Справа№592/8389/23
Провадження №2/592/1936/23

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого судді Котенко О.А., за участю секретаря судового засідання Середницької І.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Суми цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське АТП 15927» про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 23 жовтня 2020 року, з урахуванням додаткового рішення від 02 листопада 2020 року, які залишені без змін постановою Сумського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року, стягнуто з ТОВ «Сумське АТП 15927» на користь ОСОБА_1 заборгованість по договору зворотної фінансової допомоги від 05.03.2012 року у сумі 101000,00грн., заборгованість по заробітній платі за період з 01.06.2018 року по 14.06.2018 року у сумі 2190,00грн. з наступним утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів, відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи 3000,00грн., а всього 106190,00грн. 15.02.2021 року Ковпаківським районним судом м.Суми з метою примусового виконання рішення суду було видано виконавчий лист №592/6006/20, який пред`явлений стягувачем до примусового виконання, виконавче провадження №67031470 перебуває у приватного виконавця В.Закорко, але до даного часу стягнень по виконавчому листу здійснено не було, і загальна сума заборгованості по виконавчому провадженню з урахуванням витрат виконавчого провадження складає 107200грн. Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання - неналежне виконання. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За описаних вище обставин та у зв`язку з інфляційними процесами у грошовому обороті національної валюти України - гривні, чим більше часу проходить від дат надання ним зворотної фінансової допомоги до можливого фактичного повернення коштів відповідачем у добровільному порядку, чи у процесі примусового виконання судового рішення, тим більше знецінюються ці кошти. Тому з метою належного захисту свого цивільного права та інтересу вважає необхідним стягнути за період з 23.10.2020 року по 10.06.2023 року три проценти річних та інфляційні втрати. Згідно до проведеного розрахунку онлайн-калькулятором, сума трьох процентів річних становить 8379грн., сума інфляційних збитків становить 49875грн. 19коп., а всього 58254грн. 19коп. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське АТП - 15927» на його користь три проценти річних у сумі 8379грн. та інфляційні втрати у сумі 49875грн. 19коп., а всього 58254грн. 19коп. та 1073грн. 60коп. витрат по сплаті судового збору.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське АТП 15927» належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.

Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Суд установив, що рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 23 жовтня 2020 року, з урахуванням додаткового рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 02 листопада 2020 року, які залишені без змін постановою Сумського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року, стягнуто з ТОВ «Сумське АТП 15927» на користь ОСОБА_1 заборгованість по договору зворотної фінансової допомоги від 05.03.2012 року у сумі 101000,00грн., заборгованість по заробітній платі за період з 01.06.2018 року по 14.06.2018 року у сумі 2190,00грн. з наступним утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів, відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи 3000,00грн., а всього 106190,00грн.

15.02.2021 року Ковпаківським районним судом м.Суми з метою примусового виконання рішення суду від 23 жовтня 2020 року був виданий виконавчий лист №592/6006/20, який пред`явлений стягувачем до примусового виконання.

З інформації приватного виконавця Виконавчого округу Сумської області Закорка В.В. вбачається, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження №67031470 щодо примусового виконання виконавчого листа №592/6006/20, виданого 15.02.2021 року Ковпаківським районним судом м.Суми про стягнення з ТОВ «Сумське АТП-15927» на користь ОСОБА_1 заборгованості по договору зворотної фінансової допомоги від 05.03.2012 у сумі 101000,00грн., заборгованості по заробітній платі за період з 01.06.2018 року по 14.06.2018 року у сумі 2190,00грн. з наступним утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів; судовий збір у сумі 1010,00грн., відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи 3000,00грн. По провадженню №67031470 стягнень не було. Станом на 06.06.2023 року заборгованість по ВП №67031470 становить 107200,00грн. без урахування винагороди приватного виконавця та витрат на проведення виконавчих дій.

Згідно частини першої статті 18 ЦПК України, - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Предметом позову у цій справі є стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України у зв`язку з неналежним виконанням судових рішень про стягнення грошових коштів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 509 ЦК України, - зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується судовим рішенням у справі № 592/6006/20, а саме заборгованість по договору зворотної фінансової допомоги в сумі 101000грн., яке відповідачем не виконано.

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18, постанові від 08.11.2019 року у справі №127/15672/16.

Відповідно до заявлених позовних вимог позивач просить стягнути 3% річних та інфляційні втрати за період з 23.10.2020 року по 10.06.2023 року (961день).

Сума 3% річних за вказаний період становить 7977,60грн., виходячи з 961 днів прострочення сплати суми заборгованості за судовим рішенням про стягнення за договором зворотної фінансової допомоги, яка становить 101000грн.

Сума інфляційних втрат за вказаний період становить 48179грн.75коп. з суми заборгованості 101000грн. (враховувалися індекси інфляції за період з листопада 2020 року по травень 2023 року включно).

Суд вважає безпідставним нарахування 3% річних та інфляційних втрат на суму заборгованості по заробітній платі в розмірі 2190грн., яка була стягнута за судовим рішенням, та на суму стягнутих за рішенням суду витрат за правничу допомогу в розмірі 3000грн.

У випадку несвоєчасної виплати заробітної плати, особа, чиї права порушені і яка є працівником товариства, має право на звернення до суду з позовом про стягнення компенсації за невиплачену заробітну плату відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та постанови КМУ від 21.02.2001 року №159. У випадку несвоєчасного розрахунку при звільненні з товариства права такої особи захищені ст.117 КЗпП України, яка регулює відповідальність роботодавця за затримку розрахунку при звільненні.

Стаття 625 ЦК України щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат не застосовується до зобов`язань по виплаті заробітної плати, а також до стягнення витрат за правничу допомогу.

Отже, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково і суд вважає необхідним стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське АТП-15927» на користь ОСОБА_1 3% річних у сумі 7977грн.60коп. та інфляційні збитки у сумі 48179грн.75коп., а всього 56157грн.35коп.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 1073грн.60коп.

Керуючись ст.ст. 2,12,13,76-81,137,141,259,263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське АТП-15927» на користь ОСОБА_1 три проценти річних у сумі 7977грн.60коп. та інфляційні збитки у сумі 48179грн.75коп., а всього 56157грн.35коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське АТП-15927» на користь ОСОБА_1 1073грн.60коп. в відшкодування судового збору.

На рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду. При оголошенні вступної та резолютивної частини судового рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи:

http://kv.su.court.gov.ua/sud1806/gromadyanam/csz/.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумське АТП-15927», адреса: м.Суми, вул. Білопільський Шлях, 16, .

Суддя О.А. Котенко