Справа № 404/2088/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2023 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді Драного В.В.

при секретарі Дятел О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленнм) сторін цивільну справу за позовом Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОКВП «Дніпро Кіровоград» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 4784,95 грн. В обґрунтування позову зазначив, що ОКВП «Дніпро Кіровоград» відповідачу, який є споживачем послуг, надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі наявних між сторонами фактичних договірних відносин, що підтверджується відкриттям особового рахунку. Зокрема, за період з 01.01.2016 по 28.02.2023 року було надано послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на суму 3857,14 грн., за яку відповідачем сплачено не було, у зв`язку з чим у відповідача ОСОБА_1 виникла заборгованість з оплати за надані вище послуги.

Посилаючись на вказані обставини позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2016 по 28.02.2023 року в розмірі 3857,14 грн., а також 3% річних, що становить 255,14 грн., індекс інфляції, що становить 672,67 грн., а всього 4784,95 грн., а також сплачений при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 2684 грн. 00 коп.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.06.2023 року було прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

27.06.2023 року за вх. № 16282 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнав, заперечив проти доводів позивача, викладених у позовній заяві, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зокрема вказав, що не відкривав у «Дніпро-Кіровоград» особового рахунку, по якому позивач виставляє борг, тим самим договірних відносин між сторонами не виникало. Договору про надання послуг також не укладалось. Будинок належав батьку відповідача, після смерті якого у будинку ніхто не прописаний і не проживав. У будинку встановлений лічильник на воду, згідно показників якого здійснювалась оплата за послуги водопостачання та водовідведення. Зазначає, що проведення повірки лічильника це обов`язок позивача, і відповідач жодних перешкод для вчинення повірки не вчиняв.

21.09.2023 року за вх. № 23682 до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про застосування строків позовної давності.

22.09.2023 року за вх. № 23749 у судове засідання від представника ОКВП «Дніпро-Кіровоград» надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

22.09.2023 року за вх. № 23751 у судове засідання від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, просив застосувати строк позовної давності.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОКВП «Дніпро Кіровоград» відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року № 690, Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надає споживачу послугу з централізованого водопостачання та водовідведення.

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_1 мав 13/20 часток у праві власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , до 26.07.2021 року, що підтверджується договором купівлі-продажу від 26.07.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Драною І.В., зареєстрований у реєстрі за № 1962 (а.с. 7-9).

Тобто з 26.07.2021 року власник вказаного майна змінився, у зв`язку з відчуженням відповідачем нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 .

Наказом т.в.о. начальника управління містобудування та архітектури Кропивницької міської ради про зміну адреси щодо закінчення будівництвом об`єкта від 02.02.2023 року за № 30, змінено назву АДРЕСА_3 (а.с. 10).

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму коштів), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Таким чином, наявність взаємовідносин між позивачем та відповідачем, а отже, і виникнення цивільних прав і обов`язків, підтверджується діями сторін: позивач здійснює надання житлово-комунальних послуг до помешкання відповідача (водопостачання), а відповідач отримує та користується даними послугами та відповідно зобов`язаний здійснювати оплату наданих житлово-комунальних послуг.

Відтак, шляхом відкриття позивачем особового рахунку № НОМЕР_1 на будинок за адресою: АДРЕСА_1 та частковою оплатою відповідачем послуг водопостачання між сторонами виникли фактичні договірні відносини, згідно яких підприємство зобов`язалось надавати послуги з централізованого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач своєчасно їх оплачувати.

При цьому, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 638/11034/15-ц від 10.12.2018 року.

Статтею 322 ЦК України на власника покладено тягар утримання майна.

Власність зобов`язує (ч. 4 ст. 319 ЦК України).

Як вбачається з довідки позивача про нарахування плати та розмір платежів за особовим рахунком № НОМЕР_1 за період з січня 2016 по липень 2021 року заборгованість відповідача за послугу водопостачання становить 3857,14 грн. При цьому, у звязку з простроченою повіркою лічильника, з 01.01.2015 року нараховується плата за одну особу по нормі 4,34 м3. У червні 2016 року змінено норму на 4,2 м3 (а.с. 4,5).

