Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21 липня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді - Зарева Н.І., за участю:

секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , до

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , та

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та 3% річних за договором позики від 22.11.2019 в розмірі 2575 Євро, що еквівалентно 95 893 грн, а також за договором позики від 09.04.2019 в розмірі 1090 Євро, що еквівалентно 40 591,60 гривень.

Позовна заява мотивована тим, що 09.04.2019 між позивачем та відповідачем був укладений нотаріально посвідчений договір позики, згідно з умовами якого ОСОБА_1 надала ОСОБА_2 позику готівкою в сумі 1000,00 Євро, що на день укладення договору еквівалентно 30000,00 грн, які остання зобов`язалася повернути у строк до 03 травня 2019 року, однак, станом на день звернення до суду, відповідач грошові кошти їй не повернула. Умовами договору визначений обов`язок позичальника, у випадку не повернення суми позики, сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, тобто несплачену у строк суму основного боргу та три відсотки річних від простроченої суми, а тому сума 3% річних, яку також необхідно стягнути з відповідача становить 90,00 Євро, що еквівалентно 3351,60 гривень. Також, 22.11.2019 між сторонами був укладений нотаріально посвідчений договір позики, згідно з умовами якого ОСОБА_1 надала ОСОБА_2 позику готівкою в сумі 2500 Євро, що на день укладення договору еквівалентно 66650,00 грн, з кінцевим строком повернення до 01.02.2020. Станом на день звернення до суду грошові кошти позивачці не повернуто. Пунктом 6 Договору позики визначений обов`язок позичальника у випадку не повернення суми позики, сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, тобто несплачену у строк суму основного боргу та три відсотки річних від простроченої суми, а тому сума 3% річних, яка підлягає до стягнення з відповідача, становить 75 Євро, що еквівалентно 2793,00 гривень.

У судове засідання позивач не з`явилася, однак, адвокат Косаковський В.О. подав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача. При цьому зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, відзив у визначений судом строк не подала, про причини своєї неявки суд не повідомила.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечив, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК ЦПК України, суд розглянув справу заочно.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належним чином зібрані у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 09 квітня 2019 року між ОСОБА_1 (Позикодавець) та ОСОБА_2 (Позичальник) укладено Договір позики, який посвідчено приватним нотаріусом А.П. Лукеча, зареєстрований в реєстрі за № 252.

Відповідно до п. 1 вказаного договору Позикодавець передає у власність Позичальника грошові кошти у сумі 30 000,00 грн, еквівалент 1000,00 Євро, станом на 09 квітня 2019 року, а Позичальник зобов`язався повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

Згідно з п. 2 та п. 3 Договору, грошові кошти, які є предметом договору, передані Позикодавцем та одержані Позичальником до підписання цього договору. У разі девальвації протягом строку цього договору національної грошової одиниці України, Позичальник зобов`язався повернути суму грошей у гривнях, еквівалентну 1000,00 Євро за офіційним курсом НБУ на день платежу.

Відповідно до п. 4 Договору позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві позику у строк до 03 травня 2019 року.

Пунктом 7 Договору передбачено, що у разі, якщо Позичальник своєчасно не поверне Позикодавцеві суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, тобто несплачену у строк суму основного боргу та три відсотки річних від простроченої суми.

Крім того, 22 листопада 2019 року між ОСОБА_1 (Позикодавець) та ОСОБА_2 (Позичальник) укладено Договір позики, який посвідчено приватним нотаріусом А.П. Лукеча, зареєстрований в реєстрі за № 822.

Відповідно до п. 1 вказаного договору Позикодавець передає у власність Позичальника грошові кошти у сумі 66 650,00 грн, еквівалент 2500,00 Євро, станом на 22 листопада 2019 року, а Позичальник зобов`язався повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

Згідно з п. 2 та п. 3 Договору грошові кошти, які є предметом договору, передані Позикодавцем та одержані Позичальником до підписання цього договору. У разі девальвації протягом строку цього договору національної грошової одиниці України, Позичальник зобов`язався повернути суму грошей у гривнях, еквівалентну 2500,00 Євро за офіційним курсом НБУ на день платежу.

Відповідно до п. 4 Договору позичальник взяв на себе зобов`язання повернути Позикодавцеві позику у строк до 01 лютого 2020 року.

Пунктом 7 Договору передбачено, щдо у разі, якщо Позичальник своєчасно не поверне Позикодавцеві суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, тобто несплачену у строк суму основного боргу та три відсотки річних від простроченої суми.

Свої зобов`язання за Договорами позики від 09.04.2019 та 22.11.2019 відповідач у встановлений строк не виконала.

