Р І Ш Е Н Н Я№ 127/14407/23

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2023 р. м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Медяної Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравчук Ю.Ю.,

позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Усова Ю.В.,

представника відповідача КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради» - Миколасюка Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради» про визнання наказу незаконним та його скасування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради» про визнання наказу незаконним та його скасування у якому просив визнати незаконним та скасувати наказ директора Комунального некомерційного підприємства «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради» №76 від 27.02.2023 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ».

У позові зазначено, що позивач працював на посаді завідуючого хіміотерапевтичним відділенням в КНП «Подільський регіональний центр онкології ВОР». 27.02.2023 наказом директора КНП «Подільський регіональний центр онкології ВОР» наказом №76 «При притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » позивачу оголошено догану та позбавлено передбачених преміальних виплат на строк, встановлений колективним договором.

Позивач вважає оскаржуваний наказ незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стали результати виявлення ЛКК та патологоанатомічною конференцією наступних порушень ведення та лікування пацієнта ОСОБА_2 : неадекватний розподіл важких пацієнтів між лікарями відділення; недостатня кількість оглядів завідуючим відділенням важкого хворого; немає чіткої послідовності в записах лікарів; клінічний розбір написаний на окремому аркуші, а не в тілі історії хвороби (що повністю порушує наказ МОЗ про ведення медичної документації форми 003/о Наказ МОЗ України від 14.02.2012 №110 та від 21.01.2016 №29); немає чіткої часової послідовності в записах лікарів відділення, наявність невідповідності в записах лікарів в оцінці стану пацієнта під час проведення лікування.

Зазначені вище порушення позивач вважає безпідставними, оскільки жодними нормативно-правовими актами та внутрішніми документами КНП «Подільський регіональний центр онкології ВОР» не визначений порядок розподілу пацієнтів між лікарями відділення. Кожен лікар хіміотерапевтичного відділення має достатню кваліфікацію для лікування будь-якого хворого згідно з своєю спеціальністю. Застосування будь-яких інших критеріїв при розподілі важких пацієнтів було б дискримінацією того чи іншого лікаря. Основним принципом розподілу було рівномірне навантаження на лікарів. Також, незрозуміло який критерій відповідач вважає "адекватним".

Позивач зазначає, що ним двічі здійснювався огляд пацієнта ОСОБА_2 , про що наявні відповідні записи в історії хвороби.

Також, у оскаржуваному наказі не конкретизовано, у чому саме полягає відсутність "чіткої послідовності в записах лікарів", оскільки хворого оглядали не лише лікарі хіміотерапевтичного відділення, які є підлеглими позича, але й інші лікарі. Але у будь-якому випадку, кожен лікар який оглядає пацієнта робить власний запис за результатами огляду, виходячи зі своєї кваліфікації і внутрішнього переконання і на такий запис завідувач відділенням не має жодного впливу.

Щодо викладення позивачем клінічного розбору на окремому аркуші, а не в тілі історії хвороби, то це не є порушенням Наказу МОЗ України та не впливає на якість викунуваної позивачем роботи.

Таким чином, відповідач не мав жодних підстав для видання оскаржуваного наказу.

Також, позивач звернув увагу на те, що відповідачем не було йому запропоновано надати письмові пояснення з приводу подій що, на думку відповідача, є порушенням трудової дисципліни. Крім того, відповідач в своєму наказі не послався на жоден пункт посадової інструкції завідуючого хіміотерапевтичним відділенням в КНП «Подільський регіональний центр онкології ВОР», який позивач порушив.

З наведених підстав позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.05.2023 прийнято справу до свого провадження та відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Надано строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - відповіді на відзив та відповідачу на подання заперечення (а.с. 11).

29.06.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача КНП «Подільський регіональний центр онкології ВОР» - Миколасюк Р.А. заперечує проти доводів, викладених в позовній заяві. Стверджує, що оскаржуваний наказ є обгрунтованим, правомірним та не підлягає скасуванню. Підставою для оголошення догани позивачу стали результати ЛКК та патологоанатомічної конференції, які викладені у оскаржуваному наказі. Також зазначив, що ОСОБА_1 порушив п.4.1, 4.6, 7.6, 7.9, 7.11 посадової інструкції завідуючого хіміотерапевтичним відділенням в КНП «Подільський регіональний центр онкології ВОР». Таким чином, позивач неналежно організував роботу відділення, процес лікування пацієнта, порушив правила ведення медичної документації, допустив ряд порушень при лікуванні пацієнта, що і стало підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності. З огляду на викладене, просить суд відмовити у задоволенні позову. (а.с. 28-29)

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Усов Ю.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, з підстав, зазначених у позові. ОСОБА_1 наполягав на відсутності підстав для винесення оскаржуваного наказу, оскільки ним не було вчинено жодних порушень, які зазначені в оскаржуваному наказі.

Представник відповідача КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради» - Миколасюк Р.А. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Пояснив, що ОСОБА_1 порушив пункти 1.2, 1.9, 4.1, 4.6, 7.6, 7.9, 7.11. посадової інструкції. На запитання суду надав відповідь, що відповідно до п.7.6 завідуючого хіміотерапевтичним відділенням в КНП «Подільський регіональний центр онкології ВОР» завідувач відділенням несе відповідальність за неякісне і несвоєчасне ведення ним особисто медичної документації", а не за ведення документації лікарями хіміотерапевтичного відділення чи будь якого іншого відділення Центру. Інших лікарів КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради» до дисциплінарної відповідальності за неякісне ведення медичної документації притягнуто не було. Саме неналежне ведення записів у медичній карті стаціонарного хворого №1955, на думку відповідача, призвело до смерті ОСОБА_2 .

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, медичну картку стаціонарного хворого №9155 ОСОБА_2 , оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, щоз гідно результатів ЛКК та патологоанатомічноюї конференції ведення та лікування пацієнта ОСОБА_2 (№9155) виявлені наступні порушення: неадекватний розподіл важких пацієнтів між лікарями відділення; недостатня кількість оглядів завідуючим відділенням важкого хворого; немає чіткої послідовності в записах лікарів; клінічний розбір написаний на окремому аркуші, а не в тілі історії хвороби (що повністю порушує наказ МОЗ про ведення медичної документації форми 003/о Наказ МОЗ України від 14.02.2012 №110 та від 21.01.2016 №29); немає чіткої часової послідовності в записах лікарів відділення; наявність невідповідності в записах лікарів в оцінці стану пацієнта під час проведення лікування, що є порушенням посадової інструкції завідуючого відділенням. За зазначені вище порушення, керуючись статтями 147-149 КЗпП України, 27.02.2023 директором КНП «Подільський регіональний центр онкології ВОР» видано наказ №76 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ». ОСОБА_1 - завідуючому хіміотерапевтичним відділенням в КНП «Подільський регіональний центр онкології ВОР» оголошено догану та позбавлено його передбачених преміальних виплат на строк, передбачений колективним договором. (а.с.3)

02.02.2023 медичним директором Ганною Слободянюк підготовлено рецензію на медичну картку стаціонарного хворого №9155. (а.с.47)

06.02.2023 в КНП «Подільський регіональний центр онкології ВОР» проведено засідання Лікарсько-контрольної комісії, що підтверджується протоколом засідання комісії. У протоколі зазначено, що лікуючий лікар пацієнта ОСОБА_2 - ОСОБА_3 . Пацієнт отримав підготовчу терапію та один цикл хіміотерапії, через два дні пацієнту стало погано при зміні положення тіла та пацієнт помер. Хворого консультував завідуючий реанімацією, але черговий лікар не перевів його у ПІТ. Пацієнт поступив у хіміотерапевтичне відділення з діагнозом В-клітинна неходжкінська лімфома. Діагнози своєчасні, оформлені правильно, співпадають з пат.анатомічними. Тромбоз легеневої артерії на розтині не було виявлено.

Рецензент пояснив, що проаналізувавши дану історію, зауважень не було. Щоденники заповнені в повному обсязі, правильно призначене лікування та завчасно, наскільки це можливо, але стан погіршився, виник синдром лізису пухлини. Є усі консультації: зав. відділення, зав. реанімацією. Смерть умовно передбачувана та неминуча.

Ганна Григорівна зауважила, що не вказано хто госпіталізував пацієнта та немає його первинного огляду. Є щоденні щоденники, але немає усіх підписів. Не усі записи в хронологічному порядку. Нечітко описані дози ліків, які введені пацієнту (наприклад адреналін). (а.с.38-41,59-60)

24.02.2023 в КНП «Подільський регіональний центр онкології ВОР» проведено засідання паталогоанатомічної конференції, що підтверджується протоколом засідання. З данного протоколу вбачається, що на конференції були присутні: директор ОСОБА_4 , медичний директор ОСОБА_5 медичний директор з хірургії ОСОБА_6 , медичний директор з якості надання медичних послуг ОСОБА_7 , завідувачі відділень та служб, паталогоанатоми, та інші.

