ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8340/22 Номер провадження 22-ц/814/3112/23Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А.М. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Карпушина Г.Л., Панченка О.О.

секретар: Буйнова О.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 31 січня 2023 року, постановлене суддею Чувановою А.М.

по справі за позовом ОСОБА_1 до Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про поновлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом в якому просила поновити її батьківські права відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20.10.2020 року її позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач зазначає, що на даний час істотно, в бік покращення, змінилась її поведінка, як особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, вона хоче спілкуватися з дитиною, виховувати її.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 31 січня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про поновлення батьківських прав відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не створено належних умов для проживання дитини разом з нею, тобто недоведено зміну обставин, які були підставою для позбавлення батьківських прав. Окрім того, не надано доказів того, що вона вживала заходів щодо спілкування з сином, намагалася з ним побачитися, цікавилася його життям, добробутом.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , просила його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги є ідентичними обґрунтуванню позову.

Від представника Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради надійшла заява про розгляд справи без їх участі, в якій також повідомлено, що рішенням виконавчого комітету Південної міської ради від 10.08.2021 «Про встановлення опіки над малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » призначено ОСОБА_2 його опікуном.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 22 серпня 2023 року залучено ОСОБА_2 до участі у справі у якості третьої особи.

Від ОСОБА_2 до суду надійшли письмові пояснення в яких просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вказала, що ОСОБА_1 не працює та не отримує доходів, необхідних для задоволення потреб дитини, аліменти на його утримання не сплачує.

ОСОБА_1 на даний час взята на облік як внутрішньо переміщена особа та проживає у кімнаті площею 15 кв. м разом батьками та маленькою донькою, тобто умови проживання ОСОБА_1 не відповідають вимогам ст. 47 ЖК України.

Окрім того, згідно висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 17.01.2023 в кімнаті, в якій проживає ОСОБА_1 , надмірна вологість, цвіль, багато речей, якими захаращена кімната.

Натомість, в помешканні ОСОБА_2 малолітній ОСОБА_3 має власну кімнату площею 18 кв. м з власним ліжком, столом, шафою, забезпечений одягом та іграшками.

Також, вказала, що за весь час перебування малолітнього ОСОБА_3 під її опікою (з 10 серпня 2021 року) ОСОБА_1 жодного разу не телефонувала, не приїжджала, не забезпечувала сина необхідними речами.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є позивач по справі ОСОБА_4 (а.с. 7).

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15.05.2019 року малолітню дитину ОСОБА_3 відібрано від матері - ОСОБА_3 без позбавлення її батьківських прав та передано ОСОБА_3 органу опіки та піклування Харківської міської ради з метою забезпечення соціально-правового захисту малолітньої дитини.

Закріплено право на житло за дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4-6).

Рішення обґрунтоване тим, що мати дитини ОСОБА_3 не виконує свої батьківські обов`язки по утриманню та вихованню дитини, не докладає жодних зусиль щоб дитина отримала необхідні умови для проживання, розвитку та навчання.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20.10.2020 року позивача ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Висновком Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 17.01.2023, як органом опіки та піклування, визнано про недоцільність у поновленні батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 43).

З вищевказаного висновку вбачається, що рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 10.02.2021 № 39 ОСОБА_3 надано статус дитини позбавленої батьківського піклування.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Південної міської ради Харківського району Харківської області від 10.08.2021 № 128, опікуном ОСОБА_3 призначено ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 відповідно до довідки від 28.03.2022 № 1601- взята на облік внутрішньо переміщеної особи, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно акту обстеження умов проживання від 15.12.2022 складеного Службою у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради вбачається, що матір`ю не створено належних умов для проживання малолітньої дитини разом з нею. Площа житла складає 15 кв.м, в якому мешкають мати дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьки: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до листа Служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 16.12.2022 вбачається, що житло, в якому мешкає мати дитини ОСОБА_1 не пристосоване для проживання в ньому ще однієї малолітньої дитини. В кімнаті на таку маленьку площу знаходиться дуже багато речей. Повітря в кімнаті затхле, відчутно цвіль.

З пояснень опікуна ОСОБА_2 вбачається, що за весь час перебування ОСОБА_8 у неї під опікою, мати ОСОБА_1 не цікавилася життям та здоров`ям сина, не телефонувала, не шукала зустрічі з ним, матеріально не забезпечувала дитину.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий суд прийшов до висновку про відсутність підстав для поновлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітнього ОСОБА_3 , оскільки вона не надала належних та допустимих доказів щодо зміни обставин, які слугували підставою для позбавлення її батьківських прав.

