КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2-п/947/68/23
УХВАЛА

07.09.2023 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Матвієвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Одеси від 17.05.2023 року по цивільній справі №947/30170/22 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді перебувала цивільна справа №947/30170/22 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування.

За наслідком розгляду вказаної справи, 17.05.2023 року Київським районним судом міста Одеси ухвалено заочне рішення, яким позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8; ) суму виплаченого страхового відшкодування, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17.12.2021 року, у розмірі 84847 (вісімдесят чотири тисячі вісімсот сорок сім) гривень 00 (нуль) копійок, а також у відшкодування витрат зі сплати судового збору - 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривню 00 (нуль) копійок.

16.06.2023 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Одеси від 17.05.2023 року по цивільній справі №947/30170/22 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування.

В обґрунтування заяви, відповідач стверджує, що під час розгляду вказаної справи він не був належним чином повідомленим, приймаючи те, що в цей час перебував за межами державного кордону України. Після дізнання про вказане провадження, він звернувся до фахового адвоката, якою було надано відповідну професійну правничу допомогу. Також, внаслідок вказаних дій, відповідач був позбавлений права на надання відзиву на позовну заяву, а також надати докази, що станом на час ухвалення судового рішення за наслідком розгляду цієї справи, постанова Приморського районного суду міста Одеси від 10.02.2022 року, якою його було визнано винним у спірній дорожньо-транспортній пригоді, та яка покладена в основу судового рішення, насамперед не набрала законної сили, а була ним оскаржена в Одеському апеляційному суді.

За наслідком чого, відповідач звернувся до суду з цією заявою про скасування заочного рішення Київського районного суду міста Одеси від 17.05.2023 року по цивільній справі №947/30170/22.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу справу за вказаною заявою було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 23.06.2023 року вказану заяву прийнято до розгляду та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання призначене на 07.09.2023 року сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи: розпискою про особисте сповіщення представника відповідача та рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки представнику позивача, однак про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши та вивчивши матеріали заяви, з доданими до неї документами, матеріали цивільної справи №947/30170/21, суд вважає заяву не підлягаючою задоволенню, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Для скасування заочного рішення суду необхідно встановити не лише поважність причин неявки відповідача у судове засідання та не надання відзиву, а й те, що аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише при встановленні цих умов в сукупності у суду є підстави для скасування заочного рішення суду.

Таким чином, підставою для скасування заочного рішення може бути тільки наявність одночасно усіх умов, встановлених ч. 1 ст. 288 ЦПК України, а саме доведеність обставин, що:

- відповідач не з`явився в судове засідання,

- не повідомив про причини неявки

- не подав відзив з поважних причин,

- докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Оглянувши матеріали цивільної справи №947/30170/22, судом встановлено, що відповідачем по справі є: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Частиною 6 статті 187 ЦПК України передбачено, що у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

На виконання вказаних приписів процесуального законодавства, судом було надано відповідний запит до відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області та встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 128 ЦПК України встановлено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається зокрема фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Як вбачається з позовною заявою, позивачем при зверненні до суду з позовом було повідомлено про місце проживання відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , також за адресою: АДРЕСА_1 , яка є зареєстрованим місце проживання останнього.

За наслідком встановленого зареєстрованого місця проживання відповідача, уся судова кореспонденція суду, у тому числі копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позовної заяви з додатками до неї, судові повістки, скеровувались судом разом з рекомендованим поштовим повідомленням про відправлення поштової кореспонденції на ім`я ОСОБА_1 за вказаною адресою місця реєстрації.

Так, у відповідності до наявних в матеріалах справи документів вбачається, що 24.02.2023 року відповідачем ОСОБА_1 було отримано судову повістку, копію ухвали суду про відкриття провадження по справі, разом з копією позовної заяви і додатками до неї, що підтверджується вчиненим ним підписом про отримання у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, наявному на а.с.51 в матеріалах справи.

За наслідком чого, судом встановлено, що ОСОБА_1 належним чином був повідомлений про розгляд справи та обізнаний про наявне відносно нього судове провадження.

Крім того, на судове засідання призначене на 17.05.2023 року відповідач також належним чином сповіщався шляхом скерування судової повістки разом з рекомендованим поштовим повідомленням про відправлення поштової кореспонденції на ім`я ОСОБА_1 за вказаною адресою місця його реєстрації, однак яка була повернута до суду без вручення, з причин відсутності адресата за зазначеною адресою.

Частиною 8 ст. 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Також, у відповідності до правового висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 10.05.2023 року у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

За наслідком викладеного, суд доходить до висновку, що відповідач ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд цивільної справи №947/30170/22, обізнаний про її наявність та відкрите судове провадження, а також у відповідності до положень ЦПК України належним чином повідомлений про призначене судове засідання на 17.05.2023 року, однак не з`явився до судового засідання без поважних причин.

Також, з матеріалів справи вбачається, що відповідач отримавши 24.02.2023 року копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, разом з копією позову і додатками до нього, не скористався процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений судом п`ятнадцятиденний строк, як і не подав жодних пояснень з приводу спору під час розгляду справи судом.

Разом з тим, суд звертає увагу, що 10.02.2023 року до суду також надійшла заява від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шляпіної Л.М. про ознайомлення з матеріалами справи, з якою остання ознайомилась 28.03.2023 року, про що свідчить її підпис на відповідній заяві наявній в матеріалах справи на а.с.42.

Отже, станом на час розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду в цій справі, представництво інтересів відповідача здійснювалось фаховим адвокатом, а відтак особою обізнаною з нормами чинного законодавства та ЦПК України.

