Справа № 308/6887/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 грудня 2023 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Кожух О.А., Джуга С.Д.,

з участю секретаря: Гусонька З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 01 травня 2023 року у справі № 308/6887/23 (Головуючий: Іванова А.П.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2023 року ОСОБА_2 звернулася в суд із заявою про продовження обмежувального припису відносно ОСОБА_1 , який встановлений рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 лютого 2023 року у справі №308/1631/23, та визначити заходи тимчасового обмеження, а саме: заборонити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 спілкуватися, вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в будинку за адресою: АДРЕСА_1 та наближатися до вказаного будинку на відстань не менше 100 м, строком на 6 місяців.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_2 з 29.11.1986 року перебувала з ОСОБА_1 з у зареєстрованому шлюбі. Декілька років назад їхнє життя стало нестерпним, оскільки її чоловік почав систематично проявляти стосовно заявниці, та її рідної сестри, а також їхньої спільної доньки - особи з інвалідністю 1 групи безпідставну агресію, а щодо останньої почав здійснювати цькування, погрози, психологічно тиснути, принижувати, а також виражатися на їх адресу нецензурною лайкою, образливими словами, вживати алкогольні напої, внаслідок чого між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 почали виникати численні сварки, що породжували як психологічне, так і фізичне домашнє насильство, як стосовно заявниці, так і стосовно їхньої доньки інваліда, якій категорично заборонено нервувати, так як за станом здоров`я їй необхідний спокій.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 14 квітня 2023 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

06 лютого 2023 Ужгородським міськрайонним судом ухвалено рішення, яким видано обмежувальний припис відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на три місяці та визначено наступні заходи тимчасового обмеження: заборонено ОСОБА_1 , спілкуватися, вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_2 та контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонено перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_2 в будинку за адресою: АДРЕСА_1 та наближатися до вказаного будинку на відстань не менше 100 м.

Заявниця стверджує, що під час дії обмежувального припису ОСОБА_1 неодноразово намагався вломитися до будинку, погрожував їй та її рідним фізичною розправою, на що неодноразово викликалися працівники поліції, складалися протоколи та винесено ряд постанов Ужгородським міськрайонним судом, якими ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено штраф.

Крім цього 25 квітня 2023 року вироком Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 визнано винним за ст. 390-1 КК України.

Посилаючись на вказані обставини, з урахуванням того, що строк обмежувального припису закінчується 06 травня 2023 року, ОСОБА_2 просила суд заяву про продовження обмежувального припису задовольнити.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 01 травня 2023 року продовжено строком на 6 (шість) місяців дію обмежувального припису, виданого за рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.02.2023 у справі №308/1631/23 щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , яким визначено такі заходи тимчасового обмеження:

- заборонено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 спілкуватися, вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

- заборонено перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в будинку за адресою АДРЕСА_1 та наближатися до вказаного будинку на відстань не менше 100 метрів.

Про ухвалене рішення повідомлено уповноважений підрозділ Ужгородського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Закарпатській області, для взяття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно якого видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий комітет Ужгородської міської ради.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в які ставиться питання про скасування рішення, оскільки підстави передбачених чинним законодавством для задоволення заяви ОСОБА_2 відсутні, а всі дії з боку заявниці є наклепницькими та спрямованими на позбавлення його права користування житлом, де вони разом проживали понад 30 роів.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Кучеренка В.О., який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 , який просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 29.11.1986 року перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають спільну дитину ОСОБА_4 , 1998 року народження, яка є особою з інвалідністю з дитинства першої групи та потребує стороннього догляду.

Згідно довідки №43 від 20.01.2020 директора Д. Геворкян архітектурно-планувального бюро комунального підприємства Ужгородської міської ради будинок АДРЕСА_1 , у якому проживає заявниця належить забудовникам: ОСОБА_5 , -1/4 час. буд., ОСОБА_6 част. буд. ОСОБА_7 част. буд. та ОСОБА_2 буд.

В ході судового розгляду справи №308/1631/23 про видачу обмежувального припису, було допитано свідків, які зазначили, що ОСОБА_1 вчиняє постійні сварки, підвищує голос на заявницю та вчиняє на неї психологічний тиск.

Щодо ОСОБА_1 працівниками поліції складався терміновий заборонний припис стосовно кривдника, а також такого було притягнуто до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, так як останній вчиняв домашнє насильство щодо своєї доньки.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 06 лютого 2023 року по справі № 308/1631/23 видано обмежувальний припис відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 3 (три) місяці, яким визначено такі заходи тимчасового обмеження:- заборонити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спілкуватися, вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; - заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в будинку за адресою: АДРЕСА_1 та наближатися до вказаного будинку на відстань не менше 100 метрів. Вказаний обмежувальний припис діяв до 06 травня 2023 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон), який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Пунктами 3, 14, 17 ч. 1 ст. 1 даного Закону визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 1 Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (ч. 3 ст. 26 Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (пункт 9 частини першої статті 1 Закону).

Закон визначає, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28.04.2020 року у справі №754/11171/19.

Верховний Суд у постанові від 21.12.2022 року у справі №464/2376/22 звертає увагу, що у кожному конкретному випадку суди мають враховувати фактичні обставини справи та письмові докази, а заявник має довести факт вчинення фізичного та психологічного насильства відповідно до Закону.

Докази, що додають до заяви про видачу обмежувального припису, мають стосуватись місця вчинення домашнього насильства, ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, тобто докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді - психологічному, фізичному, економічному, тощо. Це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії у відношенні до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими.

Як докази до заяви можуть додаватись, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою особою органів Національної поліції; терміновий заборонювальний припис стосовно кривдника, винесений працівником уповноваженого підрозділу поліції; обмежувальний припис, винесений судом у кримінальному провадженні; інші документи, які засвідчують факт насильства; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Статтею 305-7 ЦПК України встановлено, що за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу.

Враховуючи надані ОСОБА_2 письмові докази, факт складання працівниками поліції термінового заборонного припису стосовно кривдника, беручи до уваги те, що ОСОБА_1 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, так як останній вчиняв домашнє насильство, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про існування високого рівня вірогідності продовження вчинення ОСОБА_1 чи повторного вчинення домашнього насильства щодо заявниці, а також її рідних, зокрема доньки, яка є особою з інвалідністю і потребує стороннього догляду, настання тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, і такі ризики є реальними,так як ОСОБА_1 порушено тимчасові обмеження обмежувального припису, виданого за рішенням суду від 06.02.2023, а саме повторне вчинення домашнього насильства щодо заявниці, та продовжив дію обмежувального припису на шість місяців.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування не має.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 01 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2023 року.

Головуючий

Судді: