Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2812/23
Провадження № 2-ві/935/2/23
У Х В А Л А

10 жовтня 2023 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого - судді Щербаченко І. В., за участю секретаря Ганнущенко Г. М., заявника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід судді Василенка Р. О. у справі № 935/2812/23,

встановив:

До суду ОСОБА_1 подано заяву про відвід судді Василенка Р. О. у справі № 935/2812/23, яка аргументована тим, що Рішенням Коростишівського районного суду від 10 січня 2017 року у справі 280/1035/15-ц, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору дарування майнового паю від 15.12.2004, зареєстрованого в реєстрі за № 5738, недійсним в частині дарування ОСОБА_5 права власності на майновий пай, наведене дає ОСОБА_1 підстави стверджувати, про упереджене і необ`єктивне ставлення судді Василенка Романа Олександровича, яке проявляється у кожній справі, у якій ОСОБА_1 є стороною у справі, зокрема ОСОБА_1 було відмовлено в забезпеченні доказів, дослідженні вказаних в позовній заяві доказів, було відхилено його аргументи, підтверджені поясненнями свідків в судових засіданнях, про відсутність у дарувальників під час скаладання договору дарування волевиявлення на безоплатну передачу ними майна у власність обдаровуваним, відхилено аргументи ОСОБА_1 проаналізувати позов заявниці, відхилено клопотання про проведення досудового розслідування з метою перевірки заяв свідків про отримання підписів у договорі обманним шляхом, відхилення аргументів ОСОБА_1 про протиправність обмеження судами показань свідків.

ОСОБА_1 до суду подав заяву про розгляд заяви про відвід судді Василенка Р. О. без його участі.

Суддя Коростишівського районного суду Житомирської області Василенко Р. О. правом на надання пояснень з приводу заявленого відводу не скористався.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити з таких підстав.

Підстави для відводу судді визначені ст. 36 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно за положень зазначеної норми, зокрема, пунктів п. 3-5 частини 1, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість висунутого проти нього будь-якого кримінального обвинувачення.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд має завжди бути «встановленим законом».

Про те, що термін «суд, встановлений законом» поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, звернуто також увагу Європейським судом з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України».

Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» і «незалежним» за ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

ОСОБА_1 обгрунтовує заяву про відвід тим, що суддя Василенко Р. О. має упереджене і необ`єктивне ставлення до нього у кожній справі, де він є стороною, тому останній має підстави сумніватися в його неупередженості та об`єктивності.

Суд звертає увагу на те, що положеннями ч. 4 ст. 36 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічна думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, у судовому засіданні не знайшли підтвердження посилання заявника ОСОБА_1 щодо наявності сумнівів у неупередженості та необ`єктивності судді Василенка Р. О., наведені в заяві доводи є необґрунтованими.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що заявлений відвід є необґрунтованим, а наведені у заяві доводи не містять об`єктивних обставин, які можуть бути підставою для задоволення поданої заяви про відвід судді, у зв`язку із чим суд не убачає підстав для відводу судді.

Керуючись ст. 36, 39, 40, 260, 261 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Василенка Р. О. у справі № 935/2812/23 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Щербаченко