Номер провадження 2/754/1557/23
РІШЕННЯ

Іменем України

14 вересня 2023 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

судді Саламон О.Б.

з участю секретаря судового засідання Рябенка В.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Зелена Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «СЕТАМ» Міністерства юстиції України, Приватного виконавця Лановенко Людмили Олегівни, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко Марини Анатоліївни, Акціонерного товариства «УніверсалБанк», третя особа - ОСОБА_3 , про визнання недійсними електронних торгів та акту про передачу майна стягувачу, визнання протиправним та скасування запису приватного нотаріуса на нерухоме майно, скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, -

В С Т А Н О В И В:

Позиції учасників справи.

У жовтні 2020 року позивач ОСОБА_2 (далі по тексту позивач) звернулась до суду з позовом (з урахуванням уточнень щодо зміни предмета позову т.5. а.с.7-14) до Державного підприємства «СЕТАМ», Приватного виконавця Лановенко Л.О., Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А., Акціонерного товариства «УніверсалБанк» (далі по тексту відповідачі), третя особа - ОСОБА_3 , в якому просила:

- визнати недійсними електронні торги, проведені 27.05.2019 з примусової реалізації предмета іпотеки - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , оформлені протоколом № 407878.

- визнати протиправним та скасувати запис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А про право власності від 28.05.2019 №47080036 на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за АТ «Універсал Банк».

- скасувати свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер№777, видане 28.05.2019, видавник: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу.

- визнати недійсним акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, складеного та виданого приватним виконавцем Лановенко Л.О на підставі протоколу про проведені електронні торги №407878 з примусової реалізації предмета іпотеки - квартири за адресою: квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Вимоги обґрунтовано тим, що 03 жовтня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 005-2008-2854 на придбання майна, за яким ОСОБА_3 зобов`язується надати відповідачу грошові кошти в сумі 153 460 доларів США, з базовою процентною ставкою 13,95 % річних. 02 липня 2010 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, за яким остання поручилася перед ПАТ «Універсал Банк» за виконання ОСОБА_3 усіх його зобов`язань в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому, що виникли з кредитного договору №005-2008-2854 від 03.10.2008 та додаткових угод до такого Договору. Для забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним договором, 03.10.2008 ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки нерухомого майна квартири за адресою: АДРЕСА_1 - загальною площею 91,80 кв.м, яка належала іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 03.10.2008. З моменту підписання кредитного договору до 25.07.2011 ОСОБА_3 було сплачено близько 35 906,00 доларів США. З липня 2011 усі платежі за кредитним зобов`язанням, що здійснювались після 2011року - здійснювались виключно позивачем, зокрема за період з 2011 до 2015 було повернуто кредитних коштів на суму близько - 62 312,00 доларів США. Станом на сьогодні, будь-який зв`язок з боржником по кредитному договору з ОСОБА_3 втрачено. 08.12.2015 заочним рішенням Деснянського районного суду м.Києва було задоволено позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі - 150 954,00 доларів США. На підставі зазначеного рішення суду було відкрито два виконавчих провадження № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, при цьому за відсутності майна та коштів у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зазначені виконавчі провадження було завершено. Позивач зазначає, що у її власності не знаходиться будь-яке інше нерухоме житлове майно, а квартира АДРЕСА_1 використовується як місце постійного проживання позивача та її неповнолітнього сина. Приватним виконавцем Лановенко Л.О 23.09.2019 було відкрито виконавче провадження, в рамках якого приватним виконавцем було ініційовано проведення публічних торгів через систему ДП «Сетам» з реалізації предмета іпотеки, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 . 27.05.2019 публічні торги щодо вказаної квартири не відбулися. 28.05.2019 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. прийняла рішення про реєстрацію за АТ «Універсал банк» права власності на вказану вище квартиру, підставою виникнення права власності є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, видане приватним нотаріусом Апатенко М.А. Отже, зважаючи на вищевказане позивач, як поручитель, вимушена звертатись до суду за захистом своїх порушених прав.

Представник відповідача ДП «Сетам» - Юшко Д.О скористався правом надання відзиву (т.1 а.с.116-120), у якому заперечує щодо задоволення позовних вимог, вважає, що вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, при цьому зазначає, що в межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 у центральній базі даних системи електронних торгів 26.04.2020 було розміщено лот № 346905 з продажу арештованого майна, а саме: Іпотека, трикімнатна квартира АДРЕСА_2 . 07.05.2019 торги за лотом №346905 визнані такими, які «не відбулись», у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів, що підтверджується протоколом про не проведення електронних торгів №407878 від 27.05.2019. Представник відповідача звертає увагу суду, що відповідно до ч.1 ст.49 ЗУ «Про іпотеку» та Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, іпотекодержатель має повне право залишити за собою нереалізоване арештоване майно. Разом з тим, згідно п.11 розділу ІІІ вказаного Порядку, інформація про майно, включене до лота, виставленого на електронні торги, вноситься Організатором згідно з документами, наданими державною виконавчою службою або приватним виконавцем. Враховуючи наведене вище, вбачається, що саме приватний виконавець несе особисту відповідальність за повноту та достовірність інформації що розміщена в Системі, оскільки організатор торгів вносить тільки ту інформацію про лот, яка зазначена в заявці виконавця. Представник відповідача вважає, що позивачем не надано до суду доказів на підтвердження порушення Порядку в ході проведення електронних торгів, що ці порушення вплинули на результат торгів, та що під час торгів були порушені права позивача.

Відповідач - приватний виконавець Лановенко Л.О. також скористався правом надання відзиву (т.1 а.с.131-137), у якому вказує, що з позовними вимогами не погоджується та вважає їх безпідставними та необґрунтованими, при цьому зазначає, що ОСОБА_2 не являється стороною договору іпотеки від 03.10.2008, а тому звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартири АДРЕСА_3 , у межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 жодним чином не впливає на права позивача. ОСОБА_2 не набула право власності на вказану кввартиру, а тому остання не має жодного відношення до реалізації майна боржника ОСОБА_3 у виконавчому провадженні, крім того позивач не являється стороною виконавчого провадження. Приватний виконавець зазначає, що 01.04.2019 ним складено Акт, яким було встановлено, що боржник ОСОБА_3 в кв. АДРЕСА_3 не проживає, зі слів ОСОБА_2 місце проживання боржника невідомо вже більше восьми років. Зазначений Акт було підписано, зокрема понятим ОСОБА_2 . Відповідач вважає, що важливим значенням для справи є те, що позивач не зареєстрована у вказаній вище квартирі, зазначена обставина підтверджується Витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщені. Крім того, зазначене нерухоме майно не підпадає під дію ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки боржник у виконавчому провадженні не використовує квартиру АДРЕСА_3 , як місце постійного проживання понад 8 років, таке майно не підпадає під дію вказаного закону. Крім того, позивач жодним чином не аргументує незаконність проведення електронних торгів.

Представник відповідача АТ «Універсал Банк» - адвокат Чорний О.В. також скористався правом надання відзиву (т.1 а.с.199-204), де вказано, що вимоги позивача вважає такими, що не підлягають задоволенню. Обґрунтовуючи вказане зазначає, що дійсно між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір. Для забезпечення виконання зобов`язань позичальником за кредитним договором, між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, згідно з яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань взятих на себе відповідно до кредитного договору, банк був змушений звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 08.12.2015 задоволено позовні вимоги банку, однак рішення на даний час не виконано у повному обсязі. Позивач в позовній заяві вказує, що на спірну квартиру накладено мораторій на стягнення відповідно до ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, накладено як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки спірне майно є єдиним житлом позичальника як поручителя та її неповнолітнього сина, проте вказане не відповідає дійсності, оскільки власником квартири та іпотекодавцем був позичальник ОСОБА_3 , а ОСОБА_2 була лише фінансовим поручителем. У приватного виконавця Лановенко Л.О. перебувало виконавче провадження № НОМЕР_3 про стягнення боргу з ОСОБА_3 на користь АТ «Універсал Банк». 27.05.2019 не відбулись електронні торги з продажу предмета іпотеки: трикімнатної квартири АДРЕСА_3 . В подальшому, 27.05.2019 АТ «Універсал Банк», як стягувач та іпотекодержатель подав заяву про залишення з собою нереалізоване майно та Актом приватного виконавця Лановенко Л.О. банку було передано право власності на вказану квартиру. На підставі Акту, 28.05.2019 приватним нотаріусом було видано Свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів № 777, а саме вищевказаної квартири та зареєстровано за АТ «Універсал Банк» право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 31748385. Отже власником майна з 28.05.2019 по даний час є АТ «Універсал Банк». Позивач у своїй позовній заяві вказує, що спірне майно використовується нею та її малолітнім сином та є їхнім єдиним місцем проживання, проте позивач не є і не була власником спірного майна та в іпотеку його не передавала, а тому на неї не розповсюджуються положення вищевказаного закону. Крім того, сторона відповідача зазначає, що оскільки попереднім власником спірного майна була третя особа, а не позивач, то у випадку задоволення позову жодним чином не зміниться обсяг цивільних прав та обов`язків позивача, а тому підстави для задоволення позову відсутні у зв`язку із відсутністю порушення права позивача.

Крім того, представником позивача ОСОБА_2 - адвокатом Кравчук Д.В. надано до суду заяву про зміну предмета позову (т.5 а.с.7-14), в якій просить змінити предмет позову шляхом доповнення позовних вимог, а саме визнати недійсним акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, складеного та виданого приватним виконавцем Лановенко Л.О. на підставі протоколу про проведені електронні торги №407878 з примусової реалізації предмета іпотеки - кв. АДРЕСА_3 . Обгрунтовуючи заяву, сторона позивача зазначає, що при ознайомленні з матеріалами реєстраційної справи, наданої приватним виконавцем на вимогу суду, вбачається, що електронні торги щодо спірної квартири проведенні з порушенням вимог законодавства та з цих підстав їх результати підлягають визнанню недійсними, а як наслідок - недійсними підлягають визнанню і правовстановлюючі документи, оформленні за результатами торгів, а саме акт приватного виконавця про проведені електронні торги та свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Представником відповідача АТ «Універсал Банк» - адвокатом Задорожним А.Г. подано відзив на заяву про зміну предмета позову (т.5 а.с.33-36), в якій вказано, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, оскільки не надано доказів на підтвердження обставин справи, належним чином не доведено проживання в спірній квартирі, а також сторона відповідача зазначає, що ОСОБА_2 не є належним позивачем за такими вимогами, та не є майновим поручителем.

Приватний виконавець Лановенко Л.О. надала до суду заперечення на заяву про зміну предмета позову (т.5 а.с. 57-62), в якій зазначено, що приватний виконавець не погоджується із вищезазначеною заявою, вважає її такою, що не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження», реалізація на прилюдних торгах може не відбутися. У такому випадку з метою забезпечення прав стягувача- учасника виконавчого провадження, закон передбачає відповідний порядок дій, які повинен вчинити державний виконавець, а саме: повідомити стягувача про те, що арештоване майно не було реалізоване на прилюдних торгах та запропонувати стягувачу залишити майно за собою. Крім того, відповідач зазначає, що оскільки позивач не є власником майна, нереалізованого на прилюдних торгах та переданого стягувачу в рахунок заборгованості на підставі постанови та акта приватного виконавця, тому не може звертатись до суду з вимогою про визнання недійсними постанови та акта приватного виконавця про передачу майна стягувача.

В судових засіданнях представниками позивача підтримано вимоги позову в повному обсязі, посилаючись на викладене у позові та у заяві про зміну предмета позову.

В судових засіданнях представники відповідачів проти задоволення позовних вимог заперечували, посилаючись на викладене у відзивах та запереченнях.

В судове засідання третя особа - ОСОБА_3 не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, за вказаною в позовній заяві адресою.

Процесуальні дії та рішення суду.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2020 року забезпечено позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме на кв. АДРЕСА_3 .

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2020 року позовну заяву залишено без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2020 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09 серпня 2021 року витребувано у приватного виконавця Лановенко Л.О. належним чином завірену копію матеріалів виконавчої справи № 58956745 та у Київського державного нотаріального архіву належним чином завірену копію реєстраційної справи щодо державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_3 .

