі 287 200 доларів США у ОСОБА_1 брала, яку частково, а саме: 135 000 грн, погасила, залишок боргу складає 283 508.31 доларів США, який вона визнає та просить суд розглядати справу без участі відповідачки та її представника (а.с. 43-44).

Представник відповідачки ОСОБА_3 - адвокат Заєць П.Л. надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що заперечень ОСОБА_3 немає, позовні вимоги визнає та не заперечує проти ухвалення рішення в підготовчому засіданні (а.с. 46), просить суд розглядати справу без участі відповідачки та її представника (а.с. 52).

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін згідно вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, оскільки в матеріалах справи достатньо матеріалів про правовідносини сторін та відсутня необхідність заслуховування особистих пояснень сторін.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, вважає, що в матеріалах справи достатньо даних, для вирішення спору та позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 30.12.2022 року надав ОСОБА_2 позику в розмірі 10 500 032 грн, що становить еквівалент 287 200 доларів США, визначеному сторонами згідно з офіційним курсом НБУ 36,56 грн за 1 долар США на день укладення договору, строком до 28.12.2025 року, з погашенням заборгованості кожного п`ятого числа місяця, починаючи з 05.02.2023 року, розмір погашення заборгованості не може бути меншим, ніж 135 000 гривень, що підтверджується копією договору позики від 30.12.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зєніковою М.С. (а.с. 10-13).

У забезпечення виконання зобов`язань за договором позики, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 301222/П від 30.12.2022 року, предметом якого є зобов`язання поручителя перед кредитором солідарно відповідати за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за договором позики від 30.12.2022 року, на умовах, викладених у договорі поруки, а саме: поручитель відповідає солідарно за зобов`язаннями боржника перед кредитором, що витікають із позики, в межах усієї суми боргу, що становить 287 200 доларів США, також, поручитель у повному обсязі відповідає солідарно за зобов`язаннями боржника у разі дострокового стягнення заборгованості у зв`язку з порушенням будь-якого строку або розміру повернення позики при стягненні усієї суми боргу (а.с. 14-15).

Відповідно до банківських виписок, ОСОБА_2 здійснювала погашення заборгованості у загальному розмірі на 135 000 гривень, а саме: 27.01.2023 року - 25 000 грн; 30.01.2023 року - 69 000 грн; 31.01.2023 року 20 000 грн; 01.02.2023 року - 21 000 грн (а.с. 16-19).

Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України.

У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18).

Приймаючи до уваги, що відповідачка ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 позику в розмірі 287 200 доларів США, яку частково сплатила в розмірі 3 691,69 доларів США, порушивши при цьому строки погашення боргу, передбачені договором позики, та той факт, що позичальниця ОСОБА_2 та поручитель ОСОБА_3 визнали позов ОСОБА_1 та розмір заборгованості на загальну суму 283 508,31 доларів США, суд вважає, що вказану суму необхідно стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 .

Щодо розподілу судових витрат, які складаються з судового збору, позивачем долучена квитанція від 15.08.2023 року про сплату ним судового збору у розмірі 13420 грн за подання до суду даного позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача, тому судовий збір в розмірі 13420 грн слід стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 526, 626, 628, 638, 1049 ЦК України, 80, 81, 141, 206, 263-265, 280 ЦПК України,

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож.: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож.: АДРЕСА_2 ) в солідарному порядку грошові кошти в розмірі 283 508,31 доларів США (двісті вісімдесят три тисячі п`ятсот вісім доларів США 31 цент). на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прож.: АДРЕСА_3 )

Стягнути витрати зі сплати судового збору з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож.: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож.: АДРЕСА_2 ) по 6 710 грн (шість тисяч сімсот десять грн) із кожного на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прож.: АДРЕСА_3 )

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Суддя: І. М. Іщенко