Провадження № 2-о/235/1/23
Справа № 235/2/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Юриної К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернулась ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Заява обґрунтована тим, що у зв`язку з відмінностями в написанні її прізвища в паспорті та прізвища її чоловіка в свідоцтві про смерть, ГУ ПФУ в Донецькій області їй відмовлено у переведенні з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника. Просить встановити факт родинних відносин між нею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як дружини та чоловіка.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду від 09 серпня 2023 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Від представника заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, надійшов відзив щодо заявлених вимог. Представник вказує, що заявлені вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а також звертає увагу суду на те, що в матеріалах справи наявне рішення Головного управління ПФУ в Донецькій області від 18.07.2023р. № 29 про відмову у переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Представник вважає, що встановлено наявність спору про право у зв`язку з чим заяву слід залишити без розгляду, роз`яснивши заявнику про його право звернення в загальному порядку.

До судового засідання 13 вересня 2023 року не з`явились заявниця та представник заінтересованої особи. Заявниця надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволені заявлених вимог наполягає.

Відповідно до частини 3 статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки .

Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступних висновків.

Відповідно до паспорту громадянина України НОМЕР_1 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6). На сторінці 10 паспорту наявна відмітка, що 14.11.1969 року зареєстровано шлюб з ОСОБА_2 . Відповідно до копії паспорту громадянина України НОМЕР_2 ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.8).

Згідно з свідоцтвом про одруження « ОСОБА_3 » зареєстрував 14.11.1969 року шлюб з « ОСОБА_4 ». Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу « ОСОБА_5 », дружини « ОСОБА_5 » (а.с.11).

Відповідно до довідки КУ «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» від 12.07.2023 року ОСОБА_1 мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , разом з чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.12).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер у місті Покровськ ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.17).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18.07.2023 року ОСОБА_1 відмовлено в переведенні з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника, згідно п. 1 статті 36 Закону № 1058. Підставою відмови стало те, що під час розгляду наданих документів встановлена невідповідність прізвищ заявниці та померлого годувальника, а саме: встановлені в свідоцтві про шлюб прізвища заявниці та годувальника (російською мовою) Держевицкая та Держевицкий відповідно. Згідно паспорту, прізвище заявниці українською мовою ОСОБА_6 , згідно свідоцтва про смерть прізвище померлого годувальника українською Держевицький (а.с.18).

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Отже, суд може виявити наявність спору про право як на стадії відкриття провадження так і в процесі розгляду справи. У разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Отож, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567 цс 18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Отже, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положення цієї статті ґрунтуються на положеннях Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Звернення позивача до суду є єдиним розумно доступним засобом захисту права, позбавлення якого означало би позбавлення такого права взагалі, тобто заперечувало б саму сутність такого права.

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, тобто предметом розгляду цієї справи є встановлення фактів, що мають юридичне значення, а будь-які інші правовідносини в межах цієї справи судом не вирішуються.

В заяві ОСОБА_1 йдеться лише про встановлення факту родинних відносин і не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, оскільки факт наявності підстав для переходу на інший вид пенсії не доводиться під час розгляду даної справи, а судове рішення, відповідно до положень ст.81 ЦПК України, не може ґрунтуватись на припущеннях.

Представник заінтересованої особи не зазначив, який саме спір про право вбачається з заяви, між ким існує спір, проте існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним.

Відмова в переведенні з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника пов`язана виключно з тим, що в прізвище заявниці українською мовою у паспорті зазначене як « ОСОБА_6 », у свідоцтві про смерть прізвище її чоловіка зазначене як « ОСОБА_7 ». Російською мовою у свідоцтві про одруження прізвища подружжя зазначені як « ОСОБА_5 » та « ОСОБА_5 ». Тобто помилка сталася при перекладі з російської на українську мову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для залишення заяви без розгляду.

В даній справі встановлення факту родинних відносин необхідно заявнику для переходу з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника, доводи ОСОБА_1 щодо наявності родинного зв`язку між нею та її чоловіком знайшли своє підтвердження дослідженими у справі доказами - письмовими відомостями, які безпосередньо або опосередковано вказують на родинний зв`язок.

Враховуючи вищенаведене, інтереси заявника, відсутність будь-якого спору у справі, а також неможливість іншим шляхом заявникові встановити факт родинних відносин, суд вважає за доцільне задовольнити заяву.

На підставі ст.ст. 293, 315 ЦПК України, керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 34, 258-259, 265, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задовільнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , є дружиною та чоловіком, шлюб між якими зареєстровано 14 листопада 1969 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, а також відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень ЦПК України.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_3 .

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, знаходиться за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Соборна, 3, .

Повний текст рішення виготовлено 13 вересня 2023 року.

Суддя Хмельова С.М.