Справа № 712/9199/22
Провадження № 2/712/653/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2023 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Романенко В.А.

за участю секретаря Скринник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, Мліївської сільської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Черкаської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, посилаючись на те, що починаючи з грудня 2015 року вона, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вирішили проживати разом однією сім`єю та вести спільне господарство.

За час їхнього спільного проживання однією сім`єю вони дуже зблизились, стали один одному дуже близьким людьми, та надійною підтримкою один одного. Вони чудово проводили час, та раділи кожному моменту проведеному разом.

В період їхнього спільного проживання вона відчула дійсну чоловічу підтримку та розуміння в усіх питаннях та проблемах, які траплялись на їхньому шляху.

За час спільного проживання вони не одноразово думали над тим, щоб узаконити їхні відносини, однак вирішили, що від наявності чи відсутності свідоцтва про шлюб їхні стосунки не зміняться, тому вирішили не одружуватись, щоб не переробляти безліч документів на друге прізвище.

У неї у власності є будинок у Золотоніському районі у с. Драбове-Барятинське, в якому вони разом проживали протягом деякого часу їхнього спільного життя, а в квартирі, яка належала йому на праві власності, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 вирішили зробити ремонт і здавати її в оренду для отримання додаткового заробітку.

У даній квартирі раніше проживав його рідний брат ОСОБА_3 , який у зв`язку із поганим станом здоров`я 29.01.2019 року вирішив подарувати свою 1/2 частину квартири ОСОБА_2 , після чого у 2019 році нажаль він помер.

Починаючи з 2017 року вона змушувала ОСОБА_4 вимагати від ОСББ «Смілянська 100/1», щоб ті здійснили ремонт криші над даною квартирою, у зв`язку з чим в квартирі не можливо було комфортно проживати. У 2019 році вони отримали рішення Соснівського районного суду м. Черкаси по справі №712/6407/18 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в наслідок залиття квартири та зобов`язання вчинити певні дії. На підставі рішення суду ОСББ «Смілянська 100/1» виплатила їм 32220 грн. 20 коп.

Після смерті його брата вони зробили спільними силами ремонт в одній кімнаті, замінили вікна по всій квартирі, а також почали робити ремонт у кухні.

Враховуючи те, що її цивільний чоловік в свій час був учасником бойових дій, у 2016 році йому Мліївською сільською радою було відведено земельну ділянку з кадастровим номером: :02:001:2594 як це передбачено законодавством, в розмірі 2,0000 га, яка на даний час знаходиться в оренді у ТОВ СТ «Валладіс». За гроші які отримувались ними в якості оренди, а також за їхні заощадження, вони закупили будівельні матеріали для проведення ремонту у ще одній кімнаті.

Однак, нажаль так сталось, що у грудні коли вона знаходилась в іншій області на лікуванні її цивільний чоловік, ОСОБА_2 помер, і залишив її знову одну.

13.12.2021 року вона отримала лікарське свідоцтво про смерть № 1341, а 14.12.2021 року отримала свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

З метою поховання чоловіка 14.12.2021 року заключила договір № 282 з ФОП ОСОБА_5 на організацію та проведення поховання померлого.

14.12.2021 року ОСОБА_2 було поховано на АДРЕСА_2 .

Всі витрати на лікування, організацію та проведення поховання були понесені нею особисто, що безпосередньо підтверджується доказами долученими до позовної заяви.

За весь час їхнього спільного проживання з померлим однією сім`єю більше п`яти років, про існування інших спадкоємців їй невідомо, вона лише знала його рідного брата ОСОБА_6 , про наявність інших родичів їй не відомо, оскільки він розповідав лише про своїх батьків.

Враховуючи те, що після смерті ОСОБА_2 розпочався строк на прийняття спадщини на належне йому майно на праві власності та на яке, у зв`язку з проживанням з померлим однією сім`єю, у неї виникло право на спадкування за законом. При зверненні до приватного нотаріуса з метою оформлення спадкових прав, нотаріусом їй було повідомлено, щодо встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини можливе за рішенням суду.

У зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду з позовною заявою, щоб встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з грудня 2015 року по день смерті, за адресою: АДРЕСА_1 , а також за адресою: АДРЕСА_3 .

За декілька років їхнього життя, вона знає чимало його знайомих, які разом з ним відвідували рибалку, оскільки він у неї дуже любив риболовити і навіть був членом державного комітету рибного господарства України.

Так як її цивільний чоловік помер, а шлюб вони не зареєстрували, вона вимушена доводити, що ці незабутні роки спільного проживання разом, були прожиті як одна єдина сім`я.

З грудня 2015 року вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН: НОМЕР_2 ), який був власником квартири АДРЕСА_4 .

Отже, враховуючи те, що вона, ОСОБА_1 проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 більше 5 років та вели спільне господарство, дає їй можливість встановити факт спільного проживання однією сім`єю та дає їй право визнати за нею право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку з кадастровим № :02:001:2594 яка знаходиться за межами населеного пункту в адміністративних межах Мліївськоьсільської ради Черкаського району Черкаської області площею 2,0000 га.

Просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з грудня 2015 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ІПН: НОМЕР_3 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН: НОМЕР_2 );

Судові витрати залишити за позивачем.

30.01.2023 року представником позивача подано до суду заяву про зміну предмета позову, в якій просив встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з грудня 2015 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ІПН: НОМЕР_3 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН: НОМЕР_2 ).

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) право власності: на двокімнатну квартиру загальною площею 45,4 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

на земельну ділянку площею 2 гектари (кадастровий номер::02:001:2594, місце розташування: Черкаська область, Черкаський район, в адміністративних межах Мліївської сільської ради).

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 лютого 2023 року прийнято позовну заяву у новій редакції зі зміною предмету позову позивача ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, в якості співвідповідача - Мліївську сільську раду (, місцезнаходження: 19511, Черкаська область, Черкаський район, село Мліїв, вул.. Кушніра Данила, буд. 67).

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

Представник Черкаської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити з підстав зазначених у відзиві.

Представник Мліївської сільської ради в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав зазначених у відзиві.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного та цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК).

В позовній заяві позивач зазначає, що з грудня 2015 року до 14 грудня 2021 року вона, ОСОБА_1 , проживала разом з ОСОБА_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу, за адресою: АДРЕСА_1 , а також за адресою: АДРЕСА_3 . Вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство та мали спільний бюджет, робили спільними силами ремонт в квартирі ОСОБА_2 ..

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 14 грудня 2021 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на двокімнатну квартиру загальною площею 45,4 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 2,000 га, кадастровий номер :02:001:2594, що розташована в адміністративних межах Мліївської сільської ради Черкаського району, Черкаської області.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу.

За статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається з відповіді відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)актових записів про шлюб та народження дітей, складених відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не виявлено.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Інформаційним листом від 07.06.2022 № 158/01-16 приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Москович Ганні Григорівні відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що у приватного нотаріуса відсутні правові підстави видачі свідоцтва про право на спадщину.

Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 15 серпня 2019 року по справі № 588/350/15.

Окрім вищевказаного, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства (домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти).

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17, провадження № 61-1623св19 (ЄДРСРУ № 85354697).

Відповідно до судової практики Верховного суду, а саме постанови Верховного суду від 15.08.2019 року, справа № 588/350/15-ц навіть факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання іншим із подружжя коштів протягом, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.

На підтвердження факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з грудня 2015 року по 2015 року, ведення спільного господарства та побуту, позивач посилається на акт опитування сусідів від 30.03.2022 року № 979, в якому зазначено « ОСОБА_1 , 1967 р.н., дійсно проживала в цивільному шлюбі разом з ОСОБА_2 , 1965 р.н., до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 . Разом вони вели спільно господарство, несли спільно всі витрати, проживали як подружжя. ОСОБА_1 , 1967 р.н., проживала з чоловіком без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .». Акт підписано сусідами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та посвідчено головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Зелений» А.І. Волошин.

Однак суд вважає, що даний доказ є неналежним і недопустимим доказом підтвердження факту проживання однією сім`єю позивача з померлим ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу, оскільки поданий позивачем доказ не підтверджує факт ведення спільного господарства, наявність спільного побуту та бюджету, взаємних прав та обов`язків подружжя, набуття майна тощо. У даному акті опитування сусідів не вказано з якого періоду ОСОБА_1 та покійний ОСОБА_2 проживали разом.

Крім того, відповідно до відповіді Драбівської селищної ради Черкаської області від 27.03.2023 року № 03-23/715, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживала із 1991 року по ІНФОРМАЦІЯ_7 за адресою: АДРЕСА_5 .

10.04.2021 року разом з дітьми зареєструвала своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_6 .

З 2003 року по теперішній час зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

З копії паспорту покійного ОСОБА_2 , вбачається, що останній був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 24.12.1982 року.

Суд також не може взяти до уваги надані позивачем квитанції на придбання товарів, оскільки позивачем не доведено в судовому засіданні, що зазначені в квитанціях товари були придбані для спільного побуту, а будівельні матеріали були придбані саме ОСОБА_1 та покійним ОСОБА_2 за спільні кошти та ремонту саме квартири АДРЕСА_4 .

Позивачем не надано суду довідку про її доходи, яка б підтверджувала її фінансовий стан.

Додані до позовної заяви квитанції, видаткові накладні, чеки не містять інформацію про те, що саме ОСОБА_1 чи покійним ОСОБА_2 були придбані товари.

Квитанції, видаткові накладні, чеки фіксують місце придбання, перелік та вартість товару.

Додані позивачем квитанції на підтвердження сплати комунальних послуг за адресою АДРЕСА_1 , датовані тільки 2022 роком, тобто комунальні послуги сплачувалися ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 .

Твердження позивача про те, що у ІНФОРМАЦІЯ_1 коли помер ОСОБА_2 вона знаходилась в іншій області на лікуванні, спростовується відповіддю директора закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів с. Драбове-Барятинське Драбівської селищної ради Черкаської області на адвокатський запит від 07 квітня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_1 перебувала на робочому місці з 01.12.2021 року по 31.12.2021 року.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що з травня 2019 року вона працює головою ОСББ «Смілянська 100/1». Вона була знайома з ОСОБА_2 , який мешкав в квартирі АДРЕСА_4 . У ОСОБА_2 з попереднім головою ОСББ були судові процесі, в результаті чого рішенням суду було стягнуто з ОСББ на користь ОСОБА_2 грошові кошти, які були йому виплачені. У 2020 році ОСОБА_2 запросив її в свою квартиру, в квартирі антисанітарія. ОСОБА_2 проживав в квартирі один, постійно був в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_2 розложився в квартирі і коли пішов запах, сусіди викликали поліцію.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що позивачка є її тіткою. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом. Вони познайомилися у 2015 році на дні народження її матері. Вони проживали як в селі так і в м. Черкаси. Вони проживали разом як чоловік та жінка. Останній раз в квартирі в м. Черкаси вона була у 2019 році. ОСОБА_1 працює в школі в селі.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18), від 08 грудня 2021 року в справі № 531/295/19 (провадження № 61-3071 св 21).

В судовому засіданні позивач повідомила, що покійний ОСОБА_2 працював два дні на тиждень. Разом з тим не могла відповісти на запитання де саме працював покійний, на якій посаді та надати будь-які документи про працевлаштування покійного ОСОБА_2 .

З копії трудової книжки покійного ОСОБА_2 вбачається, що 19.06.2020 року він був звільнений з роботи за власним бажанням, інші записи про працевлаштування ОСОБА_2 відсутні.

З копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , вбачається, що не зазначена дата смерті останнього. Свідок ОСОБА_10 в судовому засідання повідомила про те, що приблизно один тиждень тіло ОСОБА_2 перебувало у квартирі та розклалося, що і не заперечувалося позивачем.

Позивачка в судовому засіданні зазначила, що вона цілий тиждень телефонувала ОСОБА_2 , але не могла додзвонитися та в цей час перебувала в іншій області на консультації у лікаря. Разом з тим, позивачем на підтвердження даного факту не надано підтверджуючих доказів (звернення до лікаря, квитки на транспорт тощо). Крім того, даний факт спростовується довідкою директора закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів с. Драбове-Барятинське Драбівської селищної ради Черкаської області на адвокатський запит від 07 квітня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_1 перебувала на робочому місці з 01.12.2021 року по 31.12.2021 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно з частиною 1 статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Частина 2 статті 3 СК України визначає, що, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

З наведеного положення випливає ознака подружніх відносин: наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї, наявність усталених відносини, що притаманні подружжю, спільне проживання.

Для визнання осіб такими, що проживають однією сім`єю, крім факту спільного проживання, важливі також: наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування; участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин (постанова Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №695/1732/16-ц).

В постанові Верховного Суду від 23 вересня 2021 року ( справа №204/6931/20) зазначено, що факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2019 року по справі №466/3769/16-ц).

Для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї, однак вказані обставини судом не встановлено, а покази свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення вказаного факту.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до змісту ст. 315 ЦПК України, судом можуть бути встановлені юридичні факти, зокрема, факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на день смерті останнього, факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтями 15 та 20 ЦК України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ч. 1 ст. 77, ст. 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами обставини спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з грудня 2015 року до 14.12.2021 року, оскільки встановлені обставини справи та ті підстави, на які позивач посилався в позові не є такими, з якими закон пов`язує правовий статус жінки та чоловіка, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 137, 141, 258, 263-265, 280-283, 314, 315, 354, 355 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, Мліївської сільської ради, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: В.А. Романенко

Повний текст рішення суду виготовлений 05 жовтня 2023 року.