Справа № 504/2250/21
провадження № 2/504/498/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2023смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Доброва П.В.,

при секретарі Данько Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Доброслав Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Красносільської сільської ОТГ Одеського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Красносільської сільської ОТГ Одеського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Після її смерті залишилась спадщина на земельні ділянки, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок позивачці було відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про день і час розгляду справи був належним чином повідомлений, надав до суду письмову заяву щодо розгляду справи без його участі, а також в своїй заяві вказав на те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, надав заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги визнають просять задовольнити.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз`яснено у п. 24 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 80 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис №573, виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 11.06.1968 року РАЦС м. Одеси, позивачка ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №1248. Батьками вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.11.2020 року посвідченого державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Савицькою О.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №1-1129, ОСОБА_1 є спадкоємицею ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, це свідоцтво складається з земельної ділянки АДРЕСА_1 , площею 0,2500га, кадастровий номер::02:001:0206.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.11.2020 року посвідченого державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Савицькою О.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №1-1172, ОСОБА_1 є спадкоємицею ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, це свідоцтво складається з земельної ділянки АДРЕСА_1 , площею 0,0718га, кадастровий номер::02:001:0223.

Відповідно до договору дарування від 23.10.2002 року посвідченого приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Туйськ І.І., зареєстрованого в реєстрі за № 2304, ОСОБА_2 прийняла в дар житловий будинок АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 3300 кв.м.

Згідно листа Комунального підприємства Лиманське районне бюро технічної інвентаризації Лиманської районної ради Одеської області №865 від 17.10.2018 року, станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 23.10.2002 року в реєстровій книзі №7, реєстровий №245, сторінка №385.

Відповідно до спадкової справи №307/2020 від 07.04.2020 року наданої державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Савицької О.Ю., ОСОБА_1 прийняла спадщину 01.04.2020 року.

Згідно листа державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Савицької О.Ю. №2205/0214 від 13.05.2020 року, ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність звернення до суду, у зв`язку з тим, що в документах є розбіжності, а саме: в договорі дарування від 23.10.2002 року вказано адресу житлового будинку: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.380 ЦК України житловий будинок є об`єктом права власності.

Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку.

Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача в частині визнання права власності на житловий будинок підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто, успадковуються не тільки майнові права на об`єкти права власності, а й права із здійсненням яких законом пов`язується виникнення майнових прав.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, а тому суд приходить до висновку, що позивач набула права власності на вказаний житловий будинок.

Враховуючи вищевикладене суд, приходить до висновку про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 1216,1217, 1218,1220, 1261,1268, 1270, ЦК України, ст.ст. 211, 258, 259, 264, 265, 268. 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Красносільської сільської ОТГ Одеського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування - задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 79,5 кв.м., житловою площею 32,9 кв.м., який складається з одного житлового будинку з черепашнику, зазначеного в схематичному плані під літерою «А», з верандами. Зазначеними літерами «а», «а1», з прибудовою літ. «А1», а також надвірних господарських будівель і споруд, зазначених літерами: «В» - сарай, «Г» - вбиральня, «Д» - погріб, «І» - цистерна, «ІІ» - брукування, «№1-4» - огорожа, у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П.В. Добров