Справа №442/6373/23
Провадження №2-о/442/311/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді - Кучаковського Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання - Михавко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дрогобичі Дрогобицького району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністрества юстиції, - про встановлення факту смерті, -

за участю представників:

від заявника: Янцен О.М.,

від заінтересованої особи: не з`явилися

в с т а н о в и в :

Заявник звернулася до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з заявою, у якій просить на підставі ст.ст. 293-294, 315-319 ЦПК України встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Джетигара Кустанайської області, Казахстан, - ІНФОРМАЦІЯ_2 у смт Каланчак Скадовського району Херсонської області, Україна. Причина смерті: гостра серцево-судинна недостатність та атеросклеоретичний кардіосклероз 125.1.

В обґрунтування заяви зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 на тимчасово окупованій території помер її чоловік ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , про що було видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 17.08.2023 Сімферопольським районним відділом ЗАГС № 2 Департаменту ЗАГС Міністерства юстиції Республіки Крим. Причина смерті: гостра серцево-судинна недостатність та атеросклеоретичний кардіосклероз 125.1. Заявник вказує, що бажає виконати вимоги законодавства України щодо належної реєстрації факту смерті свого чоловіка. Знаходячись в Херсонській області (на тимчасово окупованій території України), заявник отримала у представників окупаційної влади певні підтверджуючі документи про факт смерті чоловіка. Однак такі документи не відповідають офіційним законодавчо встановленим українським зразкам і не є такими, що видані уповноваженими державними установами України, отже, зареєструвати смерть чоловіка у встановленому адміністративному порядку за „документами", виданими окупаційною владою, вона не має можливості, а тому просить заяву задовольнити.

В судовому засідання заявник заяву підтримала та просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дрогобичі Дрогобицького району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністрества юстиції в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, щодо вимог заяви - покладаються на думку суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Як встановлено в судовому засіданні, заявником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 05.06.1982 уклали шлюб.

На підтвердження факту смерті заявником подано довідку про смерть № С-05276, в якій зазначено дату смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 о 13:20 год., місце смерті: Херсонська обл. ,смт Каланчак, причина смерті: гостра серцево-судинна недостатність та атеросклеоретичний кардіосклероз 125.1; та свідоцтво про смерть від 17.08.2023, з якого вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначено перелік фактів, які можуть бути встановлені судом.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно з ч. 2 ст. 317 ЦПК України визначено, що справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Відповідно до вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 17 Закону України „Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи, а згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України № 389-VIII „Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (стаття 2 Закону України „Про правовий режим воєнного стану").

24.02.2022 відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України та Закону України „Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України № 64/2022 „Про введення воєнного стану в Україні" постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який діє по теперішній час.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України „Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064.

Правилами реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України № 2/5 від 18.10.2000 (з наступними змінами), визначено, що підставою для державної реєстрації смерті є:

а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі -лікарське свідоцтво про смерть);

б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть);

в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть;

г) рішення суду про оголошення особи померлою;

ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;

д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів;

е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004 „Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією" до тимчасово окупованої Російською Федерацією території України відноситься вся територія Скадовського району Херсонської області, вся територія Автономної Республіки Крим.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону України „Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Таким чином, судом встановлено, що смерть ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 о 13:20 год., сталась у смт Каланчак Скадовського району Херсонської області, Україна, тобто тимчасово окупованої Російською Федерацією території України.

За змістом ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерело права.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження та смерті особи на тимчасово окупованій території України необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, „Loizidou v. Turkey", „Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, „Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", „Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони.

Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого „намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи „намібійський виняток" у справі „Кіпр проти Туреччини", Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи, що заявник позбавлена можливості провести державну реєстрацію смерті свого чоловіка у позасудовому порядку, а встановлення даного факту не порушує прав та інтересів третіх осіб, суд дійшов висновку про можливість задоволення заяви та встановлення факту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Джетигара Кустанайської області, Казахстан, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 о 13:20 год. у смт Каланчак Скадовського району Херсонської області, Україна.

Рішення суду про встановлення факту смерті є підставою для видачі відповідного свідоцтва про смерть.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 13, 76-83, 89, 95, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 315-318, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Заяву - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Джетигара Кустанайської області, Казахстан, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 о 13:20 год. у смт Каланчак Скадовського району Херсонської області, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 11.09.2023.

Суддя Ю.С. Кучаковський