Справа №613/1664/23 Провадження № 2/613/557/23

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 грудня 2023 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Харченка С.М.,

за участю секретаря Мізяк М.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Богодухові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «АГРАРНА КОМПАНІЯ ПРОМІНЬ 2012» про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Богодухівського районного суду Харківської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «АГРАРНА КОМПАНІЯ ПРОМІНЬ 2012» про зобов`язання вчинити певні дії.

Від представника відповідача ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» до підготовчого судового засідання надійшло клопотання про зупинення провадження у справі в якому просить зупинити провадження у справі №613/1664/23 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Аграрна компанія «Промінь- 2012», про зобов`язання вчинити певні дії, а саме позивач просить: зобов`язати ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» звільнити земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4Б2950 га, яка знаходиться на території Полково-Микитівської сільської ради Богодухівського району Харківської області з кадастровим номером: :01:001:0069, шляхом припинення її використання, та повернути у фактичне володіння та користування власника ОСОБА_1 ; визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 3148139 від 14.06.2013, щодо реєстрації права оренди земельної ділянки, яка знаходиться на території Полково-Микитівської сільської ради Богодухівського району Харківської області з кадастровим номером: :01:001:0069, що на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , закріплено за ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» прийняте та проведене державним реєстратором реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції Харківської області Зайцем М.М. 14.06.2013 на підставі договору оренди земельної ділянки №4 від 12 грудня 2012 року, що не був зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі до 01 січня 2013 року в установленому законодавством порядку; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати - до перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі), а саме справи № 513/879/19 (провадження №14-49цс22).

Своє клопотання мотивує тим, що свою позицію, щодо неукладеності договору оренди земельної ділянки № 4 від 12 грудня 2012 року позивач ґрунтує на висновках Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17, згідно якої договір оренди земельної ділянки набирає чинності після його державної реєстрації та від 23 червня 2020 року у справі № 696/1693/15-ц, згідно якої проведення після 01 січня 2013 року державної реєстрації речового права оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі не може підмінити державну реєстрацію самого договору (державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією договору оренди землі), а тому не може впливати на момент набрання чинності договором оренди землі, укладеним до 01 січня 2013 року.

Ухвалою від 01 червня 2022 року у справі № 513/879/19 Верховним Судом, у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дану справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду. При цьому Верховний Суд вважає необхідним відступити від висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17, від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц та від 23 червня 2020 року у справі № 696/1693/15-п, про те, що проведення державної реєстрації речового права оренди земельної ділянки на підставі вказаного договору оренди землі не може підмінити державну реєстрацію самого договору (державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією договору оренди землі), а тому не може впливати на момент набрання чинності договором оренди землі, укладеним до 01 січня 2013 року, вказану справу прийнято до розгляду. З огляду на викладене є очевидним, що Верховний Суд не має усталеної та узгодженої позиції з приводу спірних правовідносин.

ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» є суб`єктом господарювання, що здійснює свою господарську діяльність в галузі вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур. Спірна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,2950 га, яка знаходиться на території Полково-Микитівської сільської ради Богодухівського району Харківської області з кадастровим номером: :01:001:0069, що орендується відповідачем, входить до цілісного земельного комплексу, що обробляється ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012». Здійснення будь яких заходів щодо земельних ділянок пов`язане із значними витратами з боку ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012». Не здійснення в свою чергу може мати наслідком погіршення стану не тільки спірної земельної ділянки, а всього земельного масиву до якої вона входить, оскільки виокремлення окремої ділянки для припинення на ній господарської діяльності є неможливим. Таким чином, невизначений стан спірної земельної ділянки має негативний вплив на здійснення господарської діяльності ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» та спричинення йому значних збитків, (внаслідок здійснених витрат на оброблення, засіювання спірної земельної ділянки або погіршення її родючості) які в подальшому буде неможливо відшкодувати. На підставі вищевикладеного просить суд задовольнити дане клопотання.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явилися, через підсистему «Електронний суд» від ОСОБА_2 надійшла заява про проведення судового засідання без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» в підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву за змістом якої клопотання про зупинення провадження у справі №613/1664/23 підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, судове засідання призначене на 04.12.2023 просила провести за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Згідно п.10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи.