У протоколі зазначено, що пацієнт хіміотерапевтичного відділення ОСОБА_2 . Поступив в хіміотерапевтичне відділення 18.11.2022 з діагнозом В-клітинна неходжкінська лімфома шлунку 4В стадія 4кл. група. Лікуючий лікар - ОСОБА_3 . Стан хворого 24.11.2022 вночі погіршився, знизився артеріальний тиск, з`явилась нудота, рвота. О 08:00 проведено клінічний розбір за участі звідувача відділенням ОСОБА_1 та лікарів відділення. Вирішено проконсультувати хворого хірургом та реаніматологом. о 14:.00 пацієнт втратив свідомість, дихання відсутнє, пульсація також. Терміново викликано реаніматологів, розпочато реанімаційні заходи, які не дали результату. О14:50 констатована біологічна смерть

ОСОБА_8 повідомив, що клінічний діагноз своєчасний, сформульований вірно, співпадіння з патанатомічним, але є надлишковим - трамбоемболії на розтині видно не було.

ОСОБА_9 . Буштин зазначила, що анамнез хвороби пацієнта ОСОБА_2 був зібраний в повному об`ємі, розпочате лікування також вірне. Тактику лікування саме по хіміотерапії також було вибрано вірно, а саме схема яка рекомендується міжнародними стандартами. Також лікар застосував індивідуальний підхід. Беручи до уваги клінічний діагноз та паталогоанатомічний, смерть пацієнта була неминучою.

Рецензент медичний директор з якості надання медичних послуг ОСОБА_7 вказав на те, що недостатня кількість оглядів зав. відділенням; немає чіткості в консультаціях лікарів та хто консультував пацієнта; немає чіткої часової послідовності; клінічний розбір написаний на окремому аркуші, а це повністю порушує накази МОЗ.

ОСОБА_10 (реаніматолог) повідомив, що на момент огляду пацієнта показів до переведення в реанімацію не було. Хворий тримав тиск та був у свідомості. (а.с. 42-46, 56-58)

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ознайомлений з посадовою інструкцією завідуючого хіміотерапевтичним відділенням в КНП «Подільський регіональний центр онкології ВОР» затвердженою в 2020 році. (а.с.5-8)

Згідно зі статтею 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Частиною першою статті 147 КЗпП України встановлено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один вид стягнення - догана або звільнення.

Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають із правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; ознакою порушення працівником трудової дисципліни, яка може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у формі оголошення догани, є наявність вини в його діях чи бездіяльності, шкідливі наслідки та причинний зв`язок між ними і поведінкою правопорушника.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, а саме: у КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.

За змістом статей 147-1, 149 КЗпП України, статті 81 ЦПК України у справах щодо притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності обов`язок доказування правомірності застосування дисциплінарного стягнення покладається на роботодавця.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Крім того, виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків.

У наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, у чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення.

Наказ про накладення дисциплінарного стягнення повинен обов`язково містити нормативне посилання, тобто роботодавець повинен зазначити назву, статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт нормативно правового акту чи акту локального нормотворення, на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності.

Отже, проаналізувавши наведені вище норми, суд дійшов висновку, що у наказі про накладення на працівника дисциплінарного стягнення бов`язково має бути зазначено нормативне посилання, тобто вказано статтю нормативного акту або пункт локального нормотворення - посадової інструкції, яку порушив працівник і на підставі якого на останього накладено дисциплінарне стягнення.

Як вбачається з оскаржуваного наказу у ньому зазначено, що гідно результатів ЛКК та патологоанатомічноюї конференції ведення та лікування пацієнта ОСОБА_2 (№9155) виявлені наступні порушення: неадекватний розподіл важких пацієнтів між лікарями відділення; недостатня кількість оглядів завідуючим відділенням важкого хворого; немає чіткої послідовності в записах лікарів; немає чіткої часової послідовності в записах лікарів відділення; наявність невідповідності в записах лікарів в оцінці стану пацієнта під час проведення лікування; клінічний розбір написаний на окремому аркуші, а не в тілі історії хвороби (що повністю порушує наказ МОЗ про ведення медичної документації форми 003/о Наказ МОЗ України від 14.02.2012 №110 та від 21.01.2016 №29), що є порушенням посадової інструкції завідуючого відділенням.

