Справа № 646/94/23
№ провадження 2/646/116/2023
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.09.2023 року Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Глоби М.М.,

за участю секретаря судового засідання Борщ Л.В.

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові у загальному порядку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Харківської обласної прокуратури про визнання дій незаконними та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 у січні 2023 року звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що його сусіди, негласні працівники правоохоронних органів, експлуатують спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації з метою спричинення шкоди та дискредитації його по кримінальним провадженням по фактам незаконного проведення НСРД.

Вказані особи підключають СТС через інтернет мережу для споживачів до таких засобів, які експлуатуються в інших квартирах, будинках в порушення Правил надання телекомунікаційних послуг (порушення маршрутизації, приховування айпі адрес), затверджених Кабінетом Міністрів України.

Спрямованою дією електромагнітних полів за допомогою зазначених пристроїв шляхом доступу до приймально-передавальних пристроїв на базових станціях мобільного зв`язку (можливо до системи оперативно-розшукових заходів СОРМ) ці особи спричиняють йому головний біль та біль в обличчі, порушують право на приватне життя, перешкоджають професійній діяльності адвоката. У нього щоденний головний біль та біль в обличчі праворуч.

Негласні працівники, які беруть участь у таких НСРД викрали його паспорт в 2000 році і могли використовувати для інсценування вчинення ним правопорушень. Викрали печатку, документи його адвокатського бюро, золоту каблучку сестри, радіоприймач для вимірювання радіочастот мобільного зв`язку, телефон. Для цього вони викрали ключі у батька ОСОБА_3 в місцях видачі гуманітарної допомоги по АДРЕСА_1 , біля автовокзалу на станції м. «Центральний ринок».

До незаконного втручання в діяльність його адвокатського бюро можуть мати відношення негласні співробітники міліції, поліції, які брали участь у НСРД в будинках проживання його знайомих, родичів, однокурсників, а також проживання в будинку його знайомого продавця на речовому ринку біля станції м. «Московський проспект» по імені Фіко (громадянин Туреччини). У зазначених будинках проживали його родичі і знайомі.

Він проживав по АДРЕСА_2 в 2008-2010 р.р., а в вище розташованій квартирі, ймовірно, також експлуатувалися СТС негласними працівниками. У той період він важко хворів внаслідок дії електромагнітних полів. Ймовірно там проводилися НСРД щодо ОСОБА_4 , який також скористався його старим паспортом і вчинив шахрайство з квартирами в період 2000-2008 р.р і готувався заволодіти його квартирою.

По АДРЕСА_3 проживала знайома ОСОБА_5 , яка раптово виїхала в 2001 році з місця проживання, ймовірно, внаслідок вчинення злочину щодо неї.

Його засоби зв`язку (сім карти, термінали, ящики) використовуються негласними співробітниками для фальсифікацій доказів у справах НСРД.

10.06.2022 року негласний працівник поповнив рахунок мобільного телефону матері, при тому, що це ні з ким не узгоджено і зроблено, ймовірно, з метою фальсифікації даних про знайомство з особою-правопорушником. Мати постійно хворіє внаслідок дії електромагнітних полів. У період 2008-2012 р.р. батькові прийшло повідомлення про схвалення заявки на отримання кредиту при тому, що ніколи не оформляв кредитів (тобто з його документів скоєно шахрайство з фінансовими ресурсами).

З використанням таких засобів вони також відслідковують його місце перебування та його родини. Такі радіоелектронні засоби можливо розташовані в будинках проживання його знайомих та родичів.

В результаті радіоконтролю постійно виявляються не менше десяти радіосигналів зпотужністю сигналу -25 - -40 ДБ (тобто біля нього) в діапазоні частот 800-900, 1600-1700МГц. Це частоти мобільного зв`язку. Його телефони були вимкнені. Ймовірно, декілька з цих радіосигналів є причиною його хвороб.

27.07.2022 року йому проведено ЕХО КС серця і виявлено дефект міжшлуночкової перегородки (отвір у ньому), через який перетікає кров з однієї камери серця в іншу і створює перевантаження об`ємом крові в його роботі, що призвело до його ослаблення та розширення камер, дилатації, яке є важким захворюванням і з прогресуванням призводить до смерті за нетривалий період без усунення його причини. Причиною виникнення цієї хвороби у нього є вплив електромагнітних полів за допомогою спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації.

Наявні у нього симптоми, біль в серці, головний біль відповідають симптомам радіохвильової хвороби.

Стосовно нього явно здійснюється незаконне кримінальне переслідування з метою дискредитації та визнання психічно хворим, так як електромагнітними полями спричиняєються розлади нервової системи. Пов`язані такі дії з намаганням правоохоронцями перешкоджати встановленню фактів незаконного спостереження за ним в 2000-2022 р.р.

Порушення його прав, спричинення йому шкоди здоров`ю стало можливим внаслідок неналежного нагляду з боку прокуратури за проведенням НСРД.

Просив визнати незаконним проведення НСРД стосовно нього; стягнути з Харківської обласної прокуратури компенсацію моральної шкоди за незаконне проведення НСРД стосовно нього в сумі 100000 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 09.01.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Справа призначена до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 16.03.2023 року закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті.

Під час судового розгляду позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Представник відповідача під час судового розгляду позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Зазначив, що в Харківській обласній прокуратурі відсутні будь-які кримінальні провадження відносно ОСОБА_2 , відомості щодо проведення відносно нього на теперішній час НСРД, відсутні.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Як встановлено під час судового розгляду та підтверджується даними дослідження № 26966 від 27.07.2022 року, виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 5339, ОСОБА_2 звертався до медичних закладів щодо стану здоров`я, проходив стаціонарне лікування (а.с. 15-16).

ОСОБА_2 має право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 17).

Перебував 11.07.2017 року у приміщенні прокуратури Харківської області в якості свідка по кримінальному провадженню (а.с. 18).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України.

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Порядок відшкодування такої шкоди визначається законом (ч. 7 ст. 1176 ЦК України).

Статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:

1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;

3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Положеннями ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що громадянинові відшкодовується (повертається), в тому числі й моральна шкода.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У п. п. 5.6 і 5.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зазначено, що шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила ч. 6 цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. ст. 1173, 1174 ЦК України).

За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особінезаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом ? моральною шкодою.

У п. 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зроблений висновок про те, що застосовуючи ст. ст. 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданоївнаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (у тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У п. п. 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги незаконним проведенням відносно нього НСРД, що потягло за собою ускладнення його здоров`я. завдало йому моральну шкоду.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як зазначено у положеннях ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з листа Харківської обласної прокуратури від 08.08.2023 року, у прокуратурі відсутні кримінальні провадження за підозрою чи обвинуваченням ОСОБА_2 (а.с. 150).

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відносно позивача проводяться НСРД, він є підозрюваним чи обвинуваченим у кримінальному провадженні.

Суд звертає увагу, шо для відшкодування моральної шкоди необхідно встановити та довести наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення, насамперед спричинення позивачеві моральної шкоди.

Слід ураховувати, що причинний зв`язок між шкодою, завданою потерпілому, та протиправним діянням заподіювача шкоди є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності.

Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без будь-яких додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.

При цьому у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та шкодою, на яку посилаються позивачі.

Таким чином, вирішуючи спір, суд виходить із того, що позивачем не доведено факту протиправності дій, факту наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями (бездіяльністю) правоохоронних органів, що є його процесуальним обов`язком у силу положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, як і розмір заподіяної йому майнової шкоди.

Інші, наведені позивачем доводи в обґрунтування своєї позицій, не спростовують наведених висновків суду. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

Враховуючи викладене, суд вважає, позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 89, 141, 247, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Харківської обласної прокуратури про визнання дій незаконними та стягнення моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частин рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи Харківському апеляційному суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Харківська обласна прокуратура, юридична адреса: 61000, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, 4.

Представник відповідача Штефан Євген Олегович, юридична адреса: 61000, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, 4.

Суддя