Поряд з цим, з рахунку вбачається, що у серпні, жовтні та листопаді 2018 року споживачем здійснено оплату послуг позивача на загальну суму 64,87 грн., що також підтверджується наданими відповідачем квитанціями (а.с. 35,36).

Права і обов`язки учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг регулюються законом та договором.

Так, споживач наділений правом одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг (п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону № 1875-ІV). На споживача покладається ряд обов`язків, зокрема, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом ( п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону № 1875-ІV).

Водночас відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

У відповідності до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 р. № 690 споживач має право на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови документального підтвердження відповідно до умов договор /п/п 7 п.45/.

Крім того, відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року споживач зобов`язаний: інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

Згідно з п. п. 36, 37 Правил рахунки на оплату спожитих послуг формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, яка здійснює розподіл обсягів послуг, на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання та надаються споживачу (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги, визначеного договором.

Отже, основою для проведення розрахунку між виконавцем і споживачем комунальних послуг є кількісний показник спожитої послуги, визначений на підставі показників засобів обліку, а за їх відсутності визначений за затвердженими нормами споживання, та затверджені у відповідності до Закону тарифи за одиницю вимірювання наданої послуги.

Розмір норми поживання на одну людину, що застосовувався позивачем при обрахунку заборгованості, відповідачем не заперечується.

При цьому, слід відзначити, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів (акту монтажу), що підтверджували б наявність у нього повіреного у встановленому законом порядку приладу обліку води (водолічильника).

Також в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 звертався до ОКВП «Дніпро-Кіровоград» із письмовою заявою щодо тимчасової відсутності споживача у вказаному житловому приміщенні, а також про опломбування запірних вентилів.

Відтак, позивач правомірно здійснював нарахування послуги водопостачання за нормою споживання.

Разом з тим, строною відповідача заявлено про застосування строку позовної давності, у зв`язку з чим, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 663/2070/15-ц).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.

Позивач просить стягнути заборгованість з відповідача в сумі 3857,14 грн. за період з січня 2016 по липень 2021 року, звернувшись до суду 22.03.2023 року.

Однак, у серпні, жовтні та листопаді 2018 року відповідачем здійснена оплата послуг позивача, тобто вчинено дії на визнання боржником боргу, у зв`язку з чим строк позовної давності перервався і з листопада 2018 року почався заново.

Проте, навіть враховуючи переривання строку позовної давності останній збіг у листопаді 2021 року, в той час як позивач звернувся до суду 22.03.2023 року.

За таких обставин, суд вважає за можливе стягнення з відповідача борг в межах строку позовної давності, а саме з 22.03.2020 по 26.07.2021 року (відчуження нерухомого майна) по нормі 4,20 м3 за 1 особу, згідно розрахунку, в сумі 1490,79 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, тобто боржник сплачує борг з урахуванням рівня інфляції та три відсотки річних за прострочення зобов`язання.

А відтак, суд, враховуючи вищезазначені положення ЦК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача індекс інфляції в розмірі 164,00 грн. та суму 3 % річних в розмірі 60,19 грн. нарахованих із суми простроченої заборгованості у розмірі 1490,79 грн.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів наявних у матеріалах справи, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про задоволення позову щодо стягнення з відповідача суми в розмірі 1714,98 грн.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 961,97 грн.

Керуючись ст. ст. 19, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 19а, ) заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 22.03.2020 по 26.07.2021 року в сумі 1490,79 грн. на розрахунковий рахунок НОМЕР_3 КРУ АТ «ПриватБанк», МФО 305299, , індекс інфляції в сумі 164,00 грн. та 3% річних в сумі 60,19 грн., на розрахунковий рахунок НОМЕР_4 КРУ АТ «ПриватБанк», МФО 305299, , а всього 1714,98 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 19а, ) судовий збір у розмірі 961,97 грн. на розрахунковий рахунок НОМЕР_4 КРУ АТ «ПриватБанк», МФО 305299, .

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний