Провадження №2-н/369/1413/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2023 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Пінкевич Н.С., перевіривши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «ЗАРАЗ-5» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, -

В С Т А Н О В И В:

18.07.2023 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «ЗАРАЗ-5» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно з ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України, під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до відповіді з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрації місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 24.08.2023 р. вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Заявник просить стягнути заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Заявником до матеріалів заяви додано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте даний витяг не містить інформації щодо належності даного майна боржнику ОСОБА_1 , також заявником не додано інших доказів, які б підтверджували безспірність вимоги, право власності, або інший договір, на підставі якого уборжника виникає обовязок оплати житлово-комунальних послуг, а тому суд позбавлений можливості перевірити належність даного майна боржнику на момент звернення з заявою про видачу судового наказу.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" N 14 від 23 грудня 2012 року наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявнику слід відмовити у видачі судового наказу.

При цьому, суддя вважає за необхідне роз`яснити стягувачу його право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку, а сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 161, 165, 260, 261 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «ЗАРАЗ-5» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення через Києво-Святошинський суд Київської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