Ухвалами Деснянського районного суду м. Києва від 04 листопада 2022 року, 12 грудня 2022 року, 02 лютого 2023 року постановлено розгляд справи здійснювати в режимі відео конференції поза межами приміщення з адвокатом Кравчук Д.В. з використанням власних технічних засобів за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon».

Ухвалами Деснянського районного суду від 05 квітня 2023 року, 30 травня 2023 року у задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Кравчук Д.В. про проведення судового засідання по цивільній справі в режимі відеоконференції - відмовлено.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 31 травня 2023 року постановлено визнати явку позивача ОСОБА_2 в судові засідання - обов`язковою.

Фактичні обставини справи. Позиція суду та оцінки аргументів сторін.

03 жовтня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 005-2008-2854 на придбання майна, за яким позичальник зобов`язується повернути кредитору грошові кошти в сумі 153 460 доларів США, з базовою процентною ставкою 13,95 % річних.

02 липня 2010 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки.

Згідно з п.1.1 Договору поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

03 жовтня 2008 року ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_3 - загальною площею 91,80 кв.м., яка належить позичальнику на праві власності.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року було задоволено позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 150 954,53 доларів США.

29 березня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа № 754/13742/15, виданого 21.04.2016 Деснянським районним судом м. Києва про солідарного стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором №005-2008-2854.

02 квітня 2019 року приватним виконавцем у межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою було описано та накладено арешт на майно боржника, а саме квартири АДРЕСА_3 .

Боржником в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_3 виступає ОСОБА_3

ОСОБА_2 не являється стороною Договору Іпотеки від 03 жовтня 2008 року, не є учасником виконавчого провадження № НОМЕР_3 та не зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

10 квітня 2019 року ТОВ «Приватна експертна служба» було складено Звіт про незалежну оцінку вартості майна, а саме квартири АДРЕСА_3 .

23 квітня 2019 року приватним виконавцем Лановенко Л.О. було сформовано заявку на реалізацію арештованого майна до ДП «Сетам», а саме квартири АДРЕСА_3 .

Згідно протоколу ДП «Сетам» № 407878 від 27.05.2019 про проведення електронних торгів, за реєстраційним номером лоту № 346905, а саме: трикімнатна квартира АДРЕСА_2 встановлено, що торги не відбулися у зв`язку з відсутністю учасників торгів.

01 квітня 2019 року приватним виконавцем Лановенко Л.О. складено Акт, яким встановлено, що боржник ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , не проживає.

27 травня 2019 року приватним виконавцем сформовано Акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, відповідно до якого стягувачу АТ «Універсал Банк» було передано у власність квартиру АДРЕСА_3 .

На підставі вищезазначеного Акта, 28 травня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу видано Свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів № 777 та зареєстровано право власності на квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 31748385.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України )

Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 р. у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Щодо вимоги позивача про визнання електронних торгів недійсними.

Як встановлено судом, у провадженні приватного виконавця Лановенко Л.О. перебувало виконавче провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа № 754/13742/15, виданого 21.04.2016 на виконання рішення Деснянського районного суду м.Києва, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» суму боргу за кредитним договором від 03 жовтня 2008 року в розмірі 150 954, 53 доларів США.

Боржником зазначеного виконавчого провадження являється ОСОБА_3 .

У межах виконавчого провадження № НОМЕР_3, 02 квітня 2019 року приватним виконавцем було винесено постанову про опис та арешт майна боржника відповідно до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

п.6 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Частиною 7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч.1,2 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Таким чином, процедура зверення стягнення на майно боржника врегульована ЗУ «Про виконавче провадження» та порядком реалізації арештованого майна затверджений наказом МЮ України № 2831/5 від 29 вересня 2016р. (далі по тексту - Порядок № 2831/5).

Приватний виконавець самостійно формує і перевіряє заявку та документи щодо передання майна на реалізацію на відповідність вимогам законодавства та після встановлення відповідності документів таким вимогам підписує (за допомогою кваліфікованого електронного підпису із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу І цього Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її разом із документами, передбаченими абзацами четвертим-восьмим пункту 3 розділу ІІ цього Порядку, в електронному вигляді через особистий кабінет приватного виконавця для внесення інформації про проведення електронного аукціону (аукціону за фіксованою ціною) до Системи.

