РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2023 року

м. Рівне

Справа № 559/1619/22

Провадження № 22-ц/4815/617/23

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Боймиструка С.В.,

суддів: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу адвоката Андросюка Ігоря Сергійовича, який діє від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія", на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 28 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" про стягнення орендної плати,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» про стягнення орендної плати.

В обґрунтування позовних вимог, вказує, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.03.2021 року він є власником 3/5 частини земельної ділянки площею 2,6504 га, розташованої на території Беризинівської сільської ради Дубенського району Рівненської області. Вказана частина земельної ділянки ним успадкована після смерті його батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказана земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №238101, виданого 14 вересня 2009 року Радивилівською районною державною адміністрацією. У 2016 році батьком було укладено договір оренди земельної ділянки з відповідачем. Після отримання свідоцтва про право на спадщину, позивач 06 січня 2022 року звернувся до відповідача із заявою щодо виплати йому належної орендної плати за належну йому частину земельної ділянки. Однак відповіді на заяву не отримав та орендну плату не отримав. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить стягнути на його користь заборгованість з орендної плати та судові витрати.

10 січня 2023 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог. Відповідно до поданої заяви, позивач просить стягнути з відповідача орендну плату за 3/5 частини земельної ділянки з кадастровим номером :06:003:0271) площею 2,6504 га за 2019-2022 роки в розмірі 23169,84 грн. з врахуванням інфляційних втрат.

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 28 лютого 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором оренди землі від 01.09.2016 року та додаткової угоди №б/н від 07.07.2016 року за 2019-2022 роки в розмірі 23169 гривень 87 копійок.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 гривні 40 копійок.

Не погодившись із вказаним рішенням, представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" подав апеляційну скаргу в якій доводить про його незаконність через порушення судом норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що суд не врахував вимоги законодавства згідно яких, орендна плата сплачується орендарем орендодавцю після утримання необхідних податків та зборів, крім цього судом застосовано невірні розміри індексу інфляції.

Доводить, що орендна плата виплачується за вирахуванням податку на доходи фізичної особи та військового збору в сумі 19,5%.

Відповідно до викладеного наводить власний розрахунок суми орендної плати за 2019-2022 у розмірі 14875,08 грн., яка складається з наступного:

за 2019 рік 4619,59 грн. 19,5% = 3718,77 грн.

за 2020 рік 4619,59 грн. 19,5% = 3718,77 грн.

за 2021 рік 4619,59 грн. 19,5% = 3718,77 грн.

за 2022 рік 4619,59 грн. 19,5% = 3718,77 грн.

Крім того стверджує, що судом невірно застосовано індекси інфляції. Згідно інформації розміщеної на офіційному сайті Державної служби статистики України індекси інфляції складають:

за 2019 рік 104,1

за 2020 рік 105,0

за 2021 рік 110,6

Таким чином з урахуванням зазначених індексів інфляції розмір орендної плати має становити:

за 2019 рік 3718,77 грн. * 104,1/100 = 3871,24 грн.

за 2020 рік 3718,77 грн. * 105/100 = 3904,71 грн.

за 2021 рік 3718,77 грн. * 110,6/100 = 4112,96 грн.

за 2022 рік 3718,77 грн. * 104,1/100 = 3871,24 грн.

Всього за 2019-2022 роки 15 760,15 грн.

Стверджує, що орендна плата за 2020-2022 роки виплачена позивачу у день ухвалення оскаржуваного рішення, тому зазначені докази не могли бути подані до суду першої інстанції. зазначене підтверджується платіжною інструкцією від 28.02.2023 року на суму 13532,28 грн. по 4510,76 грн. за кожен рік. При цьому зауважує, що в призначенні платежу помилково вказано, що це плата за 2023 рік. Також вказує, що орендна плата за 2019 рік вже була виплачена спадкодавцю позивача, що підтверджується відомістю від 04.03.2019 року на суму 7517,93 грн., яку відповідач не встиг подати до суду першої інстанції.

Представник ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу заперечує доводи викладені апелянтом, вказує, що рішення прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому просить залишити його без змін а апеляційну скаргу без задоволення.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 01.09.2016 року між ОСОБА_2 та ТзОВ «Райз Захід» укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,65 га, яка знаходиться на території Березинської ОТГ, кадастровий номер 06 003 0271, нормативна грошова оцінка якої становить 91554,77 грн. За умовами вказаного договору орендар ТзОВ «Райз Захід» отримало в оренду вказану земельну ділянку. Орендна плата визначена у розмірі 4% нормативної грошової оцінки земельної ділянки та становить 3662,19 грн. (а.с.58-59).

Відповідно до додаткової угоди №б/н від 10.11.2017 року (про зміни сторони та внесення змін до Договору оренди) новим орендарем земельної ділянки площею 2,65 га, яка розташована в адміністративних межах Козинської сільської ради Радивилівського району Рівненської області, кадастровий номер 06 003 0274, що належить ОСОБА_2 є ТОВ «Західна агровиробнича компанія». Окрім того внесено зміни до договору оренди щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка становить 109871,23 гривень та щодо розміру орендної плати, яка відповідно визначається в розмірі 7% нормативної грошової оцінки та становить 7690,99 грн. (а.с.60-61)

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 березня 2021 року ОСОБА_1 є спадкоємцем 3/5 частки земельної ділянки №:06:003:0271, що належала ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Відповідно до ч. 4 ст. 32 ЗУ "Про оренду землі", перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Як вбачається з пункту 38 договору оренди земельної ділянки від 01.09.2016 року зміни умов або припинення договору у разі смерті орендодавця не передбачалось, а договірні відносини продовжувалась з спадкоємцями, які успадкували земельну ділянку.

Нормою ст. 21 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною другою статті 409 ЦК України встановлено, що власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.

Відповідно до підпункту 170.1,1 пункту 170.1 статті 170 ПК України, податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар.

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок.

Згідно з підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок на доходи фізичних осіб та військовий збір із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку у відсотку, визначену статтею 167 ПК України (ПДФО 18 відсотків), і ставку військового збору 1,5 відсотки, встановлену підпунктом 1.3 пункту 161 підрозділу 10 розд. XX ПК України.

Таким чином, якщо юридична особа відшкодовує (виплачує) на користь фізичної особи грошові кошти, ця особа, виступаючи щодо такої фізичної особи податковим агентом, зобов`язана (у випадках, передбачених ПК України) утримати і перерахувати податок із суми такого доходу.

Подібні за змістом висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах були викладені у постанові Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 359/10023/16-ц (провадження № 61-14794св18).

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ч.1 ст. 76 ЦПК України)

Отже, боржник, який є податковим агентом при виконанні судового рішення відраховує обов`язкові збори та платежі, що є його законним обов`язком.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази сплати передбачених податковим законодавством платежів, а подальша їх сплата залежить від сумлінності відповідача, то колегія суддів вважає, що доводи про необхідність виключення з розрахунку заборгованості 19,5 відсотків орендної плати є помилковим.

При цьому слід врахувати, що процесуальне законодавство закріплює механізм усунення двозначності трактування судового рішення, яке може виникнути при виконанні шляхом його роз`яснення в порядку ст. 271 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) зроблено висновок, що "у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань".

Сторони договору оренди та додаткової угоди до договору від 01.09.2016 року домовились про розмір орендної плати у сумі 7690,99 грн.

Враховуючи, що власником 3/5 земельної ділянки став позивач, то за кожен рік користування орендар повинен був сплатити (7690,99/5)*3=4614,59 грн.

Пунктом 11 Договору оренди земельної ділянки від 01.09.2016 року сторони узгодили, що орендна плата вноситься у строк 30 грудня поточного року.

Твердження апелянта про отримання попереднім власником 04.03.2019 року орендної плати за 2019 рік не заслуговує на увагу, оскільки суперечить наведеному п.11 Договору оренди та в березні місяці ще не існувало урожаю того року та відповідно можливості сплати оренди у натуральній або комбінованій формі.

За відсутності доказів нарахування та сплати орендної плати в обумовлений строк є правильним висновок суду про можливість застосування наслідків порушення грошового зобов`язання у виді нарахування індексу інфляції на заборгованість за 2019, 2020 та 2021 роки.

За змістом статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Беручи до уваги рекомендації про порядок застосування індексів інфляції при розгляді справи, викладені в листі Верховного Суду України від 03 квітня 1997 року № 62-97р, для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси за відповідні періоди перемножити між собою.

Індекс інфляції за період з січня 2020 року по 30 грудня 2022 року = (100.2 : 100) x (99.7 : 100) x (100.8 : 100) x (100.8 : 100) x (100.3 : 100) x (100.2 : 100) x (99.4 : 100) x (99.8 : 100) x (100.5 : 100) x (101.0 : 100) x (101.3 : 100) x (100.9 : 100) x (101.3 : 100) x (101.0 : 100) x (101.7 : 100) x (100.7 : 100) x (101.3 : 100) x (100.2 : 100) x (100.1 : 100) x (99.8 : 100) x (101.2 : 100) x (100.9 : 100) x (100.8 : 100) x (100.6 : 100) x (101.3 : 100) x (101.6 : 100) x (104.5 : 100) x (103.1 : 100) x (102.7 : 100) x (103.1 : 100) x (100.7 : 100) x (101.1 : 100) x (101.9 : 100) x (102.5 : 100) x (100.7 : 100) x (100.7 : 100) = 1.462364

Індекс інфляції за період з січня 2021 року по 30 грудня 2022 року = (101.3 : 100) x (101.0 : 100) x (101.7 : 100) x (100.7 : 100) x (101.3 : 100) x (100.2 : 100) x (100.1 : 100) x (99.8 : 100) x (101.2 : 100) x (100.9 : 100) x (100.8 : 100) x (100.6 : 100) x (101.3 : 100) x (101.6 : 100) x (104.5 : 100) x (103.1 : 100) x (102.7 : 100) x (103.1 : 100) x (100.7 : 100) x (101.1 : 100) x (101.9 : 100) x (102.5 : 100) x (100.7 : 100) x (100.7 : 100) = 1.392830

Індекс інфляції за весь період січня 2022 по 30 грудня 2022 = (101.3 : 100) x (101.6 : 100) x (104.5 : 100) x (103.1 : 100) x (102.7 : 100) x (103.1 : 100) x (100.7 : 100) x (101.1 : 100) x (101.9 : 100) x (102.5 : 100) x (100.7 : 100) x (100.7 : 100) = 1.266032

Розрахунок проведений місцевим судом співвідноситься з встановленими показниками індексу інфляції та не спростований контррозрахунком апелянта.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3 ст. 367 ЦПК України).

Відповідач не навів доводів щодо наявності причин, які перешкоджали надати докази долучені до апеляційної скарги під час розгляду справи по суті місцевим судом, тому вони не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Андросюка Ігоря Сергійовича, який діє від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія", залишити без задоволення.

Рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 28 лютого 2023 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий Боймиструк С.В.

Судді Ковальчук Н.М.

Шимків С.С.