Справа № 352/569/23
Провадження № 2/352/332/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді Струтинського Р. Р.

з участю секретаря Гребінника В. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачки про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Заявлений позов обґрунтовувала тим, що її мама ОСОБА_2 зареєстрована у належному їй, позивачці, на праві приватної власності житловому будинку АДРЕСА_1 . Відповідачка протягом тривалого часу, а саме з січня 2018 не проживає у будинку, не приймає участі в утриманні житла, не сплачує комунальні послуги, оскільки постійно перебуває за кордоном. Така формальна реєстрація відповідачки у належному їй будинку, створює певні труднощі у користуванні будинком, та перешкоджає в оформленні субсидій. Просила визнати відповідачку такою, яка втратила право на користування житловим приміщенням.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути у її відсутності, позов підтримала і просила його задоволити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином за адресою місця реєстрації, не повідомили суду про причини неявки, не подали відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи наступного.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 22.07.2016 (а.с.6).

У спірному будинку зареєстрована мама позивачки ОСОБА_2 , яка з 2018 року не проживає у спірному будинку без поважних причин більше одного року, при цьому не знялася з реєстрації місця проживання, що порушує права та інтереси позивачки як власника житла,створює їй перешкоди у користуванні своїм майном.

Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами, а саме: довідками виконкому Ямницької сільської ради від 12.10.2022 №280, від 13.03.2023 №75 (а.с.3-4), копією нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 04.02.2022 про те, що відповідачка ОСОБА_2 протягом тривалого часу не проживає у спірному будинку АДРЕСА_1 (а.с.5), копією договору дарування від 22.07.2016 (а.с.6).

Згідно вимог ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма ст.391 ЦК України визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 р. у справі № 6-709цс16, яка згідно ч.4 ст.263 ЦПК України має враховуватись судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

З огляду на встановлені судом обставини, на які позивачка посилалася, як на підставу своїх вимог, що підтверджені письмовими доказами, які визнаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову, що підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 391, 405 ЦК України, керуючись ст. 263-265, 282 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, яка втратила право на користування житловим приміщенням у житловому будинку АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте Тисменицьким районним судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий.

Повне судове рішення складено 08.09.2023.

Суддя Руслан СТРУТИНСЬКИЙ