Четвертого серпня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 з письмовою вимогою про повернення грошових коштів за вказаними Договорами позики та 3 % річних протягом 5 днів з моменту отримання такої вимоги. Вимога направлена відповідачу засобами поштового зв`язку.

Через невиконання відповідачем надісланої вимоги у добровільному порядку, позивач звернулася з позовом до суду.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з дослідженими у судовому засіданні Договором позики від 09 квітня 2019 року та Договором позики від 22 квітня 2019 року, ОСОБА_2 зобов`язалася повернути ОСОБА_1 позичені нею кошти в розмірі 1000,00 Євро до 03 травня 2019 року, а також 2500,00 Євро до 01 лютого 2020 року. Відповідно до укладених договорів, позивачка надала відповідачці грошові кошти у визначеному в договорах розмірі, а остання зобов`язувалася повернути їх у погоджений між ними строк.

Відповідач свої зобов`язання за договорами позики належним чином не виконала, в обумовлений сторонами строк отриману позику за вказаними Договорами не повернула, у зв`язку з чим суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача заборгованості за договорами позики у загальному розмірі 3 500,00 Євро.

Окрім цього, позивачка просить стягнути з відповідача 3 % річних за Договором позики від 09 квітня 2019 року та Договором позики від 22 квітня 2019 року в розмірі 75,00 Євро та 90,00 Євро відповідно.

З даного приводу суд дійшов до наступного висновку.

У позовній заяві міститься розрахунок трьох відсотків річних до суми заборгованості у 1000 Євро за Договором позики від 09.04.2009. За результатами проведеного позивачем розрахунку сума трьох відсотків річних становить 90,00 Євро. При цьому, даний розрахунок здійснений позивачем не вірно, оскільки 3% річних від суми заборгованості у розмірі однієї тисячі Євро становить 30,00 (тридцять) Євро. Відповідно, три проценти річних, які підлягають до стягнення з відповідача за договором позики від 09.04.2009 становлять 30,00 Євро, що за курсом НБУ (100 Євро = 37 грн 24 коп.) еквівалентно 1117,20 гривень.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача трьох процентів річних від суми заборгованості у 2500 Євро за Договором позики від 22.11.2019, що становить 75,00 Євро, та еквівалентно 2793,00 грн за курсом НБУ (100 Євро = 37 грн 24 коп.), суд прийшов до висновку, що їх розмір обраховано вірно, а тому підлягає стягненню з відповідача.

Таким чином, позовна заява підлягає задоволенню частково, а з відповідача на користь позивача належить стягнути загальну суму заборгованості за договорами позики в розмірі 3500,00 Євро, що за курсом НБУ (100 Євро = 37 грн 24 коп.) еквівалентно 130 340,00 грн, а також три проценти річних у загальному розмірі 105,00 Євро, що за курсом НБУ (100 Євро = 37 грн 24 коп.) еквівалентно 3 910,20 гривень.

Приймаючи до уваги висновок суду про часткове задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню також судовий збір у розмірі 1342,50 грн, сплачений останнім при поданні позовної заяви, відповідно до розміру задоволених вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 89, 223, 258, 259, 263-265, 268, 280, 354 ЦПК України, ст.ст. 549-551, 625, 634, 635, 651, 1049-1050, 1052, 1054 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 загальну суму заборгованості в розмірі 3500,00 Євро, що за курсом НБУ (100 Євро = 37 грн 24 коп.) еквівалентно 130 340,00 грн, а також три проценти річних від суми заборговаості у розмірі 105,00 Євро, що за курсом НБУ (100 Євро = 37 грн 24 коп.) еквівалентно 3 910,20 грн, зокрема:

- суму боргу за договором позики від 09 квітня 2019 року в розмірі 1 000,00 Євро (одна тисяча Євро), що еквівалентно 37 240,00 грн (тридцять сім тисяч двісті сорок грн 00 коп.) та три проценти річних у розмірі 30,00 Євро (тридцять Євро), що еквівалентно 3 910,20 грн (три тисячі дев`ятсот десять грн 20 коп.);

- суму боргу за договором позики від 22 листопада 2019 року в розмірі 2500,00 Євро (дві тисячі п`ятсот Євро), що еквівалентно 93 100,00 грн (дев`яносто три тисячі сто грн 00 коп.) та три проценти річних у розмірі 75,00 Євро (сімдесят п`ять Євро), що еквівалентно 2793,00 грн (дві тисячі сімсот дев`яносто три грн 00 коп.),

а також 1342,50 грн (одна тисяча триста сорок дві грн 50 коп.) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.І. Зарева