Однак, як вбачається, під час розгляду справи жодних пояснень чи відзиву на позовну заяву, представником відповідача до суду не надавалось, як і не повідомлялось про підстави відсутності відповідача за межами державного кордону України чи іншими підставами з приводу оскарження постанови Приморського районного суду міста Одеси від 10.02.2022 року по справі №522/492/22.

За наслідком чого, суд доходить до висновку, що відповідач ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд цивільної справи №947/30170/22, обізнаний про її наявність та відкрите судове провадження, а також у відповідності до положень ЦПК України належним чином повідомлений про призначене судове засідання на 17.05.2023 року, однак нехтуючи своїми процесуальними правами, у тому числі через інститут представництво, не скористався своїм правом на участь під час розгляду справи, наданні відзиву на позовну заяву, з доказами своєї правової позиції, за наслідком чого не з`явився до судового засідання без поважних причин.

Крім того, судом враховується висновок викладений у рішенні від 26 квітня 2007 року у справі «Пономарьов проти України», в якому Європейський суд з прав людини вказав, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п. 27).

Відповідно до частин 1 та 3 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Вказане свідчить, що відповідач та його представник мали повну можливість слідкувати за ходом розгляду справи, про відкриття провадження в якій їм було достеменно відомо.

Відповідно до загальних норм процесуального Кодексу, права та обов`язки сторін є рівними і сторони спору мають право на справедливий суд, а й обов`язок сприяти суду у справедливому розгляді справи шляхом добросовісної поведінки та надання доказів.

Добросовісність учасників судового процесу зокрема полягає у тому щоб при обізнаності з судовими процедурами, правами та обов`язками, правилами поведінки виконувати усі правила та приймати заходи до обізнаності про хід судового процесу при дотриманні судовими органами обов`язку проінформувати про такі процедури та процедурні рішення.

У дані справі судом належним чином приймались заходи щодо інформування відповідача по справі про наявне відкрите відносно нього судове провадження, про що останній належним чином був сповіщений та обізнаний, за наслідком чого скористався правом на отримання правничої допомоги за інститутом представництва, однак проігнорував судові процедури та не скористався жодним процесуальним правом наділеним у відповідності до ЦПК України, а також не повідомляв про причини неявки та неможливість подання відповідних доказів по справі.

Одночасно, судом враховується, що у відповідності до ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підставі викладеного, суд вважає безпідставними доводи сторони відповідача, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості на участь під час розгляду справи та був позбавлений можливості на подання відзиву на позовну заяву і поданні відповідних доказів, для доведення своєї правової позиції і заперечень стосовно цього спору.

Стосовно доводів про оскарження постанови Приморського районного суду міста Одеси від 10.02.2022 року по справі №522/492/22, та ухвалення судового рішення за наслідком розгляду справи на підставі судового рішення, яке не набрало законної сили, суд вважає також безпідставними.

Як вбачається, позивачем до позову було надано до суду належним чином завірену копію постанови Приморського районного суду міста Одеси від 10.02.2022 року по справі №522/492/22, яка містить інформацію про набрання законної сили 21.02.2022 року, саме оцінку якої судом надавалось під час ухвалення оскаржуваного заочного рішення суду в цій справі.

Жодної інформації стосовно оскарження вказаної постанови, крім того про наслідки розгулу такого оскарження, на час ухвалення заочного рішення суду, матеріали справи не містять.

Також, суд зазначає, що відповідач будучи обізнаним про наявне відкрите відносно нього судове провадження, маючи належну фахову правову допомогу з боку адвоката, не вчинив жодних дій з повідомлення суду про вчинення дій з оскарження вказаної постанови.

Станом на час розгляду цієї заяви, стороною відповідача також не надано до суду жодних доказів на підтвердження наслідків розгляду апеляційної скарги на постанову Приморського районного суду міста Одеси від 10.02.2022 року по справі №522/492/22, як і такі докази відсутні у Єдиному державному реєстрі судових рішень, який перебуває у відкритому доступі.

Інші доводи заявника у заяві зводяться до того, що відповідач надає свою оцінку вже наявним у справі доказам.

На підставі викладеного, суд вважає доводи відповідача про наявність доказів на час розгляду справи, які впливали на наслідки її розгляду, безпідставними.

Одночасно суд вважає за необхідне зазначити, що скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду, є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, що передбачено п.3 ч.2 ст.423 ЦПК України.

У зв`язку з чим, викладені обставини заявником у вказаній частині не є підставою для перегляду заочного рішення суду.

На підставі вищевикладеного в сукупності, приймаючи, що свідоме нехтування процесуальними правами і обов`язками не є підставою для скасування заочного рішення суду, суд вважає посилання заявника в обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення суду безпідставними та необґрунтованими.

Одночасно судом враховується, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992р.).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З урахуванням вищевикладеного, судом не встановлені підстави для скасування заочного рішення суду, а саме одночасна доведеність усіх обставин, що: відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин, не подав з поважних причин відзиву на позовну заяву і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Одеси від 17.05.2023 року по цивільній справі №947/30170/22 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, є необґрунтованою, безпідставною та такою, що підлягає залишенню без задоволення.

При викладених обставинах та керуючись ст.ст. 284-288 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Одеси від 17.05.2023 року по цивільній справі №947/30170/22 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування залишити без задоволення.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та може бути оскаржена разом з судовим рішенням по цій справі.

Повний текст ухвали суду складено в п`ятиденний термін - 12.09.2023 року.

Головуючий Калініченко Л. В.