Номер провадження 2/754/5687/23
У Х В А Л А

12 жовтня 2023 року м.Київ

Суддя Деснянського районного суду м.Києва Скрипка О.І., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

До суду звернулась позивач з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з позовної заяви та доданих матеріалів, позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно витягу з Реєстру територіальної громади м.Києва, ані позивач, ані відповідач по м.Києву не зареєстровані.

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч.2 ст.28 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Виходячи з системного аналізу вищевказаних норм, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування.

Згідно приписів статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Реєстрація внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Враховуючи наведене, законодавством чітко встановлений порядок реєстрації, як місця проживання, так і місця перебування фізичної особи на території України, яке вимагає обов`язкового внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи.

Як вбачається з витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва ані позивач, ані відповідач по місту Києву не зареєстровані.

Звертаючись до Деснянського районного суду міста Києва з даним позовом, позивач зазначила, що вона та відповідач фактично проживають за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується договором оренди житлового приміщення від 19.06.2020 року.

Разом з тим, доказів на підтвердження того, що місце проживання/перебування позивача та/або відповідача у Деснянському районі міста Києва зареєстровано у визначеному законом порядку ОСОБА_1 надано не було.

Та обставина, що сторони згідно договору оренди житла проживає за адресою: АДРЕСА_3 , не є підставою прийняття даної справи до розгляду Деснянським районним судом м.Києва, так як фізична особа може мати декілька місць проживання, проте, реєстрації підлягає тільки одне місце проживання або перебування фізичної особи, саме тому законодавець визначив, що підсудність цивільних справ залежить від реєстрації у встановленому законом порядку місця проживання/перебування фізичної особи.

З урахуванням наведеного вважаю, що договір оренди житла не дає підстав для визначення підсудності Деснянському районному суду м.Києва, оскільки не є документом, що підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи. Окремо слід зауважити, що вказаний договір було укладено 19.06.2020 року зі строком дії до 19.06.2021 року, докази пролонгації цього договору відсутні.

Інших жодних належних доказів про реєстрацію місця проживання позивача або відповідача на території Деснянського району м.Києва не надано.

В зв`язку з наведеним, підстави для пред`явлення даного позову саме до Деснянського районного суду м.Києва як по територіальній, так і по предметній підсудності - відсутні.

Наведене свідчить про невиконання вимог правил підсудності при поданні даного позову.

При цьому, необхідно звернути увагу на те, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20 липня 2006 року вказав, що «фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» … Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у пункті 1 статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (частина 1 статті 378 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.9 ст.187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи вищезазначене, захищаючи при цьому права та інтереси як позивача, так і відповідача по справі, сприяючи справедливому, неупередженому та своєчасному розгляду справи повноважним складом суду, суд приходить до висновку, що дана справа не підсудна Деснянському районному суду м.Києва, а тому повинна бути передана на розгляд до Братського районного суду Миколаївської області за зареєстрованим місцем проживання сторін. При цьому необхідно зауважити про те, що позивач має можливість приймати участь в розгляді справи в режимі відео конференції та реалізовувати свої права за допомогою системи «Електронний суд», відтак, право позивача на доступ до правосуддя не є порушеним чи обмеженим.

Керуючись ст.ст. 27, 31, 187, 260 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Цивільну справу № 754/14418/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - передати на розгляд Братського районного суду Миколаївської області за підсудністю для розгляду по суті.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя