Справа № 464/6107/22 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/811/1383/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 24 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго", треті особи: ОСОБА_2 та Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов`язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог.

В грудні 2022р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: зобов`язати відповідача провести перерахунок нарахованої оплати за постачання теплової енергії та гарячої води у АДРЕСА_1 та вирахувати з особового рахунку НОМЕР_1 суми вказані у квитанціях за 2022 р., за квітень суму - 174,12 грн., травень - 312,89 грн., липень 193,41 грн., серпень 317,56 грн., вересень 362,40 грн., жовтень 326,78 грн., за постачання теплоенергії та гарячої води та стягнути з ЛКП "Львівтеплоенерго" у користь позивача 1000 грн. моральної шкоди завданої неправомірними діями відповідача.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що є співвласником квартири у АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що відповідачем ЛМКП "Львівтеплоенерго неправомірно та завищено нараховано оплату за теплову енергію та гарячу воду за період квітень-листопад 2022 року, так як це не відповідає дійсним обставинам. Будучи співвласником зазначеної квартири, звернувся до ЛМКП "Львівтеплоенерго, як балансоутримувача будинку, щодо перерахунку оплати за теплову енергію та гарячу воду за період квітень-листопад 2022 року. Однак, листом йому було безпідставно відмовлено. Враховуючи те, що йому було відмовлено у задоволенні звернення щодо перерахунку оплати за теплову енергію та гарячу воду, змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Просив позов задоволити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 24 квітня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго", треті особи: ОСОБА_2 та Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов`язання до вчинення дій - відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її доводи.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 24.04.2023р. скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги до відповідача ЛКП «Львівтеплоенерго» згідно позовної заяви: Визначити дії відповідача неправомірними, зобов`язати до вчинення дій та стягнути у його користь моральну шкоду.

Вважає, що судом порушено норми процесуального права. Зазначає, що 24.04.2023р. суд (суддя Бойко О.М.) заслухавши чергові пояснення сторін (позивача та відповідача) без участі третьої особи, представника Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, заявила учасникам справи чекати на рішення та вийшла із зали судового засідання. Далі жодного проголошення короткого чи повного рішення суду не було. 30.04.2023р. на його мобільний телефон з Сихівського районного суду прийшло повідомлення: копія неповного рішення суду від 24.04.2023р..

Одночасно звертає увагу судової колегії на неповне з`ясування судом доказів у даній справі, а саме: представник третьої особи - Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради не з`явилась на судове засідання Сихівського районного суду м.Львова 24.04.2023р. та перед тим не дала висновку згідно положення ст.3 (Державна політика у сфері житлово-комунальних послуг) Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 07.06.2018р. в редакції Закону станом на 3.12.2020р. - коли зобов`язана була дати якийсь висновок чи письмове пояснення з приводу його позовних вимог до відповідача КП «Львівтеплоенерго».Адже, згідно ст.3 даного Закону держава п.6 слідкує за «дотриманням встановлених стандартів, нормативів, норм, порядків і правил щодо кількості та якості житлово-комунальних послуг».

Крім того вважає, що судом порушено та неправильно застосовано норми матеріального права.

Зазначає, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово- комунальні послуги у строк встановлений договором, однак, саме з вини відповідача ЛКП «Львівтеплоенерго» такий договір не був укладений з споживачами співвласників житлового будинку по АДРЕСА_2 (в тім числі із ним). Адже саме відповідач мав своєчасно розробити такий проект договору та запропонувати споживачам його будинку по АДРЕСА_2 , укласти індивідуальний договір «про надання послуги з постачання теплової енергії, в тому числі гарячої води»

Покликання суду в рішенні від 24.04.2023р. на те, що із ним був укладений договір приєднання згідно до ст.634 УК України не відповідає дійсності, адже він жодного проекту типового чи індивідуального договору не бачив.

Однак, згідно п.2 ст.634 ЦК України Договір «приєднання» може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналась, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також, якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжуючі для сторони, яка приєдналась.

Крім цього, згідно ст.208 ЦК України: правочини між фізичною та юридичною особою належить вчиняти тільки у письмовій формі, що не було у даному випадку.

Згідно, положення ст. 214 ЦК України особа, яка вчинила правочин має право відмовитись від нього, навіть і втому разі, якщо його умови повністю ним виконані.

Звертає увагу судової колегії на те, що він оспорює дії відповідача ЛКП «Львівтеплоенерго» тільки частково у частині постачання у квартиру АДРЕСА_3 гарячої води - конкретний вид послуги, а не взагалі теплової енергії згідно встановлених відповідачем ЛКП «Львівтеплоенерго» квитанцій про оплату теплової енергії та по другій позиції - постачання гарячої води.

Тобто (див у квитанції) у виставлених відповідачем квитанціях про оплату послуги за період 2022р. є дві окремі позиції та окрема оплата за постачання теплової енергії (верхня частина квитанції) за яку він на протязі 2022р. справно оплачую відповідні кошти, по-другій позиції (середня та нижня частина квитанції) постачання гарячої води він побачив, що відповідач безпідставно, протиправно з ознаками шахрайських дій нараховує йому кошти, ніби на «витрати теплової енергії на функції системи гарячого водопостачання» у завищених сумах. Вважає рішення суду незаконним, оскільки судом не були з`ясовані обставини справи.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Axen v. Germany", заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року "VarelaAssalinocontrelePortugal", заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

ОСОБА_1 звернувся в суд з клопотання в якому просить здійснювати розгляд справи з викликом сторін в судове засідання.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін.

Згідно ч. 6 ст. 279 ЦПК України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Як вбачається із позовних вимог, предметом позову є вирахування з відповідача 1687 грн. матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагає проведення судового засідання з повідомленням сторін.

Враховуючи наведене, для повного та всебічного встановлення обставин справи немає необхідності проведення судового засідання з повідомленням сторін, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, розгляд даної справи здійснений 04.09.2023 року в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Повний текст судового рішення складений 07.09.2023 року.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

ОСОБА_1 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_3 , власником вказаної квартири є третя особа ОСОБА_2 , що підтверджується відомостями з реєстру Львівської міської ради від 29.11.2022 р. № 109574.

Відповідно до Закону України "Про теплопостачання"Львівське міське комунальне підприємство "Львівтеплоенерго" є теплопостачальною організацією суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальну організацію), якою є Львівське міське комунальне підприємство "Львівтеплоенерго".

Будинок, у якому проживає і зареєстрований позивач, обладнаний системою ГВП.

Позиція Апеляційного суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем здійснено нарахування плати за послуги гарячого водопостачання у відповідності до положень чинного законодавства, а відтак, судом не встановлено правових підстав для зобов`язання відповідача здійснювати перерахунок такої плати. З огляду на те, що судом не встановлено факту протиправності дій відповідача щодо позивача підстави для стягнення відшкодування моральної шкоди теж відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що правовідносини, що виникли між сторонами з приводу постачання теплової енергії врегульовано положеннями Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", "Про житлово-комунальні послуги" та Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, яка затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018р. № 315.

Згідно з ч.1ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановленні договором або законом.

Згідно п.1, п.5 ч.2 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до положень ч.1 та ч.5 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

У разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Таким чином, укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг, підготованих виконавцем послуг на основі типового договору, визначено як обов`язок, а не як право споживача.

Відповідно до ст.634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Таким чином, між позивачем та відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, які ґрунтуються на умовах договору приєднання, з огляду на те, що позивач отримує надані відповідачем послуги та здійснює їх оплату.

Сам факт відсутності підписаного договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути перешкодою для його невиконання з сторони споживачів, тобто звільнення від оплати послуг.

Такий висновок узгоджується з, правовою позицією Верховного Суду України сформованого 20 квітня 2016 року у постанові в справі №6-2951цс15, правовою позицією Верховного Суду сформованого 26 вересня 2018 року у постанові в справі №750/12850/16-ц.

З моменту укладення публічного договору приєднання про надання послуг з постачання гарячої води, а саме з 01.12.2021 року, розподіл та нарахування вартості наданих послуг здійснюється відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, яка затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018р. № 315.

Дана методика передбачає, що в кожному розрахунковому періоді виконавцем послуг визначається обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи ГВП. Тобто, це теплова енергія, яку будинок споживає для роботи внутрішньої системи гарячого водопостачання. Зазначила, що будинок позивача такою системою обладнаний. Обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи ГВО розподіляється між усіма співвласниками будівлі, пропорційно до опалювальних площ їх квартир та нежитлових приміщень, без врахування фактичних обсягів споживання гарячої води споживачами.

Відповідно усі співвласники будинку, в тому числі і ті, які тимчасово не користуються послугою, сплачують за теплову енергію, витрачену на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи ГВП.

Враховуючи наведене, ЛМКП «Львівтеплоенерго» правомірно проводить нарахування за послугу гарячого водопостачання, доказів протилежного позивачем не надано, а відтак відсутні підстави для здійснення перерахунку.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе судове рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367,368, п.1.ч.1 ст.374,375,381,382,384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 24 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 07 вересня 2023 року.

Головуючий : Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.