Суд зауважує, що оспорюваний наказ не містить чітких формулювань суті та обставин допущених позивачем порушень трудової дисципліни з посиланням на пункти посадової інструкції та/чи інших нормативно-правових актів, доказів наявності в його діях чи бездіяльності, шкідливих наслідків та причинний зв`язок між ними і поведінкою позивача, що не відповідає принципу правової визначеності.

Таким чином, оскаржуваний наказ оформлено з порушенням норм чинного законодавства.

У трудовому праві діє принцип презумпції невинуватості, згідно з яким не можна працівника притягнути до дисциплінарної відповідальності, доки не доведена роботодавцем його вина. Працівник не зобов`язаний сам доводити свою невинуватість.

Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 27 квітня2021 року в справі № 461/8132/17(провадження № 61-9697св19).

Хоча в наказі про притягнння ОСОБА_1 до дисциплінарноїх відповідальності від 27.02.2023 № 76 не вказані пункти посадової інструкції ОСОБА_1 , які він порушив під час виконання своїх посадових обов`язків, у відзиві на позов та надаючи пояснення у судових засіданнях, представник відповідача зазначав, що позивачем порушені пункти 1.2, 1.9, 4.1, 4.6, 7.6, 7.9, 7.11. посадової інструкції.

На думку відповідача порушення позивачем п.1.2 посадової інструкції, а саме: "Завідувач відділення Центру забезпечує надання кваліфікованої медичної допомоги по онкології населенню Вінницької області", полягало у недостатній кількості медичних оглядів завідувачем відділеннм пацієнта ОСОБА_2 , а саме на початку та в кінці лікування хворого та неналежним веденням медичної документації.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 поступив в КНП «Подільський регіональний центр онкології ВОР» 18.11.2022 о 14:30 годині. О 15:05 годині був оглянутий лікуючим лікарем ОСОБА_3 спільно з завідувачем відділенням хіміотерапії ОСОБА_1 та після того, як його самопочуття погіршилося - 24.11.2022.

З пояснень позивача ОСОБА_1 встановлено, що спільні огляди він, як завідувач відділенням, проводить два рази на тиждень і додатково, у разі необхідності. Відповідачу про це було відомо і ніяких зауважеь з цього приводу зі сторони адміністрації лікарні на його адресу не надходило. Представник відповідача також не заперечував вказану обставину.

Відповідачем в обгрунтування своїх тверджень, щодщо недостатньої кількості оглядів не надано належних та достатніх доказів, які б визначали яка кількість оглядів завідувачем хіміотерапивтичного відділення є достатньою, що відповідно, дозволило б суду встановити факт того, що два огляди є недостатньою кількістю. Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_2 неодноразово оглядали на протязі його перебування в Центрі лікуючий та чергові лікарі, інші вузькі спеціалісти.

Згідно з пунктом 1.9 посадової інструкції, завідувач відділенням здійснює контроль за роботою медичного персоналу по забезпеченню трудової дисципліни при проведенні профілактичної, діагностичної та лікувальної роботи.

Порушення позивачем цього пункту інструкції відповідач пояснив недостатньою кількістю оглядів позивачем хворого ОСОБА_2 та неналежним веденням медичної документації.

Як вбачається з протоколу засідання паталогоанатомічної конференції щодо лікування пацієнта ОСОБА_2 та причин його смерті, анамнез хвороби пацієнта ОСОБА_2 був зібраний в повному об`ємі, розпочате лікування також вірне. Тактику лікування саме по хіміотерапії вибрано вірно, а саме схема яка рекомендується міжнародними стандартами. Також лікар застосував індивідуальний підхід.

З дослідженої у судовому засіданні копії медичної карти стаціонарного хворого №9155, вбачається, що у п. 32 та у пункті 57.2 картки, поставлені підписи ОСОБА_1 (а.с. 62, а.с.79 на звороті)

Щодо запису клінічного розбору на окремому аркуші, а не в тілі історії хвороби, то Інструкцієя щодо заповнення форми первинної медичної документації 003/о «Медична картка стаціонарного хворого», затверджена Наказом Міністерства охорони здоров`я України14.02.2012 № 110 (у редакції наказуМіністерства охорони здоров`я України 21.01.2016 № 29) не містить такої вимоги.

З огляду на вказану обставину, відсутні підстави стверджувати, що ОСОБА_1 не здійснював контроль за роботою медичного персоналу по забезпеченню трудової дисципліни при проведенні профілактичної, діагностичної та лікувальної роботи та неналежним чином вів медичу документацію .

