Справа № 463/1044/21 Головуючий у 1 інстанції: Нор Н.В.
Провадження № 22-ц/811/2261/23 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю секретаря Суди В.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 06 липня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року Львівське комунальне підприємство (ЛКП) «Господар» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення зі згаданої відповідачки на користь позивача 19 691 грн. 74 коп. заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.01.2018 року по 31.12.2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що відповідачка є власником квартири АДРЕСА_1 , однак остання протягом періоду з 01.01.2018 року по 31.12.2020 року послуги позивача з утримання згаданого будинку та прибудинкової території оплачувала не у повному обсязі, в результаті чого у неї утворилася заборгованість, яка і є предметом позовних вимог (а.с. 1-2).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівського комунального підприємства «Господар» 19 691 грн. 74 коп. заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, а також 2 270 грн. судових витрат (а.с. 226-228).

Вищезгадане рішення оскаржила відповідачка.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на неправильне застосування норм матеріального права.

Вважає, що судом неправомірно не було враховано те, що у квартирі АДРЕСА_1 , власником якої вона є, ніхто не зареєстрований, а відтак вважає, що за наведених обставин стягнення з неї оплати за утримання згаданого будинку та прибудинкової території є неправомірним (а.с. 235-238).

Ознайомившись з вищезгаданою апеляційною скаргою, позивач 17 серпня 2023 року подав до суду Відзив на апеляційну скаргу, у якому просить відмовити апелянту у задоволенні поданої ним апеляційної скарги (а.с. 242-244).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- обставини, встановлені рішенням суду у (зокрема) цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 82).

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається всіма її учасниками те, що відповідачка (апелянт) є власником квартири АДРЕСА_1 , а відтак ця обставина доказуванню не підлягає.

Частиною 4 статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує, а статтею 322 ЦК України що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

А частиною 3 статті 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.

З урахуванням вищенаведених норм матеріального права доводи апеляційної скарги стосовно того, що у належній відповідачці на праві приватної власності квартирі ніхто не зареєстрований, а тому відсутні правові підстави для стягнення з неї оплати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, до уваги прийматися не можуть.

У матеріалах справи відсутні докази, які можна було б визнати належними та допустимими, звернень відповідачки у формі, що передбачена чинним законодавством, до позивача з приводу ненадання їй, як власниці квартири, послуг з утримання будинку та прибудинкової території, або надання цих послуг не у повному обсязі чи неналежної якості.

Матеріалами справи також стверджується, що спори з приводу оплати відповідачкою послуг за утримання будинку, у якому знаходиться належна їй на праві власності квартира, та прибудинкової території тривають вже тривалий час.

Зокрема, рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 19 лютого 2018 року було задоволено аналогічний позов ЛКП «Господар» до ОСОБА_1 про стягнення зі згаданої відповідачки на користь позивача 11 665 грн. 79 коп. заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, однак за період з 01.05.2014 року по 01.01.2018 року, тобто за період, який передував періоду з 01.01.2018 року по 31.12.2020 року (а.с. 7-8).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 також оскаржувала вищезгадане рішення суду від 19 лютого 2018 року у апеляційному порядку, однак постановою Львівського апеляційного суду від 30 квітня 2020 року її апеляційну скаргу було залишено без задоволення, а згадане рішення суду першої інстанції - без змін.

А матеріалами справи стверджується, що на час звернення до суду з даний позовом (03.02.2021 року) вищезгадане рішення суду від 19 лютого 2018 року вже виконано в примусовому порядку (а.с. 5, 9-15).

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування (та, відповідно, для відмови у задоволенні позовних вимог або для їх задоволення у меншому розмірі) відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, що судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають.

Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Згідно з частиною дев`ятою наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2023 року - 2 684, 00 грн.

Предметом позову у цій справі є майнові вимоги про стягнення з відповідачки 19 691 грн. 74 коп. заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території.

Відтак, ціна позову у цій справі складає 19 691 грн. 74 коп., що станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684, 00 грн. х 100 = 268 400, 00 грн).

Урахувавши, що ціна позову у цій справі становить 19 691 грн. 74 коп., судові рішення, ухвалені у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389 частина 3 пункт 2 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Личаківського районного суду міста Львова від 06 липня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 11 жовтня 2023 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.