ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2023 року м. Чернівці

Справа № 718/2036/23

Провадження №22-ц/822/815/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Литвинюк І. М.

суддів: Височанської Н.К., Лисак І.Н.,

секретар - Собчук І.Ю.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз збут»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз збут» на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 вересня 2023 року, головуючий у І-й інстанції - Скорейко В.В.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ТОВ «Чернівцігаз збут» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за природній газ.

У серпні 2023 позивач ТОВ «Чернівцігаз збут» подало до суду першої інстанції заяву про закриття провадження у справі в частині суми основного боргу. В зазначеній заяві просило закрити провадження у справі з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України - відсутній предмет спору.

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 вересня 2023 року закрито провадження у справі. Відмовлено у задоволенні заяви ТзОВ «Чернівцігаз збут» про стягнення з ОСОБА_1 1 342 грн на відшкодування витрат зі сплати судового збору та 2 800 грн на відшкодування витрат на професійну правову допомогу.

Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області повернути ТзОВ «Чернівцігаз збут» судовий збір на суму 2 684 грн, який було сплачено згідно з платіжними інструкціями № 38828 від 13.06.2023 та №30605 від 03.03.2023.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору (п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України), відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України, не є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат, а тому заява представника позивача про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат на правову допомогу не підлягає задоволенню.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ТОВ «Чернівцігаз збут» в апеляційній скарзі просить її скасувати в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу та постановити нову ухвалу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Чернівцігаз Збут» витрат на правничу допомогу у розмірі 2 800 грн.

Посилається на те, що ухвала суду першої інстанції в оскаржуваній частині є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм матеріального права.

Зазначає, що відповідач повністю визнав заявлену суму заборгованості шляхом повної її сплати, та зважаючи на положення статті 137 ЦПК України, вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача в обсязі, що дорівнює сумі задоволених позовних вимог.

У відзиві ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Ухвала суду першої інстанції оскаржується лише в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а тому в іншій частині апеляційним судом не переглядається.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

За змістом частин 4, 6 статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб); справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із частинами 4, 6 статті 19, частини 1 статті 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22.06.2023 прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

17 серпня 2023 року представником позивача на адресу суду скеровано заяву про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки відповідачем повністю оплачено заборгованість за спожитий природний газ. Крім того, просить, відповідно до статті 142 ЦПК України, здійснити розподіл судових витрат, а саме: 50% судового збору на суму 1 342 грн повернути позивачу із державного бюджету та 50% судового збору на суму 1 342 грн стягнути з відповідача на користь позивача, а також стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 800 грн.

Статтею 255 ЦПК України визначені підстави закриття провадження у справі, зокрема суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо:

- відсутній предмет спору (пункту 2 частини першої);

- позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (пункт 4 частини першої).

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема, шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі №750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).

Також Верховний Суд у постанові від 20 вересня 2021 року у справі №638/3792/20 вказав, що суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Заява представника позивача мотивована тим, що після пред`явлення позову відповідач повністю сплатив основний борг у сумі 2 851,20 грн.

При цьому, посилаючись на положення пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України, просив закрити провадження у справі.

З вищевказаної заяви вбачається, що її фактичний зміст свідчить про відмову позивача від позову, унаслідок його задоволення відповідачем після пред`явлення позову, наслідком якої є відшкодування відповідачем понесених витрат позивачем.

Однак, заявником не обґрунтовано вирішення даної заяви у порядку, передбаченому статтею 206 ЦПК України, із застосуванням пункту 4 частини 1 статті 255 ЦПК України.

Внаслідок невірно обраної заявником норми процесуального закону, суд першої інстанції закрив провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України, що не оскаржується позивачем.

Відмовляючи у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції керувався тим, що закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору не є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат відповідно до частини 3 статті 142 ЦПК України.

Частиною 3 статті 142 ЦПК України визначено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Верховний Суд у постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 199/9188/16-ц зазначив, що закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору (п. 2 ч.1 ст.255 ЦПК України) не є відповідно до частини 3 статті 142 ЦПК України підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат.

Враховуючи, що стороною позивача не оскаржуються підстави закриття провадження у справі, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права, судом першої інстанції в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1. статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз збут» залишити без задоволення.

Ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: Н.К. Височанська

І.Н. Лисак