Справа № 513/245/23
Провадження № 2/513/126/23
Саратський районний суд Одеської області
12 вересня 2023 року Саратський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Миргород В.С.,
при секретарі Челак В.В.
за участі представника позивача адвоката Реу Р.В.
розглянувши в підготовчому судовому засіданні матеріали цивільної справи №513/245/23 в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини щодо відомостей про батька, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Овідіопольський відділ державної реєстрації актів цивільногостану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса), суд -
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Саратського районного суду Одеської області перебуває вищезазначена справа.
Ухвалою суду від 15.02.2023 року провадження у справі було відкрито та призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 14.03.2023 року по справі призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено Одеському обласному бюро судово-медичної експертизи. З ухвалою сторони ознайомлені, ухвала суду не оскаржена. Сторонам у справі судом роз"яснено вимоги ч.4 ст.139 ЦПК України, щодо того, що суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат та вимоги ст.109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі у експертизі, згідно яких у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Згідно листа КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Одеської облдержадміністрації від 24.04.2023 року №791-11, визначено, що судово-медична мелекулярно-генетична експертиза може бути проведена при одночасному прибутті (обов`язково) ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та дитини ОСОБА_3 для відбору біологічних зразків: зразків рідкої крові, та крові на марлі або зразків букального епітелію..
Ухвалою суду від 25.04.2023 року провадження у справі було поновлено та призначено продовження підготовчого судового засідання.
У судовому засіданні сторони у справі з клопотанням експерта №791-11 від 24.04.2023 року ознайомлені під підпис. Суд у судовому засіданні повторно роз"яснив сторонам вимоги ч.4 ст.139 ЦПК України та ст.109 ЦПК України. Сторони наголосили, що вимоги ч.4 ст.139 ЦПК України та ст.109 ЦПК України їм зрозумілі.
06.06.2023 року, в підготовчому судовому засіданні позивач ОСОБА_1 наполягала на проведенні судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи. Пояснила, що просила оплату за проведення експертизи покласти на відповідача, оскільки сама виховує трьох дітей та на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною.
Відповідач ОСОБА_2 погодився на участь в проведенні судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, але не бажає сплачувати кошти за проведення експертизи. Зазначив, що не хотів цієї дитини.
06.06.2023 року у справі призначено судово-молекулярну експертизу, провадження у справі зупинено.
Згідно листа КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Одеської облдержадміністрації від 23.06.2023 року №1451-11 та від 28.06.2023 року №1494-11, визначено, що судово-медична молекулярно-генетична експертиза станом на 20.06.2023 року не проведена, через неприбуття сторін до Одеського обласного бюро СМЕ та невиконання ухвали суду в частині оплати вартості експертизи
Згідно листа КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Одеської облдержадміністрації від 24.07.2023 року №1736-11, визначено, що судово-медична молекулярно-генетична експертиза станом на 10.07.2023 року не проведена, через неприбуття сторін до Одеського обласного бюро СМЕ. Ухвалою суду від 03.08.2023 року провадження у справі поновлено, сторонам направлено копію листа експертної установи від 24.07.2023 року №1736-11, підготовче засідання відкладено.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Реу Р.В. заявив клопотання про призначення судово-молекулярної експертизи та просив покласти на позивачку витрати за проведення експертизи. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, про місце та час розгляду справи, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулось до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до положень пунктів 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК, судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки. Моментом вручення судової повістки вважається: день вручення судової повістки під розписку; день проставляння в поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку або відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання або перебування особи, про яку повідомлено суд; день проставляння в поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку або відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання або перебування особи, які зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо така особа не повідомила суду іншої адреси. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Овідіопольський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в призначене підготовче судове засідання не з`явився, про розгляд справи в суді повідомлений завчасно належним чином, виклик третьої особи в підготовче судове засідання було здійснено шляхом надсилання повідомлення на електронну адресу юридичної особи. У встановлений судом строк про поважність причин неявки до суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від третьої особи не надходило.
За змістом ст.ст. 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Суд з урахуванням ч.3 ст.211, ст. 223 ЦПК України, визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та третьої особи, які належним чином повідомлені про дату, місце та час розгляду справи, від яких не надійшло клопотання про відкладення розглядом справи, на підставі наявних у справі доказів.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши думку учасників справи, суд прийшов до наступного: В силу ч. 4 ст. 12 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, зокрема, сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. При з`ясуванні, якими доказами кожна сторона обґрунтовує свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом, зокрема статтею 82 ЦПК. Разом з тим, якщо представлені докази недостатньо підтверджують вимоги позивача чи заперечення відповідача або не містять в собі всіх необхідних даних і у сторін є обґрунтовані складнощі у наданні додаткових доказів, суд за їх клопотанням зобов`язаний сприяти їм в одержанні таких доказів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у ч. 1 ст. 76 ЦПК України (предмету доказування), досліджуються, зокрема висновки експертів. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. За змістом статей 76, 102 ЦПК України висновок експерта є доказом обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.
Частиною 1 ст. 103 ЦПК України визначено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Згідно роз`яснень, які містяться у постанові Верховного Суду від 25 серпня 2020 року по справі N 478/690/18, висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.
На підставі викладеного, беручи до уваги, що для об`єктивного вирішення даного спору необхідні спеціальні знання в області судової медицини, суд приходить до висновку про задоволення клопотання позивача та вважає за необхідне призначити судову молекулярно-генетичну експертизу.
Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судову експертизу" виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.
У зв`язку з вказаною нормою проведення відповідної судової молекулярно-генетичної експертизи може бути доручено Одеському обласному бюро судово-медичної експертизи, що є державною спеціалізованою установою.
Відповідно до ч.1, 3 ст. 107 ЦПК України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи. При визначенні матеріалів, що надаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних випадках вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Так як для з`ясування обставин, що мають значення для справи, а саме для визначення кровного споріднення відповідачем та дитиною, потрібні спеціальні знання у галузі медицини, заявлене клопотання про призначення у справі судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи є таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п. 45 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" N 10 від 17 жовтня 2014 року витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести сторона, яка заявила клопотання про проведення судової експертизи, а якщо таке клопотання заявлено двома сторонами, то витрати несуть обидві сторони порівну. Тому в ухвалі про призначення експертизи суд вправі зобов`язати відповідну сторону перерахувати, у тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи експертній установі (судовому експерту, який не є працівником державної спеціалізованої установи) (ст. 7 Закону України "Про судову експертизу"). У разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони від оплати витрат, пов`язаних із проведенням судової експертизи, суд скасовує ухвалу про призначення судової експертизи і настають наслідки, передбачені за ухилення від участі в експертизі.
Після закінчення розгляду справи витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах.
Пунктом 1.13 Розділу 1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року N 53/5 у випадку невиконання клопотань експерта щодо надання додаткових матеріалів, несплати вартості експертизи протягом 45 календарних днів з дня направлення клопотання в порядку, передбаченому чинним законодавством, незабезпечення прибуття експерта, безперешкодного доступу до об`єкта дослідження, а також належних умов для його роботи (учинення перешкод з боку сторін, що беруть участь у справі, в обстеженні об`єкта) матеріали справи повертаються органу (особі), який (яка) призначив (ла) експертизу (залучив (ла) експерта), із зазначенням мотивованих причин неможливості її проведення. Отже, проведення експертизи спеціалізованими установами у цивільному судочинстві здійснюється на платній основі за рахунок замовника, така оплата експертизи в цивільній справі провадиться за рахунок сторони, яка порушила відповідне клопотання. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі ухилення відповідача від проведення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи у справах про визнання батьківства, материнства суд має право постановити ухвалу про примусовий привід на проведення такої експертизи.
Зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з`явитися за викликом експертної установи за першою вимогою. У зв`язку з проведенням судової молекулярно-генетичної експертизи зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , разом з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , представити експертній установі всі необхідні та відповідні зразки, об`єкти та матеріали.
Встановити строк проведення експертизи - 2 місяці з моменту отримання копії ухвали суду експертною установою. Покласти на експерта обов`язок визначити день та час проведення експертизи та забезпечити виклик до експертної установи всіх учасників експертизи. У випадках нез`явлення учасників експертизи до експертної установи у визначений експертом день і час, зобов`язати експерта направити суду докази про отримання ними викликів експерта та докази їх ухилення від участі в експертизі.
Роз`яснити сторонам положення ст. 109 України про наслідки ухилення від участі у експертизі, згідно яких у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинити, підготовче судове засідання відкласти.
Направити для проведення експертизи матеріали цивільної справи N 513/245/23та копію даної ухвали.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Повний текст ухвали складено 12.09.2023 року.
Суддя В. С. Миргород