Судом встановлено, що 23 квітня 2019 року приватним виконавцем Лановенко Л.О. було сформовано заявку на реалізацію арештованого майна до ДП «Сетам» на реалізацію арештованого майна, а саме: квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до розділу 1 Порядку № 2831/5 електронні торги - продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи передбачені законодавством особливості щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а отже, є правочином.

Викладене узгоджується з нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів.

Отже, у відповідності з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, між сторонами внаслідок укладення правочину купівлі-продажу виникли відповідні цивільні права та обов`язки.

Враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

Разом з тим, оскільки за змістом ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених чинним на день проведення торгів Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016р. № 2831/5.

У постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 668/5633/14-ц викладено висновок, що головною умовою, яку повинні встановити суди під час розгляду справ про визнання електронних торгів недійсними, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання торгів недійсними.

Тобто для визнання судом електронних торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання електронних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Аналогічний висновок здійснено у постанові Верховного Суду від 24 вересня 2020 року у справі № 372/3161/18.

Підставою для пред`явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність порушення норм закону при проведенні торгів водночас із порушенням прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Під час розгляду справи, чітко вбачається, що позивачем не надано доказів на підтвердження порушення порядку в ході проведення електронних торгів, що ці порушення вплинули на результат торгів, та що під час торгів були порушені права позивача.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування запису приватного нотаріуса, скасування свідоцтва та акту приватного виконавця.

Судом встановлено, що в межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 у центральній базі даних системи електронних торгів 26.04.2020 було розміщено лот № 346905 з продажу арештованого майна, а саме: Іпотека, трикімнатна квартира, загальною площею 91,80 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

07 травня 2019 року торги за лотом №346905 визнані такими, які «не відбулись», у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів, що підтверджується протоколом проведення електронних торгів № 407878 від 27.05.2019.

Відповідно до ч.1 ст.49 Закону України «Про іпотеку» протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку залишення за собою предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про залишення за собою майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися.

У відповідності до п.2 розділу VII порядку, у разі якщо електронний аукціон з реалізації предмета іпотеки оголошено таким, що не відбувся, акт про проведення електронного аукціону (у разі придбання іпотекодержателем предмета іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна) видається на підставі протоколу, сформованого за результатами електронного аукціону, що не відбувся.

У зв`язку з чим, можна прийти до висновку, що іпотекодержатель має повне право залишити за собою нереалізоване арештоване майно.

Разом з цим, передбачена Законом процедура передачі державним виконавцем стягувачу не реалізованого на прилюдних торгах арештованого майна боржника в рахунок погашення його боргу оформлюється шляхом прийняття виконавцем постанови та складання акту про передачу майна стягувачу, які можуть вважатися юридичними фактами, що є законними підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. Однак за своєю правовою природою таку процедуру разом з відповідними постановою та актом виконавця не можуть бути ототожнені з процедурою відчуження майна з прилюдних торгів тільки тому, що за результатами проведення прилюдних торгів виконавець також складає акт.

Згідно з висновком Верховного Суду України, сформульованого у постанові № 6-1655цс16 від 16.11.2016, визначено, що передача виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна в рахунок погашення боргу, постанова, прийнята державним виконавцем у результаті цієї процедури, та складений державним виконавцем акт про передачу майна стягувачу не можуть визнаватися недійсними на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за ст..203,215 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною вимог, які встановлені ст..203 ЦК України, а саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнанняий недійснм правочин, який не вчинено.

Щодо посилання позивача про визнання недійсним акту приватного виконавця про проведенні електронні торги, слід зазначити, що в рамках виконавчого провадження НОМЕР_3 приватний виконавець Лановенко Л.О не складала Акту про проведенні електронні торги,у зв`язку з тим, що вказаний акт складається лише у разі коли електронні торги відбулися на підставі протоколу про проведення електронних торгів та платіжного документа.

Видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) є передбаченою п.5 ч.1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» окремою нотаріальною дією, спрямованою на посвідчення відповідного права переможця аукціону, тобто є юридичним оформленням факту, що відбувся на підставі правочину. На відміну від дій із нотаріального посвідчення правочинів, нотаріус, який вчиняє нотаріальну дію з видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, не встановлює дійсні наміри сторін до вчинення правочину, відсутність заперечень щодо кожної з умов правочину, а перевіряє тільки факт набуття права власності на нерухоме майно конкретним набувачем і підтвердження цього права внаслідок проведення прилюдних торгів (див. близькі за змістом висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 2 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (пункти 6.21, 6.22). Визнання недійсним свідоцтва як документа, який видав нотаріус для підтвердження права власності переможця аукціону (покупця), не захистить ні інтерес кредитора у поповненні (недопущенні зменшення) ліквідаційної маси боржника, ні такий же інтерес самого боржника. Цей документ не породжує жодного права. Тому позовна вимога про визнання його недійсним не є належним способом захисту (пункти 42, 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 06 липня 2022 року в справі № 914/2618/16 (провадження № 12-25гс21).

Належним способом захисту прав і законних інтересів позивача є визнання електронних торгів недійсними, позовні вимоги про визнання недійсним та/або скасування протоколу проведення електронних торгів є неефективним способом захисту порушеного права, оскільки відновлення прав особи, яка оспорює правочин купівлі-продажу продаж майна з електронних торгів, охоплюється вимогою про визнання торгів недійсними (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного від 26 квітня 2023 року в справі № 545/264/20 (провадження № 61-10242св22).

Крім того, позивач посилається на те, що квартира АДРЕСА_3 відповідає критеріям, визначеним Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки кредит був наданий в іноземній валюті для споживчих цілей та спірна квартира є єдиним постійним місцем її проживання.

Пунктом 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» визначено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільнення від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не позбавляє кредитора права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) зазначене майно.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14 березня 2018 року в справі № 643/12824/15-ц.

При цьому, суд акцентує увагу на тому, що боржником у рамках виконавчого провадження виступає ОСОБА_3 , а не позивач ОСОБА_5 , яка не являється стороною договору іпотеки від 03 жовтня 2008 року, а тому звернення стягнення на предмет іпотеки жодним чином не впливає на право позивача. Разом з тим, ОСОБА_2 не зареєстрована у квартирі АДРЕСА_3 та нею не було заявлено будь-яких позовних вимог на набуття права власності на вищезазначену квартиру, а тому не має жодного відношення до реалізації майна боржника, ОСОБА_3 .

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15, ч.1 ст. 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абз.12 ч.2 ст. 16 ЦК України).

Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

При цьому, ОСОБА_2 жодним чином не обґрунтовано та не надано будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того факту, що вона має будь-який майновий інтерес відносно нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_3 та яким саме чином порушено її майнові права та інтереси при реалізації вищезазначеної квартири.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відсутність порушення прав та законних інтересів позивача оспорюваними правочинами є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові (аналогічні правові позиції викладено в постановах Верховного суду від 04.12.2019 у справі №910/15262/18, від 03.03.2020 у справі №910/6091/19, від 16.10.2020 у справі №910/12787/17).

Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Основного Закону України.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 78 ЦПК України, яка встановлює ознаки допустимості доказів, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами тощо.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Відповідно до ч.1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право: 2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; 3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; 6) користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Відповідно до ч.1 ст. 178 ЦПК Україниу відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом (п.3 ч.2 ст. 49, ст. 193 ЦПК України).

З огляду на вищевикладене, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів, повно та всебічно проаналізувавши обставини справи, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку із відсутністю порушення прав позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-13, 17, 18, 76 - 82, 89, 141, 223, 230, 258, 259, 263-265, 268, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 203, 215 ЦК України, Законами України «Про виконавче провадження», «Про іпотеку», -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Державного підприємства «СЕТАМ» Міністерства юстиції України, Приватного виконавця Лановенко Людмили Олегівни, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко Марини Анатоліївни, Акціонерного товариства «УніверсалБанк», третя особа - ОСОБА_3 , про визнання недійсними електронних торгів та акту про передачу майна стягувачу, визнання протиправним та скасування запису приватного нотаріуса на нерухоме майно, скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів - відмовити. Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

Повний текст рішення суду складено 26.09.2023.

Суддя Деснянського районного суду м. Києва О.Б. Саламон