Зупинення провадження у справі не повинно призводити до затягування розгляду справи.

Визначаючи наявність передбачених ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, врахувати, що зазначена у ЦПК України підстава - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог чи вимог, від яких залежить можливість її розгляду.

Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення в ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

Сама по собі взаємопов`язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляду однієї справи до прийняття рішення в іншій справі.

Відповідно до висновків, зазначених у постанові Верховного Суду України № 6-1957цс16 від 01 лютого 2017 року, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладені в постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року по справі № 362/2772/17.

Крім того, відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2021 року у справі №452/1872/20, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання Законної сили судовим рішенням в іншій справі. Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Предметом даної цивільної справи є: зобов`язання ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» звільнити земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4Б2950 га, яка знаходиться на території Полково-Микитівської сільської ради Богодухівського району Харківської області з кадастровим номером: :01:001:0069, шляхом припинення її використання, та повернути у фактичне володіння та користування власника ОСОБА_1 ; визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 3148139 від 14.06.2013, щодо реєстрації права оренди земельної ділянки, яка знаходиться на території Полково-Микитівської сільської ради Богодухівського району Харківської області з кадастровим номером: :01:001:0069, що на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , закріплено за ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» прийняте та проведене державним реєстратором реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції Харківської області Зайцем М.М. 14.06.2013 на підставі договору оренди земельної ділянки №4 від 12 грудня 2012 року, що не був зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі до 01 січня 2013 року в установленому законодавством порядку.

Аналогічним є предмет розгляду справи 613/863/22 за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» про повернення земельної ділянки у фактичне користування власника та скасування рішення державного реєстратора щодо реєстрації речового права оренди земельної ділянки, позовні вимоги в якій рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 30 травня 2023 року задоволено та постановою Харківського апеляційного суду від 28 вересня 2023, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Відповідно до змісту клопотання про зупинення провадження у справі, ухвалою від 01 червня 2022 року у справі № 513/879/19, до розгляду якої представник позивача ОСОБА_4 просить зупинити розгляд даної справи, Верховним Судом, у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дану справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду. При цьому Верховний Суд вважає необхідним відступити від висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17, від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, від 23 червня 2020 року у справі № 696/1693/15-ц, про те, що проведення державної реєстрації речового права оренди земельної ділянки на підставі вказаного договору оренди землі не може підмінити державну реєстрацію самого договору (державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією договору оренди землі), а тому не може впливати на момент набрання чинності договором оренди землі, укладеним до 01 січня 2013 року. Ухвалою від 4 серпня 2022 року справа № 513/879/19 , вказану справу прийнято до розгляду.

Тобто, на даний час постанова від 18 грудня 2013 року у справі 1106/2791/2012, постанова від 07 червня 2017 року у справі № 634/769/15-ц, постанова від 18 січня 2017 року у справі №532/129/16-ц, постанова від 19 лютого 2014 року у справі №426/14068/2012, постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17 є актуальними. Крім того, рішення по тотожній справі було ухвалено Богодухівським районним судом Харківської області та переглянуто Харківським апеляційним судом вже після прийняття справи № 513/879/19, до розгляду, що знову підтверджує актуальність вищевказаної практики Верховного Суду.

Крім того, згідно ст. 2, 11 ЦПК України, однією із засад цивільного судочинства є пропорційність.

Суд вважає, що клопотання представника відповідача не містить підстав, які б вказували на неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи № 513/879/19, та, що ці справи пов`язані спільним предметом чи підставою.

Крім того, в ст. 252 ЦПК України йде мова про право, а не про обов`язок суду зупинити провадження у справі.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» від 04 грудня 1995 року ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE,№ 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

Визначаючи наявність підстав, передбачених ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як перегляд судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки воно не містить достатніх підстав, які б вказували на неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи № 513/879/19, та, що ці справи пов`язані спільним предметом чи підставою. Зупинення може привести до затягування строків розгляду справи і перебування у стані невизначеності учасників процесу.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви представника відповідача про зупинення провадження по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.189, 200, 247, 252, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрна компанія «Промінь-2012» про зупинення провадження по справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