ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №663/3079/20 Головуючий суддя у І інстанції: Клімченко М.І.
Провадження №22-ц/819/97/23 Доповідач: Воронцова Л.П.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя доповідач) Воронцової Л.П.

Суддів: Пузанової Л.В.

Орловська Н.В.

Секретар Доброва К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу адвоката Камчатного Артема Валентиновича, який діє від імені ОСОБА_1 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 23 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вище зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її брат ОСОБА_3 .

В квітні 2019 року брат потрапив у лікарню, вона перебувала у м. Скадовськ і доглядала за ним. З жовтня 2019 року вона з братом переїхали у м. Нетішин Хмельницької області, де вони жили разом і вона здійснювала за ним особисто догляд.

Син брата відповідач по справі, більше десяти років не цікавився своїм батьком, не відвідував його, жодним чином не допомагав і не здійснював за ним догляд, хоча знав, що батько хворий і потребує допомоги, не з`явився і на його поховання, проте претендує на спадщину. Вважає за необхідне усунити відповідача від права на спадкування.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 23 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду адвокат Камчатний А.В., який діє від імені ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що суд не оцінив усі істотні умови, взяв до уваги докази відповідача, не обґрунтувавши заперечень щодо них позивача.

Обставини, якими позивач обґрунтувала позов підтверджуються письмовими доказами та показами свідків, натомість, свідок відповідача допитаний судом з порушенням процесуального права і надав суперечливі покази. Вважає неналежним та недопустимим доказом роздруківку із Вайберу, надану стороною відповідача, як і банківську роздруківку, начебто, грошових переказів для батька, яким суд надав неналежну оцінку.

Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача адвокат Старчеус С.І. зазначає, що у справі відсутні докази про те, що спадкодавець перебував у безпорадному стані, а відповідач не надавав йому ніякої допомоги, позивач не обґрунтувала чому спадкодавець потребував допомоги саме відповідача, оскільки позивач доглядала брата і додаткового догляду, як пояснили свідки, він не потребував. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

В судове засідання сторони і їх представники не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, місце і час розгляду справи, від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, тому колегія суддів вважає можливим справу розглянути у їх відсутність.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (а.с.4).

Із свідоцтв про народження позивачки та померлого ОСОБА_3 , свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 вбачається, що вони є рідними братом і сестрою.(а.с.6, 91).

Свідоцтвом про народження ОСОБА_2 підтверджується, що його батьком є ОСОБА_3 .(а.с.63).

ОСОБА_4 є громадянином РФ і проживає у Ленінградській області, Ломоносівський район, с.Копорьє.(а.с.62-65).

Згідно спадкової справи №09/2020 заведеної приватним нотаріусом Скадовського районного нотаріального округу Шершуновою Н.В. після смерті ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини звернулася сестра померлого ОСОБА_1 і син померлого ОСОБА_2 (а.с. 35-61).

Випискою №4505 із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_3 КЗ «Обласний кардіологічний диспансер» м. Херсон підтверджується перебування його на лікуванні у період із 21.12.2018 по 28.12.2018. (а.с.121).

Із виписки із медичної карти стаціонарного хворого №4868 від 13.11.2019 року і №1261 від 13.03.2020 вбачається, що ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КНП НМР «СМСЧ» м. Нетішин Хмельницької області у період із 04.11.2019 по 13.11.2019 і з 06.03.2020 по 13.03.2020, має діагноз : наслідки гострого порушення мозкового кровообігу в басейні ЛСМА, виражене порушення функцій кінцівок.(а.с.78-83).

Згідно акту обстеження житлових умов ОСОБА_1 , від 28.01.2020 складеного представниками виконавчого комітету Нетішинської міської ради, вона проживає із братом ОСОБА_5 який хворіє та потребує матеріальної допомоги на лікування .(а.с.112-1130.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем ОСОБА_3 другої черги за законом; відповідач ( син померлого )є спадкоємцем першої черги за законом., які прийняли спадщину.

Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Положення частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Вказані правові висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 4 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18), від19 червня 2019 року у справі № 491/1111/15-ц (провадження № 61-14655св18), від 2 березня 2020 року у справі № 133/1625/18 (провадження № 61-1419св20), від 1 квітня 2021 року у справі № 760/8781/17-ц (провадження № 61-18807св20).

Згідно з вимогами статей 12, 81 ЦПК України обов`язок доведення тих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим ЦПК України, покладається на кожну із сторін.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що у випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалася заінтересована сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною.

Судом установлено, що спадкодавець був особою похилого віку, мав хронічні захворювання, проте доказів того, що він потребував сторонньої допомоги, і саме відповідача, матеріали справи не містять, як і не містять доказів майнового і матеріального стану спадкодавця.

Суд першої інстанції, з урахуванням наведених норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, врахувавши вік, стан здоров`я спадкодавця, не спростовані пояснення відповідача про те, що тітка добровільно взяла на себе особистий догляд батька, негативне відношення сторін одна до одної, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем факту ухилення ОСОБА_2 від надання допомоги спадкодавцеві, винної поведінки останнього, потребу спадкодавця в такій допомозі і можливості надання такої допомоги.

Доводи заявника про врахування судом при розгляді справи наданих відповідачем письмових доказів, а також залишення поза увагою показання свідків, які були допитані за її клопотанням, та взяття до уваги показів свідка сторони відповідача є необґрунтованими, оскільки ці докази судом першої інстанції оцінені в сукупності з іншими письмовими доказами та показаннями свідків.

Доводи скарги про неправильну оцінку показань свідків та медичних документів висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, яким суд надав належну правову оцінку.

Наявність обставин, за яких відповідно до ст.376 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, апеляційним судом не встановлено.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки суд першої інстанції , встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст.367, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу адвоката Камчатного Артема Валентиновича, який діє від імені ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Скадовського районного суду Херсонської області залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Л.П.Воронцова

Судді : Л.В.Пузанова

Н.В.Орловська

Повний текст постанови складено 19.09.2023 року.