Cправа № 563/1300/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2023 року Корецький районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Сірака Д.Ю.

секретар судового засідання Литвинчук Л.Л.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Корець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Виконавчий комітет Корецької міської ради Рівненської області, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з відповідачем має спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею. Вказує, що після розірвання шлюбу, відповідач будь-якої участі у житті сина не приймає та не виконує жодних батьківських обов`язків: не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться станом здоров`я та не забезпечує матеріально. Всі питання щодо догляду за дитиною вимушена вирішувати самостійно, для чого вона прикладає всі свої зусилля та можливості. Крім того, зазначає, що розмір аліментів встановлений попереднім рішенням суду в нинішніх умовах є недостатнім для забезпечення дитини, враховуючи те, що син підріс, має хронічні захворювання та потребує постійного лікування. А тому, просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно сина та змінити розмір аліментів шляхом зміни способу стягнення та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивачка в судове засідання не зявилась, до суду подала заяву, в якій просить суд справу розглянути без її участі, позов підтримує в повному обсязі та просить його задоволити.

Від відповідача ОСОБА_2 на адресу суду надійшла заява, в якій просить справу розглянути без його участі та позовні вимоги визнає в повному обсязі. Також підтримує заяву написану ним в нотаріальній конторі щодо позбавлення його батьківських прав.

Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Корецької міської ради Рівненської області, начальник ССД Корнійчук Н.П. в заяві на ім`я суду, просила справу розглянути без участі їхнього представника, позовні вимоги підтримують та додають відповідний висновок.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сторони по справі, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , що було видане повторно 02 грудня 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Андрушівського районного управління юстиції Житомирської області.

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 14 жовтня 2010 року шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до заочного рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 26 квітня 2013 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , в розмірі частини усіх видів його заробітків (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

07 листопада 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, після реєстрації якого позивачка змінила своє прізвище « ОСОБА_6 » на прізвище « ОСОБА_7 », що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , що було видане Виконкомом Річецької сільської ради Корецького району Рівненської області.

В характеристиці № 21-01-15/335, що була видана 17 липня 2023 року Річецьким старостинським округом Корецької міської ради, вказано, що ОСОБА_5 з 2015 року проживає в с. Ганнівка Рівненського району Рівненської області разом з жінкою ОСОБА_1 , на утриманні сім`ї троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . За період проживання ОСОБА_5 зарекомендував себе з позитивної сторони та користується авторитетом серед односельчан. Вимогливий до себе, поважає старших, ввічливий та працьовитий.

12 липня 2023 року в заяві (яка засвідчена приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Житомирської області Вальчук О.М. та зареєстрована в реєстрі за № 1149), ОСОБА_2 надав свою згоду, крім іншого, щодо позбавлення його батьківських прав по відношенню до свого неповнолітнього сина - ОСОБА_3 .

Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Корецької міської ради Рівненської області від 16 серпня 2023 року № 02-04/1540 з метою захисту прав дитини, виконавчий комітет Корецької міської ради, як орган опіки та піклування вражає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, який повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991року №789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

Стаття 170 СК України з урахуванням пункту 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженої постановою КМУ від 24.09.2008 року, №866, надає право органу опіки і піклування звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав, або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав.

Тлумачення частини другої статті 171 СК України свідчить, що вона закріплює випадки, коли думка дитини має бути вислухана обов`язково. До таких випадків належить: вирішення спору між батьками, іншими особами щодо її виховання (стаття 159 СК України); вирішення спору між батьками, іншими особами щодо її місця проживання (стаття 161 СК України); вирішення спору про позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України); вирішення спору про поновлення батьківських прав (стаття 169 СК України); вирішення спору щодо управління її майном (стаття 177 СК України).

З наявних в матеріалах справи встановлено, що шлюб між сторонами розірвано з жовтня 2010 року, неповнолітній ОСОБА_3 перебуває на утриманні матері та її теперішнього чоловіка ОСОБА_5 . Відповідач від виконання своїх обов`язків по вихованню сина відсторонився та надав свою письмову згоду щодо позбавлення його батьківських прав відносно свого сина - ОСОБА_3 . Жодних перешкод для спілкування відповідача з сином судом не виявлено.

Наявні у справі докази свідчать про винну поведінку відповідача та свідоме нехтування ним своїми обов`язками по вихованню дитини.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що батько неповнолітнього ОСОБА_10 не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не займається його вихованням, належної матеріальної допомоги на його утримання не надає та не проявляє батьківської турботи. Тобто, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

А тому, суд вважає за необхідне на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина - ОСОБА_10 .

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України).

Частиною першою ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Роз`яснення пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вказують, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Тобто законодавством чітко визначені умови зміни вже встановленого розміру аліментів: зміна матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, що ґрунтується на ст. 192 СК України.

Враховуючи те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дітей, матеріальний стан позивачки, в якої з дня ухвалення попереднього рішення про стягнення аліментів народилися ще двоє дітей від іншого шлюбу, стан здоров`я сина, який має хронічні захворювання та потребує постійних витрат на лікування (що підтверджується посвідченням про інвалідність серії ААГ № 184622), а також те, що відповідач в заяві поданій до суду зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, суд вважає на необхідне змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 26 квітня 2013 року, та стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3 500 грн. щомісячно, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За таких обставин позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 19, 81, 89, 200, 206, 224-227, 247, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_11 на утримання сина ОСОБА_3 , за рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 26 квітня 2013 року, шляхом зміни способу стягнення аліментів.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: с. Камені Бердичівського району Житомирської області, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі, в розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів у зміненому порядку проводити щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, і до повноліття дитини.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: с. Камені Бердичівського району Житомирської області;

третя особа: Виконавчий комітет Корецької міської ради Рівненської області, як орган опіки та піклування, , м. Корець Рівненської області, пл. Київська, 5.

Суддя: