Справа № 465/4544/22 Головуючий у 1 інстанції: Марків Ю.С.
Провадження № 22-ц/811/1661/23 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Зеліско-Чемерис К.Р.,

з участю: представника ЛКП «Львівський ліхтар»

Кріль Т.Є., боржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського комунального підприємства «Львівський ліхтар» на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 31 травня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу,

в с т а н о в и в:

14.11.2022 року Франківським районним судом м. Львова видано судовий наказ про стягнення із ОСОБА_1 на користь Львівського комунального підприємства (далі ЛКП) «Львівський ліхтар» заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 8562 грн. 89 коп. та судового збору в розмірі 248 грн. 10 коп.

За заявою боржника ОСОБА_1 вказаний вище судовий наказ скасовано ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 31 травня 2023 року.

Роз`яснено заявнику право на звернення з тією самою вимогою до суду в порядку позовного провадження з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

За зловживання процесуальними правами застосовано до ЛКП «Львівський ліхтар» заходи процесуального примусу у виді штрафу.

Стягнуто в дохід державного бюджету з ЛКП «Львівський ліхтар» штраф у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2684 грн.

Ухвалу суду оскаржив заявник ЛКП «Львівський ліхтар», просить її скасувати в частині застосування до нього заходів процесуального примусу у виді штрафу.

Апелянт вважає, що в суду не було визначених законом підстав для застосування заходів процесуального примусу.

Окрім того, не погоджується апелянт й з присудженим судом розміром штрафу, оскільки правових підстав для застосування норми частини другої статті 148 ЦПК України не було.

На думку апелянта, процесуальні права особи, як учасника судового процесу в межах одного провадження, за якими передбачена відповідальність у формі заходів процесуального примусу, не ототожнюється з правом особи на звернення до суду.

Заслухавши пояснення сторони апелянта в підтримання апеляційної скарги, заперечення боржника, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Статтею 143 ЦПК України визначено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали (ч.2 ст.143 ЦПК).

Відповідно до ч.1 ст.144 ЦПК України, заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід; 5) штраф.

Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом (ч.2 ст.144 ЦПК).

Частиною першою статті 148 ЦПК України визначено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема, ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;

2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;

3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин;

4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений строк;

5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

Частиною другою статті 148 ЦПК України передбачено, що у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали суду про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків (ч.6 ст.148 ЦПК).

Відповідно до вимог ч.4 ст.148 та ч.1 ст.389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали про накладення штрафу є остаточною і оскарженню не підлягає.

З матеріалів справи встановлено, що у серпні 2022 року ЛКП «Львівський ліхтар» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу, в якій просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з серпня 2019 року по липень 2022 року в розмірі 8526 грн. 89 коп.

14.11.2022 року Франківським районним судом м. Львова видано судовий наказ про стягнення із ОСОБА_1 на користь ЛКП «Львівський ліхтар» заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 8562 грн. 89 коп. та судового збору в розмірі 248 грн. 10 коп.

У травні 2023 року боржник ОСОБА_1 подав заяву про скасування вказаного вище судового наказу, в якій, зокрема, вказував про видачу суддями Франківського районного суду м. Львова за заявою ЛКП «Львівський ліхтар» восьми судових наказів відносно нього, які в подальшому скасовувались судом і заявнику роз`яснювалось право на звернення до суду із заявленими вимогами в порядку позовного провадження.

З долучених боржником судових рішень встановлено, що ухвалами Франківського районного суду м. Львова від 24 травня 2021 року, від 15 квітня 2022 року, від 19 травня 2023 року вже скасовувались видані судом судові накази за заявами ЛКП «Львівський ліхтар» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги (послуги з утримання будинку та прибудинкової території), звернені до одного і того ж боржника ОСОБА_1 і які стосуються того ж періоду (частини періоду), відносно якого було видано даний судовий наказ, зокрема, з тих підстав, що наявний спір про право, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зловживання заявником (стягувачем) своїми процесуальними правами щодо звернення до суду в порядку наказного провадження з тотожними заявами після скасувань виданих на їх підставі судових наказів.

Безпідставними є доводи апелянта про застосування судом першої інстанції штрафу, передбаченого частиною другою статті 148 ЦПК України, оскільки визначений судом першої інстанції розмір штрафу передбачений частиною першою цієї статі.

Отже, суд першої інстанції не допустив порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення даного питання, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства «Львівський ліхтар» залишити без задоволення.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 31 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає. Повний текст постанови складений 29 вересня 2023 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич