Справа № 756/2822/23
Провадження № 2/947/2585/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2023 року

Київський районний суд м.Одеси

в складі: головуючого - судді Луняченка В.О.,

при секретарі - Макаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_3 про надання дозволу на реєстрацію місця мешкання дитини без згоди батька з участі третіх осіб: Оболонська районна в м.Києві державна адміністрація як органу опіки та піклування, Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації,-

В С Т А Н О В И В:

До Оболонського районного суду м.Києва з позовом надання дозволу на реєстрацію місця мешкання дитини без згоди батька, до суду, діючі в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась ОСОБА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона та відповідач є батьками малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце мешкання якої після розірвання шлюбу між батьками не визначено. Дочка проживає з матір`ю, без реєстрації, однак в силу шкільного віку та необхідності зареєструвтаи місце мешкання у відповідному встановленому законом порядку, позивач звернулась до ЦНАП для реєстрації місця мешкання з нею, де їй відмовили у зв`язку з відсутністю згоди на те батька. Батько дочки уникає зустрічей з позивачем. В добовідбному порядку не надає згоди на реєстарцію місця мешкання дочки за адресою матері, що стало підставою для взерненя до суду з дійсним позовом.

Ухвалою судді Оболонського районного суду м.Києва від 03.04.23 року справу надіслано до Київського районного суду м.Одеси за підсудністю, з посиланням на те, що місцем реєстрації відповідача ОСОБА_3 є АДРЕСА_1 .

Через автоматизований розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Київського районного суду м.Одеси Луняченку В.О.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Одеси від 23.05.23 року прийняв справу та відкрив провадження у справ за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У зв`язку з тим, що у справі вирішуватиметься спір, який виник між батьками з приводу реєстрації місця мешкання їх малолітньої дитини, судом залучено до участі у справі Оболонську районну в м.Києві державну адміністрацію як органу опіки та піклування та Службу у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, відомості про що містятьяся в матеріалах справи.

Позивач ОСОБА_1 засобами телефонного зв`язку, повідомила суд про можливість розгляду справи за її відсутністю, на задоаленні позовних вимог наполягає, що зафіксовано у телефонограмі, яка міститься в матеріалах справи.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

З боку третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації суду надано заяву, в якій зазначено, що третя особа позовні вимоги підтримує , просять позов задовольнити та надати дозвіл на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька за місцем реєстрації матері ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , що поновить порушене право дитини на реєстрацію місця проживання.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до положень ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

Предметом даного позову є вирішення питання про місце проживання неповнолітньої дитини, батьки якої добровільно не досягли домовленості щодо визначення місця проживання їх спільної дитини.

Спірні питання щодо визначення місця проживання дитини урегульовані положеннями Сімейного Кодексу України, Цивільного Кодексу України, також суд керується положеннями міжнародних законодавчих актів щодо врегулювання такого питання, положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, у відповідності із положеннями ст..10 ЦПК України.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 25.08.2012 року перебували у зареєстровану ВДРАЦС Оболонського районного управління юстиції у м.Києві, який розірваний рішенням Оболонського районного суду у м.Києві від 27.02.2014 року №756/1239/14-ц ( а.с. 6).

Від даного шлюбу сторони мають спільну дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ), яка після розірвання шлюбу проживає з матір`ю.

Також рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 27.02.2014 року №756/1239/14-ц з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дочки у розмір від всіх доходів, щомісячно до досягнення дочкою повноліття.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач- ОСОБА_1 є власником нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_2 загальною площею 55,1 кв.м, житловою площею 19,1 кв.м, про що свідчить відповідний Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а.с.11-12).

Позивач має зареєстроване місце мешкання за адресою знаходження нерухомого майна, що перебуває у її власності - квартира АДРЕСА_2 .

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Визначення місця проживання малолітньої дитини за конкретною адресою унеможливлює маніпуляції з боку того з батьків, з ким буде проживати дитина, зокрема проживати де завгодно, унаслідок чого батько дитини не буде мати змоги брати участь у її вихованні.

Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово (ч.1 ст.29 ЦК). Разом з тим, спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні є Закон України від 11.12.2003р. №1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон №1382-IV). Статтею 6 даного закону передбачено обов`язкову реєстрацію місця проживання особи. Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції (ч.10 ст.6 Закону №1382-IV), відомості про таке житло заносяться до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

У випадку, якщо один з батьків не надав згоди на реєстрацію місця проживання дитини з другим з батьків, реєстрація місця проживання дитини здійснюється на підставі рішення суду чи органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини.

На звернення до колишнього чоловіка з проханням надати згоду на реєстрацію доньки - проявив повну байдужість до цього питання з відмовкою самостійного вирішення позивачем виниклої проблеми.

Позивач звернулась до відділу з питань реєстрації місця проживання Оболонської РДА ( заява від 02.09.2020) з заявою про реєстрацію місця проживання доньки, проте їй було відмовлено з підстав відсутності письмової згоди батька дитини на реєстрацію за новим місцем проживання. На теперішній час позивач не може отримати від відповідача вказаний дозвіл, що стало підставою для звернення до суду з відповідною позовною заявою.

Так судом встановлено, що станом на час розгляду справи дитина ОСОБА_2 , 2012 р.н. мешкає разом з матір`ю, умови мешкання відповідають необхідним стандартам та задовольняють всі необхідні потреби дитини.

Також суд звертає увагу на той факт, що рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 04.03.2016 року № 756/14650/15-ц , неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 надано дозвіл на багаторазові тимчасові виїзди за межі України до досягненн янею 18 річного віку у супроводі матері ОСОБА_1 або її офіційному предстанвику без згоди та супроводу баткьа ОСОБА_3 , а аткож надано дозвіл на оформлення та виготовлення відповідних проїзних документів, необхідіних для виїзду за межі території України також без згоди батька

Суд зазначає, що Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток, встановлює основні засади державної політики у цій сфері є Закон України «Про охорону дитинства». За змістом статей 11, 18 вказаного Закону кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до вимог ст.ст.150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права. З аналізу вище зазначених норм та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, в рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).

Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно з частиною першою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

За приписами частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207 також передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому законом порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо, зокрема, особа не подала необхідних документів або інформації. Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику (п.11 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207).

Згідно п. 26 вказаних вище Правил у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Таким чином, враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 , який є батьком малолітньої дитини, однією сім`єю з матір`ю дитини не проживає, приймаючи до уваги позицію органу опіки та піклування, вважає за необхідне надати дозвіл на реєстрацію місця проживання дитини за адресою місця реєстрації матері, що цілком відповідатиме інтересам дитини та забезпечить досягнення повноцінного догляду, виховання та піклування про дитину.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_2 АДРЕСА_2 ), яка діє в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Надати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_2 , ІПН НОМЕР_3 АДРЕСА_2 ) дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Київ, громадянки України, без письмової згоди батька ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ІПН НОМЕР_4 АДРЕСА_1 ), за місцем реєстрації та проживання матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ІПН НОМЕР_4 АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_2 АДРЕСА_2 ) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1073,60 гривень.

Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня оголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 18.09.2023 року.

Суддя Луняченко В. О.