Дата документу 29.09.2023 Справа № 334/1266/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/1266/23
Провадження №22-ц/807/1632/23
Головуючий в 1-й інстанції Козлова Н.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2023 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С. В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Шлецера Андрія Андрійовича на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2023 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 08 червня 2023 року) у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року представник Концерну «МТМ» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Згідно позовної заяви, у період з 01.01.2014 року по 31.10.2021 року Концерн «МТМ» надав послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в житлове приміщення, розташоване за адресою АДРЕСА_1 , на загальну суму 76031,92 грн. споживачами вказаних послуг є відповідачі, які не здійснюють оплату за надані послуги у повному обсязі, у зв`язку з чим заборгованість залишається не погашеною. Відповідачі у добровільному порядку заборгованість не погашають, тому позивач просить суд стягнути з відповідачів суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за вказаний період, а також стягнути судові витрати по оплаті судового збору.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2023 року, позов Концерну «Міські теплові мережі» задоволено.

Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , які мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Концерну «Міські теплові мережі», Філія АТ «Укрексімбанк» у м. Києві, МФО 322313 поточний рахунок НОМЕР_4 , Отримувач: Концерн «Міські теплові мережі», заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 76031 (Сімдесят шість тисяч тридцять одна) грн. 92 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , які мешкають за адресою: АДРЕСА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» р/р НОМЕР_5 , МФО 320478, Банк: ПАТ АБ «Укргазбанк», Отримувач: Концерн «Міські теплові мережі», витрати по сплаті судового збору у розмірі 894 (Вісімсот дев`яносто чотири) грн. 67 коп., з кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Шлецера Андрія Андрійовича подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вимог позову у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд в порушення норм процесуального кодексу розглянув справу за відсутності скаржника, яки не був належним чином повідомлений про розгляд справи. Скаржник вважає, що за таких обставин повинно було бути ухвалено заочне рішення. Також скаржником заявлено про застосування строку позовної давності до вимог заявлених позивачем.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу Концерн «Міські теплові мережі», зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2023 року це 268400,00 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2684,00 грн. (2684,00 грн. Х 100 = 268 400 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що Концерн «Міські теплові мережі» у період з 01.01.2014 року по 31.10.2021 року надав послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в житлове приміщення, розташоване за адресою АДРЕСА_1 , на загальну суму 97894,12 грн.. Споживачами за вказаний період здійснено часткову оплату за надані послуги у сумі 5615,14 грн., отримано субсидію на суму 15667,01 грн. та соціальну допомогу у розмірі 580,05 грн., а отже, непогашена заборгованості за вказаний період складає 76031,92 грн. та залишається непогашеною, що підтверджується відповідним розрахунком та довідкою.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають відшкодуванню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Однією із підстав апеляційної скарги є неповідомлення відповідача ОСОБА_1 про судовий розгляд.

Так, ухвалою суду першої інстанції від 22 лютого 2023 року, відкрито провадження у цій справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Слухання справи призначено на 24 квітня 2023 року на 09.30.

Про розгляд справи відповідача ОСОБА_1 було повідомлено шляхом надсилання судової повітки поштою, про що свідчить реєстр на відправлення простої пошти від 24 лютого 2023 року (а.с.17).

Хоча матеріали справи і не містять підтверджень отримання судової повістки, про обізнаність ОСОБА_1 про розгляд справи говорить наявна в матеріалах справи заява про відкладення слухання справи за підписом адвоката Шлецер А.А., який за ордером серія АР №1121984, представляє інтереси ОСОБА_1 .

Судове засідання відкладено на 08 червня 2023 року, судова повістка на вказану дату отримана ОСОБА_1 особисто 29.04.2023 року (а.с.21).

Враховуючи належне повідомлення відповідачки ОСОБА_1 про судовий розгляд і відсутність сукупності підстав передбачених ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення, суд першої інстанції обґрунтовано ухвалив рішення у загальному порядку.

Що стосується застосування наслідків пропуску строку позовної давності до заявлених вимог, то слід зазначити наступне.

Згідно ч.3, 4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачка ОСОБА_1 була обізнана про розгляд справи в суді першої інстанції, що підтверджується матеріалами справи, її інтереси у справі як під час розгляду в суді першої інстанції, так і під час розгляду в суді апеляційної інстанції представляв адвокат. Таким чином, скаржниця не була позбавлена права звернутися із заявою про застосування наслідків пропуску строку позовної давності до заявлених вимог до ухвалення рішення у справі, як цього вимагає діюче законодавство, між тим не зробила цього. Наразі, з урахуванням усіх обставин у справі, під час апеляційного розгляду така заява розглянута бути не може.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Шлецера Андрія Андрійовича залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 29 вересня 2023 року.

Судді: С. В. Кухар

О.В. Крилова

О.З. Поляков