Справа № 567/1040/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2023 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі :

головуючий суддя Василевич О.В.

секретар Клімович О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Західна агровиробнича компанія» про повернення земельних ділянок та скасування рішень державного реєстратора, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ТОВ «Західна агровиробнича компанія» про розірвання договорів оренди землі. В подальшому, з урахуванням уточненої позовної заяви ОСОБА_1 змінила позовні вимоги та просила зобов`язати відповідача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» повернути належні їй на праві власності дві земельні ділянки з кадастровим номером :06:003:0073, площею 2,9410 га, та кадастровим номером :06:003:0074, площею 3,0163 га, а також скасувати два рішення державного реєстратора виконавчого комітету Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Опанасюка С.М., індексний номер рішення 46903334 від 17 травня 2019 року, номер запису про інше речове право 31584036, та індексний номер рішення 46903494 від 17.05.2019 року, номер запису про інше речове право 31584248, щодо державної реєстрації права оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія» щодо вищевказаних земельних ділянок, з одночасним припиненням права оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія».

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що вона є власником двох земельних ділянок з кадастровим номером :06:003:0073, площею 2,9410 га, та з кадастровим номером :06:003:0074, площею 3,0163 га.

В серпні 2022 року з відомостей, одержавних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачці стало відомо, що відносно належних їй вищевказаних земельних ділянок зареєстровано право оренди за відповідачем ТОВ «Західна агровиробнича компанія», та підставою для державної реєстрації права оренди земельних ділянок вказано два договори оренди землі №б/н від 10.05.2019 року, згідно яких орендарем належних їй земельних ділянок зареєстровано ТОВ «Західна агровиробнича компанія».

Зазначає, що право оренди першої земельної ділянки з кадастровим номером :06:003:0073, площею 2,9410 га, було зареєстровано за ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на підставі рішення державного реєстратора виконавчого комітету Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Опанасюка С.М., індексний номер рішення 46903334 від 17.05.2019 року, та право оренди другої земельної ділянки з кадастровим номером :06:003:0074, площею 3,0163 га, було зареєстровано за ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на підставі рішення державного реєстратора виконавчого комітету Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Опанасюка С.М., індексний номер рішення 46903494 від 17.05.2019 року.

Вказує, що вищевказані два договори оренди землі вона не укладала, особисто їх не підписувала та інших осіб на їх підписання не уповноважувала, з нею як з власницею земельних ділянок не узгоджувались умови вищевказаних договорів оренди, а відтак вважає їх неукладеними.

Зазначає, що факт реєстрації права оренди двох земельних ділянок на підставі спірних договорів оренди землі за ТОВ «Західна агровиробнича компанія» не може бути підтвердженням її волевиявлення на укладення таких договорів.

Вказує на існуванні спору щодо користування належними їй земельними ділянками, оскільки на підставі неукладених договорів оренди землі ТОВ «Західна агровиробнича компанія» зареєструвало за собою право оренди.

На даний час відповідач ТОВ «Західна агровиробнича компанія» продовжує користуватися належними позивачці земельними ділянками без достатніх правових підстав, чим порушує права позивачки на користування та розпорядження належним їй майном, що й спонукало останню звернутися до суду з вищевказаним позовом.

Ухвалою суду від 30.08.2022 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 10.11.2022 року задоволено клопотання представника позивачки- адвоката Нікітюка П.М. та витребувано у відповідача оригінали договорів оренди землі №б/н від 10.05.2019 року, укладених між ОСОБА_1 , як орендодавцем, та ТОВ «Західна агровиробнича компанія», як орендарем, щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:003:0073, площею 2,9410 га, та земельної ділянки з кадастровим номером :06:003:0074, площею 3,0163 га, що знаходяться на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області (до ліквідації Острозького району Рівненської області знаходилися на території Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області).

Відповідач ТОВ «Західна агровиробнича компанія» в поданому до суду відзиві на позовну заяву заперечив проти позову та просив у його задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що право оренди на належні позивачці дві земельні ділянки з кадастровим номером :06:003:0073, площею 2,9410 га, та з кадастровим номером :06:003:0074, площею 3,0163 га, зареєстровано за ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на підставі двох договорів оренди землі від 10.05.2019 року. Факт реєстрації права оренди на вказані земельні ділянки підтверджується інформаційними довідками з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наданих позивачкою разом з позовом. В обгрунтування заперечень проти позову відповідач також вказує на те, що позивачка отримувала від відповідача орендну плату, та сплата відповідачем орендної плати спростовує доводи позивачки щодо не підписання нею вищевказаних договорів оренди землі.

Ухвалою суду від 03.03.2023 року задоволено клопотання представника позивачки адвоката Нікітюка П.М. та призначено у справі судову почеркознавчу експертизу.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про місце, день та час судового розгляду були повідомлені належним чином. Представник позивачки в поданій до суду заяві позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, розгляд справи просив здійснювати без його участі та без участі позивачки.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином та у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 на праві приватної власності належать дві земельні ділянки з кадастровим номером :06:003:0073, площею 2,9410 га, та з кадастровим номером 56242871:06:003:0074, площею 3,0163, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області (до ліквідації Острозького району знаходилися на території Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області), що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.08.2022 року та свідоцтвами про право на спадщину за законом від 08.05.2019 року, зареєстровані в реєстрі за № 520 та № 522.

З інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.08.2022 року вбачається, що на підставі двох рішень державного реєстратора виконачого комітету Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Опанасюка С.М., індексний номер 46903334 від 17.05.2019 року, номер запису про інше речове право 31584036, та індексний номер 46903494 від 17.05.2019 року, номер запису про інше речове право 31584248, було зареєстровано право оренди двох вищевказаних земельних ділянок за ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на підставі двох договорів оренди землі від 10.05.2019 року.

Як вбачається зі змісту наданих відповідачем ТОВ «Західна агровиробнича компанія» двох договорів оренди землі від 10.05.2019 року, сторонами таких правочинів вказано позивачку ОСОБА_1 (орендодавець) та відповідача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» (орендар).

Згідно ст.90 ЗК України власники земельних ділянок мають право передавати їх в оренду.

Згідно ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За змістом ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян та юридичних осіб здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно положень Закону України «Про оренду землі» договір оренди укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Згідно ст.16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Відповідно до ч.1 ст.407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Отже, користуватися чужою земельною ділянкою, яка належить особі на праві приватної власності, можливо на праві оренди, підставою для якої є відповідний договір оренди.

Згідно ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).

В силу вимог ч.ч.1-3 та ч.ч. 5-6 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків.

Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст.207 ЦК України встановлено загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як визначено в ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ч.1 ст.14 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що договір оренди землі укладається в письмовій формі.

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує ч.ч.2-3 ст.215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є не вчиненими. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису ч.1 ст.215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у ч.1 ст.215 ЦК України, так і у ст.ст.229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

Коли ж сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

Як було вище встановлено судом, позивачці на праві власності належать дві земельні ділянки з кадастровим номером :06:003:0073, площею 2,9410 га, та з кадастровим номером :06:003:0074, площею 3,0163 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області (до ліквідації Острозького району знаходилися на території Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області).

Позивачкою заперечується факт укладення між нею та ТОВ «Західна агровиробнича компанія» двох договорів оренди землі від 10.05.2019 року, відомості про укладення яких містяться в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

За умовами спірних правочинів відповідач ТОВ «Західна агровиробнича компанія» отримав право оренди належних позивачці двох земельних ділянок строком на 7 років (до 09.05.2026 року) з правом пролонгації. Зазначені договори оренди землі 17.05.2019 року були зареєстровані державним реєстратором виконавчого комітету Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Опанасюком С.М. - індексний номер рішення 46903334 від 17.05.2019 року та індексний номер рішення 46903494 від 17.05.2019 року.

З доводів позивачки судом встановлено, що про наявність вищевказаних договорів їй стало відомо лише в серпні 2022 року, і такі договора оренди землі вона не укладала та не підписувала, інших осіб на їх укладення та підписання не уповноважувала, істотні та інші умови вищевказаних договорів з нею, як з власницею земельних ділянок, не узгоджувались.

Відповідач ТОВ «Західна агровиробнича компанія» обов`язок з надання оригіналу спірного договору оренди землі виконав, що надало можливість призначити та провести по справі судову почеркознавчу експертизу, яка підтвердила доводи позивачки щодо неукладення нею зазначених договорів.

Так, згідно висновку експерта №1906-Е від 27.06.2023 року встановлено, що підписи від імені ОСОБА_1 , розташовані у графі «Орендодавець» на договорах оренди землі від 10.05.2019 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:003:0073, площею 2,9410 га, та щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:003:0074, площею 3,0163 га, виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Як вбачається з вищевказаного висновку, останній не містить будь-яких тверджень чи посилань експертів щодо невідповідної якості чи недостатньої кількості наданого для проведення експертизи матеріалу, що могло поставити під сумнів правильність виконання експертизи. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що для проведення судово-почеркознавчої експертизи, експерту було надано два оригінали об`єкта дослідження, а у якості зразків почерку та підпису позивачки для порівняльного дослідження було надано оригінали документів з підписами та почерком позивачки.

Отже, експерт, дотримуючись вимог Інструкції провів дослідження на підставі оригіналу об`єкта дослідження, використовуючи для порівняльного дослідження оригінали документів, на яких містився підпис позивачки. Крім того, експертом надано вичерпну відповідь на поставлене судом питання, яке є чітким та конкретним, а тому суд вважає такий висновок належним та допустимим доказом у справі.

Оскільки, відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи і ці дані встановлюються, в тому числі висновками експертів, то зважаючи на те, що зазначений висновок експерта містить інформацію щодо предмета доказування, тобто є належним (ст.77 ЦПК України), не одержаний в порушення порядку, встановленого законом та на його підставі в сукупності з іншими доказами, можна встановити дійсні обставини справи, то суд при вирішенні справи вважає його допустимим та приймає до уваги.

При цьому суд виходить також з того, що відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч.1, 5-7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що кожна із сторін у даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.

Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Відповідно до ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Згідно ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Будь-яких доказів на підтвердження заперечень проти вимог позивачки відповідачем надано не було.

Отже, відповідачем не спростовано доводи позивачки про те, що оспорювані правочини не було укладено, як і не доведено обставин його укладення.

Доводи відповідача ТОВ «Західна агровиробнича компанія», викладені у відзиві на позовну заяву, на підтвердження факту існування орендних правовідносин у зв`язку із сплатою на користь позивачки орендної плати суд до уваги не приймає виходячи з наступних підстав.

Як вже вище зазначалося, згідно вимог чинного законодавства договір оренди земельної ділянки укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.2 ст.205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Отже, конклюдентними діями може підтверджуватися лише укладення договору в усній формі.

Між тим, згідно ст.18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Зазначена норма виключає можливість укладення спірного договору шляхом вчинення конклюдентних дій, оскільки у разі вчинення таких дій договір не може бути зареєстрований у встановленому законом порядку.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 року у справі №145/2047/16-ц.

Таким чином, доводи відповідача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» про існування орендних правовідносин є помилковими.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі їх суб`єктів).

У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною першою статті 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Якщо сторона не виявила свою волю до вчинення правочину й до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

Згідно з ч.4 cт.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, згідно з правовим висновком, висловленим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц, правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові звернула увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Разом із цим суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.

У випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірного договору в мотивувальній частині судового рішення.

Окрім того, Великою палатою Верховного Суду зазначено, що зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема, шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця.

Правомірність користування належними позивачці земельними ділянками на підставі двох договорів оренди землі від 10.05.2019 року спростовуються висновком судової почеркознавчої експертизи, а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для визнання неукладеними вищевказаних договорів оренди землі щодо належної позивачці земельної ділянки площею 2,9410 га з кадастровим номером :06:003:0073, та щодо земельної ділянки площею 3,0163 га з кадастровим номером :06:003:0074.

З огляду на викладене та беручи до уваги, що два вищевказаних договори оренди землі від 10.05.2019 року є неукладеними, а відповідач ТОВ «Західна агровиробнича компанія» не довів у встановленому законом порядку правомірності користування належними позивачці земельними ділянками та надалі продовжує ними користуватися, чим порушує її права на користування та розпорядження належним їй майном, а відтак існують підстави для зобов`язання відповідача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» повернути позивачці належні їй на праві власності земельні ділянки.

При вирішенні позовних вимог про скасування рішень державного реєстратора на підставі яких було зареєстровано право оренди відповідача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на належні позивачці земельні ділянки суд виходить з наступного.

Відповідно до положень Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Державна реєстрація речових прав та їх обтяжень здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до cт.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Відповідно до положень ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Оскільки судом було встановлено, що два вищевказані договори оренди землі від 10.05.2019 року щодо належної позивачці земельної ділянки площею 2,9410 га з кадастровим номером :06:003:0073, та щодо земельної ділянки площею 3,0163 га з кадастровим номером :06:003:0074, є неукладеними, а відтак записи про державну реєстрацію іншого речового права (права оренди земельної ділянки) порушують права позивачки щодо вільного володіння, користування та розпорядження своїм майном, суд вважає, що вимога про скасування рішення державного реєстратора виконавчого комітету Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Опанасюка С.М., індексний номер рішення 46903334 від 17.05.2019 року, номер запису про інше речове право 31584036, щодо державної реєстрації права оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:003:0073, площею 2,9410 га, з одночасним припиненням права оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія» щодо вищевказаної земельної ділянки, а також вимога про скасування рішення державного реєстратора виконавчого комітету Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Опанасюка С.М., індексний номер рішення 46903494 від 17.05.2019 року, номер запису про інше речове право 31584248, щодо державної реєстрації права оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:003:0074, площею 3,0163 га, з одночасним припиненням права оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія» щодо вищевказаної земельної ділянки, підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені останньою витрати зі сплати судового збору в розмірі 3969,60 грн. витрат на сплату судового збору та 9 559,20 грн. витрат на проведення експертизи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 76, 81, 83, 89, 141, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» (місцезнаходження: м.Дубно, провул. Центральний, 1 Дубенський район Рівненської області, ) про повернення земельних ділянок та скасування рішень державного реєстратора задовольнити.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером :06:003:0073, площею 2,9410 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області (до ліквідації Острозького району знаходилася на території Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області).

Скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Опанасюка С.М., індексний номер рішення 46903334 від 17.05.2019 року, номер запису про інше речове право 31584036, щодо державної реєстрації права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:003:0073, площею 2,9410 га, з одночасним припиненням права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:003:0073, площею 2,9410 га.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером :06:003:0074, площею 3,0163 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області (до ліквідації Острозького району знаходилася на території Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області).

Скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Опанасюка С.М., індексний номер рішення 46903494 від 17.05.2019 року, номер запису про інше речове право 31584248, щодо державної реєстрації права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:003:0074, площею 3,0163 га, з одночасним припиненням права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:003:0074, площею 3,0163 га.

Стягнути з ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на користь ОСОБА_1 3969,60 грн. витрат на сплату судового збору та 9 559,20 грн. витрат на проведення експертизи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07.09.2023 року.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.