Березівський районний суд Одеської області
05.10.2023
Справа № 494/1784/23
Провадження № 4-с/494/7/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2023 року м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Римар І.А., ознайомившись з матеріалами цивільної справи №494/1784/23 за скаргою ОСОБА_1 до Державного виконавця Перший відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиці (м. Одеса) щодо зобов`язання керівника цього відділу вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

26.09.2023 року заявниця звернулась до Березівського районного суду Одеської області з вищевказаною скаргою, в якій просила зобов`язати керівника Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надати суду матеріали виконавчого провадження ВП №65238290, дослідити матеріали вказаного виконавчого провадження та зобов`язати керівника вищезазначеного відділу державної виконавчої служби усунути бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні, шляхом здійснення контролю за рішенням, діями державного виконавця під час виконання судового наказу.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття провадження за поданою заявою, суддя зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Таким чином, під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Дії державного виконавця, які оскаржуються, не стосуються безпосередньо виконання судового рішення, оскільки у своїй скарзі ОСОБА_1 фактично порушує питання, щодо зобов`язання керівника Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) здійснювати нагляд за державним виконавцем у виконавчому провадженні, тобто за своїм підлеглим.

Відповідно до висновку Верховного Суду, що викладений у постанові від 31 березня 2020 року у справі № 733/889/17, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Враховуючи викладене, вважаю, що питання з яким звернулась заявник не вирішується в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, і тому у відкритті провадження за скаргою заявника слід відмовити.

Таким чином скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, дана скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому у відкритті провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтями 186 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за її скаргою до Державного виконавця Перший відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиці (м. Одеса) щодо зобов`язання керівника цього відділу вчинити певні дії.

Копію ухвали разом із скаргою та всіма доданими до неї документами надіслати ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційного скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.А. Римар