Справа № 367/4357/20
Провадження №2/367/1083/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

25 вересня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області в складі

судді Карабаза Н.Ф.,

за участю секретаря Шемігон В.А.,

заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу,

в с т а н о в и в:

Позивач, ФОП ОСОБА_1 , звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 30 862,04 грн, витрати по сплаченому судовому зборі в розмірі 840,80 грн та витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 10 757,60 грн. Позов обґрунтовує тим, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (далі - ПрАТ «СК ВУСО») та ОСОБА_2 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № АК 9069407 (надалі-Поліс), за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля «Сітроен» державний номер НОМЕР_1 . 29.12.2018 року близько 17 години 35 хв. відповідач на автодорозі М07, в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Сітроен», державний номерний знак НОМЕР_1 вчинив ДТП. В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортні засоби «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , «MITSUBISHI Lancer» д.н.з. НОМЕР_3 , «Тойота» д.н.з НОМЕР_4 , «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_5 , «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_6 , «Ауді» д.н.з. НОМЕР_7 відповідно до чого власники зазнали матеріального збитку. Для встановлення вартості відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу «Ауді», державний реєстраційний номер НОМЕР_7 був організований огляд автомобіля. Згідно ремонтної калькуляції № 982763 від 23.01.2019 року про визначення вартості відновлюваного ремонту автомобіля «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_7 склала 25 686,90 грн. Для встановлення вартості відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу «Мітсубіші», державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 » був організований огляд автомобіля. Згідно ремонтної калькуляції № 980942 від 07.02.2019 року про визначення вартості відновлюваного ремонту автомобіля «Мітсубіші», державний номерний знак « НОМЕР_3 » склала 3 130,58 грн. Для встановлення вартості відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу «ВАЗ- Лада», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 » був організований огляд автомобіля. Згідно ремонтної калькуляції № 980622 від 12.02.2019 року про визначення вартості відновлюваного ремонту автомобіля «ВАЗ -Лада», державний номерний знак « НОМЕР_2 » склала 24 538,16 грн. Факт ДТП 29.12.2018 року був визнаний ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком. На підставі страхових актів № 04314-24 від 18.04.2019 року, № 03952-24 від 11.04.2019 року, № 03303-24 від 28.03.2019 року, на виконання вимог ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України співробітниками ПрАТ СК «ВУСО» було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілих в розмірі 14 512,68 грн., 2 321,84 грн. та 14 027,52 грн., а що підтверджується платіжними дорученнями, а разом - 30 862,04 грн. Відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.02.2019 року по справі 369/883/19, адміністративних матеріалів по даній справі, відповідач вчинив ДТП в стані алкогольного сп`яніння, в результаті чого вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до ч.38.1.1 п (а) ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальник після виплати страхового відшкодування має право регресного позову до страхувальника або водія ТЗ, який спричинив ДТП: - а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 28 березня 2019 року, що підтверджується платіжним дорученням. Отже, відшкодувавши матеріальну шкоду в сумі 30 862,04 грн., заподіяну відповідачем внаслідок ДТП 28 грудня 2018 року, ПрАТ СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а саме 30 862,04 грн. на підставі ч. 38.1.1 п (а) ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача подав до суду заяву в якій позов підтримав, просив його задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення та розглядати справу в його відсутності та відсутності позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.12.2018 року близько 17 години 35 хвилин ОСОБА_2 , в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілі «Citroen Cactus», державний номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі М07, всупереч вимогам п.п.2.3. «б», 10.1 ПДР при перестроюванні не був уважним, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_3 , після чого автомобіль «Citroen Cactus» в некерованому стані здійснив зіткнення з транспортним засобом «ВАЗ-2109», державний номерний знак НОМЕР_2 та «Тoyota Corolla» державний номерний знак НОМЕР_4 . Після цього автомобіль «Тoyota Corolla» в некерованому стані здійснив зіткнення з автомобілем «Mercedes», державний номерний знак НОМЕР_5 , а автомобіль «ВАЗ-2109» - з автомобілем «ВАЗ-2106» державний номерний знак НОМЕР_6 . Своїми діями ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпА. В результаті його дій всі вказані транспортні засоби було пошкоджено. Вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 29.12.2018 року серія ОБ № 201803, протоколом про адміністративне правопорушення від 29.12.2018 року серія ОБ 201804, поясненнями свідків, схемою місця ДТП. ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, що підтверджується постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.02.2019 року, яку залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 19 березня 2019 року.

В результаті ДТП з вини водія ОСОБА_2 були пошкоджені автомобілі: ВАЗ 21063, номерний знак НОМЕР_6 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПРАТ «УТСК», TOYOTA COROLA номерний знак НОМЕР_4 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПРАТ СК «ПЗУ Україна», ВАЗ 21093 номерний знак НОМЕР_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПРАТ СК «ВУСО», АUDI, А4, номерний знак НОМЕР_7 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПРАТ СК «ВУСО», MITSUBISHI LАNCER, номерний знак НОМЕР_3 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» та Mercedes Е220 номерний знак НОМЕР_5 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА», даний факт знайшов підтвердження в довідці 276620 про дорожньо-транспортну пригоду від 29.12.2918 року складену Управлінням патрульної поліції міста Києва, відповіддю від НУП.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Citroen C4 державний номерний знак НОМЕР_8 на час ДТП була застрахована в ПРАТ СК «ВУСО», про що свідчить поліс № АК 9069407, згідно якого ліміт за шкоду майну 100000,00грн., франшиза 0грн.

Водій автомобіля АUDI, А4, номерний знак НОМЕР_7 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПРАТ СК «ВУСО» що вбачається із поліса № АМ 2703605, ОСОБА_3 , право користування на вказаний автомобіль надано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (згідно засвідченої заяви нотаріусом у м. Перемишль 04.02.2019 року, звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» з пакетом документів щодо виплати страхового відшкодування.

Згідно страхового акту № 04314-24 від 18.04.2019 року за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/9069407 від 07.06.2018 року вбачається, що сума страхового відшкодування ОСОБА_4 у відповідності із актом та полісом становить 14 512 грн. 68 коп.

Згідно платіжного доручення № 9711 від 19 квітня 2019 року ПРАТ «СК «ВУСО» перерахувало 14 512,68грн. , призначення платежу ОСОБА_4 , стр. відшкодув. згідн. с/а 04314024 від 18.04.19.

Власник автомобіля MITSUBISHI LАNCER, номерний знак НОМЕР_3 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС», що вбачається із поліса № АМ 4575778, ОСОБА_5 , звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» з пакетом документів щодо виплати страхового відшкодування., зокрема повідомленням про ДТП, заявою на виплату від 08.01.2019, з актом (протоколом) огляду ТЗ.

Згідно страхового акту № 03952-24 від 11.04.2019 року за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/9069407 від 07.06.2018 року вбачається, що сума страхового відшкодування ОСОБА_5 у відповідності із актом та полісом становить 2 321 грн. 84 коп.

Згідно платіжного доручення № 9185 від 12 квітня 2019 року ПРАТ «СК «ВУСО» перерахувало 2 321,84грн., призначення платежу ОСОБА_5 , стр. відшкодув. згідн. с/а 03952-24 від 11.04.19.

Власник автомобіля ВАЗ 2109 номерний знак НОМЕР_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПРАТ СК «ВУСО», що вбачається із поліса № АМ 8701401, ОСОБА_6 та водій вказаного авто на час ДТП ОСОБА_7 , звернулися до ПрАТ «СК «ВУСО» з пакетом документів щодо виплати страхового відшкодування, зокрема повідомленням про ДТП, заявою на виплату від 16.01.2019, з актом (протоколом) огляду ТЗ.

Згідно страхового акту № 03303-24 від 28.03.2019 року за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/9069407 від 07.06.2018 року вбачається, що сума страхового відшкодування ОСОБА_6 у відповідності із актом та полісом становить 14 027,52грн.

Згідно платіжного доручення № 7631 від 28 березня 2019 року ПРАТ «СК «ВУСО» перерахувало 14 027,52грн., призначення платежу ОСОБА_6 , стр. відшкодув. згідн. с/а 03303-24 від 28.03.19.

Згідно повідомлення про відступлення права вимоги від 12.03.2020 року № 03303-24/04314-24 вбачається, що на адресу ОСОБА_2 , було направлено повідомлення про те, що ПРАТ «СК «ВУСО`м відступило право вимоги відшкодування у порядку регресу, збитків завданих за договором обов`язкового страхування № АК/9069407 від 07.06.2018 року ФОП « ОСОБА_1 ».

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Приймаючи до уваги ст. 1191 ЦК України, п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, у ПрАТ «СК «ВУСО» виникло право зворотної вимоги до відповідача ОСОБА_2 .

Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Згідно п. «в» п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

10.03.2020 між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 укладено Договір № 10/03/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого, та Додатку № 1 до вказаного Договору, первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, зокрема за договором страхування № АК/9069407 від 07.06.2018.

У відповідності до п.п. 4.1 Договору його ціна складає 58549,24 грн., які були сплачені ФОП ОСОБА_1 відповідно до платіжного доручення № 30 від 12.03.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У ч. 1 ст. 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Оскільки передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договір цесії) є правонаступництвом, то такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду, зокрема із позовною заявою про відшкодування збитків у порядку регресу.

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 є належним позивачем у справі та в силу викладених вище положень ЦК України та Закону України «Про страхування» у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого ПрАТ «СК «ВУСО» страхового відшкодування, що становить 30 862,04 грн.

На час розгляду справи у суді вказана сума відповідачем на користь позивача не сплачена.

Вирішуючи вимоги про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на оплату правничої допомоги, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

У своїй постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.),документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунки таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

10.12.2019 між Адвокатським об`єднанням «АДВОКАТУС» в особі голови адвоката Самойленко Петра Миколайовича (адвокат) та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (клієнт) було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги, за яким клієнт доручає, а адвокат здійснює правову допомогу клієнту, в обсязі та на умовах, які передбачені цим договором, а саме: представництво та захист інтересів клієнта в усіх установах незалежно від форми власності та в судах всіх інстанцій України щодо захисту його інтересів, за що клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар (винагороду) у розмірі та на умовах, визначених Договором (розділ 4 цього договору).

Згідно додаткової угоди № 4 Акту приймання-передачі правової (правничої) допомоги до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 1 від 10.12.2019, адвокатом виконано, а клієнтом прийнято правову допомогу на загальну суму 10 757,60 грн.

Відповідно до платіжного доручення № 39 від 15.05.2020 ФОП ОСОБА_1 було сплачено на розрахунковий рахунок АО «АДВОКАТУС» 10757,60 грн.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Великою Палатою Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 по справі № 755/92/15/15-ц визначено, що пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Оскільки, відповідач в судові засідання не з`являвся, відзив на позовну заяву не надавав, суд приходить до висновку про відсутність доказів щодо неспівмірності та необгунтованості витрат на правову допомогу позивача.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 10757,60 грн., які документально підтверджені наданими позивачем доказами.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу.

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір, що був сплачений позивачем при зверненні до суду у розмірі 840,80 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 2, 3, 4, 10, 12, 13, 81, 82, 141, 247, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_9 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_10 завдані збитки в порядку регресу в розмірі 30 862,04грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_9 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_10 витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_9 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_10 витрати на правову (правничу) допомогу у розмірі 10757,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто Ірпінським міським судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Позивач має право оскаржити рішення до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Н.Ф. Карабаза