Колегія суддів погоджується з даним висновком місцевого суду з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно постанови Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція), зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків.

За положеннями частин першої, другої статті 27 Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).

ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява№ 2091/13).

Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" та статті 169 СК України особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття або була усиновлена й усиновлення не скасоване чи не визнане недійсним.

Як вбачається з рішення Московського районного суду м. Харкова від 20.10.2020 підставою для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 слугувало те, що вона не приймала участі у розвитку та вихованні дитини, здоров`ям та розвитком дитини не цікавилася, матеріальної допомоги на утримання сина не надавала.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з огляду на систематичне, протягом тривалого часу невиконання ОСОБА_4 батьківських обов`язків, передбачених ст. ст. 150, 153, 180 СК України по відношенню до своєї неповнолітньої дитини.

У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 вказала, що істотно, в бік покращення, змінилася її поведінка та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, вона має бажання спілкуватися та виховувати дитину.

Разом з тим, жодних доказів на підтвердження даних обставин позивачем до суду не надано.

Частиною 4, 5 статті 19 Сімейного кодексу України визначено, що при розгляді судом спорів щодо поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина 6 статті 19 Сімейного кодексу України).

Висновком Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 17.01.2023, як органом опіки та піклування, визнано про недоцільність у поновленні батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 відповідно до довідки від 28.03.2022 № 1601- взята на облік внутрішньо переміщеної особи, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно акту обстеження умов проживання від 15.12.2022 складеного Службою у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради вбачається, що матір`ю не створено належних умов для проживання малолітньої дитини разом з нею. Площа житла складає 15 кв.м, в якому мешкають мати дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьки: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до листа Служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 16.12.2022 вбачається, що житло, в якому мешкає мати дитини ОСОБА_1 не пристосоване для проживання в ньому ще однієї малолітньої дитини. В кімнаті на таку маленьку площу знаходиться дуже багато речей. Повітря в кімнаті затхле, відчутно цвіль.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 10.02.2021 року № 39 ОСОБА_3 надано статус дитини позбавленої батьківського піклування.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Південної міської ради Харківського району Харківської області від 10.08.2021 № 128, опікуном ОСОБА_3 призначено ОСОБА_2 .

Вказаним рішенням покладено на ОСОБА_2 обов`язок піклуватись про здоров`я, фізичний та моральний розвиток дитини, захищати його права та інтереси.

Встановлено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно висновку Служби у справах дітей Південної міської ради Харківського району Харківської області від 13.01.2023 № 01-44/35 про стан утримання, навчання та виховання дитини, позбавленої батьківського піклування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за 2022 рік, опікун дитини ОСОБА_2 виконує свої обов`язки по вихованню ОСОБА_9 , піклується про його стан здоров`я, створила необхідні побутові умови та умови для здобуття повної загальної середньої освіти. Опікун забезпечує в повному обсязі реалізацію прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до акту обстеження умов проживання будинку АДРЕСА_3 , затвердженого начальником служби у справах дітей Південної міської ради 27 квітня 2023 року вбачається, що це одноповерховий будинок з 3 спальними кімнатами, гостиною, кухнею, сумісним санвузлом. В будинку централізоване електро -, газо- та водопостачання. Будинок з сучасним ремонтом, чистий, прибраний, дотримані санітарно гігієнічні норми. Є бойлер та газова колонка, в будинку є вся необхідна побутова техніка, свіжоприготовлена їжа, запас продуктів, територія навколо подвір`я безпечна, велика, зелена та охайна.

Таким чином, колегія суддів, зважаючи на встановлені належним чином фактичні обставини у справі на підставі наданих доказів, а також враховуючи принципи диспозитивності, змагальності та пропорційності, а також зважаючи на найкращі інтереси дитини, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду апеляційна скарга не містить.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, правильно застосував норми процесуального права та постановив рішення, яке відповідає закону, тому підстави для задоволення даної апеляційної скарги відсутні.

Отже, враховуючи вищевказане, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 383, 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 31 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О. Ю. Кузнєцова

Судді: Г. Л. Карпушин

О. О. Панченко