Відповідно до п.4.1 посадової інструкції, завідувач хіміотерапевтичним відділенням здійснює безпосереднє керівництво підлеглим колективом, а також організацією його роботи.

В обґрунтування порушення пункту 4.1 посадової інструкції ОСОБА_1 відповідач вказує на не, що позивач здійснив неадекватний розподіл важких пацієнтів між лікарями відділенням, оскільки пацієнта ОСОБА_2 розподілили лікарю, який працює лише 9 місяців. Вказане, на думку представника відповідача, також свідчить про порушення ОСОБА_1 п.7.11 посадової інструкції, відповідно до якої завідувач відділенням несе відповідальність за неправильний розподіл і використання медичних і інших кадрів, своєчасне і повне укомплектування штатних посад.

Суд вважає непереконливими данні твердження, оскільки представником відповідача не доведено за допомогою належних і допустимих доказів, за якими кретеріями повинен здійснюватися розподіл хворих між лікарями відділення та не довів, який саме порядок та критерій розподілу пацієнтів є адекватним, і що вказаний порядок був порушеніий позивачем.

Дане твердження спростовується матеріалами справи. Відповідно до протоколу засідання лікарсько-контрольної комісії від 06.02.2023, щоденники заповнені в повному обсязі, лікування призначено правильно та завчасно, наскільки це було можливим. Є всі консультації завідувача відділенням, завідуючого реанімацією. Смерть умовно передбачувана та неминуча. Відповідно до протоколу засідання паталогоанатомічної конференції від 24.02.2023 анамнез хвороби пацієнта ОСОБА_2 був зібраний в повному обсязі. Розпочате лікування також було вірне. Спочатку дезінтоксикаційна терапія, щоб покращити загальний стан хворого, вчасно було розпочато профілактику лізиссиндрому, а саме схема, яка рекомендується міжнародними стандартами, і також лікар застосував індивідуальний підхід. Клінічний діагноз своєчасний, сформульований вірно, співпадіння з паталогоанатомічним.

З зазначеного вище випливає, що лікуючий лікар ОСОБА_3 , якій було розподілено лікувати пацієнта ОСОБА_2 є компетентною, та її призначення було відповідним складності пацієнта. Отже, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 порушив пункти 4.1. та 7.11. посадової інструкції.

Суд сприймає критично твердження представника відповідача про те, що ОСОБА_1 порушив п.4.6 посадової інструкції, відповідно до якого завідувач відділенням зобов`язаний організовувати лікування та надання пацієнтам орієнтованих послуг з медичного обслуговування населення з додержанням галузевих стандартів у сфері охорони здоров`я та договірних умов співпраці з НСЗУ, та п.7.9 посадової інструкції, відповідно до якої завідувач відділенням несе відповідальність за неналежний рівень та якість лікувально-діагностичної роботи у Центрі, відповідно з сучасними вимогами і рівнем розвитку науки, оскільки воно спростовується протоколом засідання лікарсько-контрольної комісії від 06.02.2023 та протоколом засідання паталогоанатомічної конференції від 24.02.2023. В даних протоколах зазначено, що лікування призначене правильно та завчасно, наскільки це можливо. Є усі консультації: зав. відділення, зав. реанімацією, хірурга. При лікуванні ОСОБА_2 використана схема, яка рекомендується міжнародними стандартами, і також лікар застосував індивідуальний підхід.

Матеріали справи не містять доказів, що позивач не організовув лікування та надання пацієнту ОСОБА_2 орієнтованих послуг з медичного обслуговування з додержанням галузевих стандартів у сфері охорони здоров`я та договірних умов співпраці з НСЗУ і зазначене призвело до смерті останього.

Відповідно до п.7.6 розділ VII "Рівень відповідальності за виконану роботу" посадової інструкції, завідувач відділення несе відповідальність за неякісне і несвоєчасне ведення медичної документації.

Згідно з Інструкцією щодо заповнення форми первинної медичної документації 003/о «Медична картка стаціонарного хворого», затвердженої Наказ Міністерства охорони здоров`я України14.02.2012 № 110 (у редакції наказуМіністерства охорони здоров`я України 21.01.2016 № 29), пунктом 23 Інструкції передбачено, що у пункті 32 медичної картки стаціонарного хворого завідувач відділення зазначає свої прізвище, ім`я, по батькові, підпис та реєстраційний номер. Згідно з пунктом 34 Інструкції, у пункті 57 медичної картки стаціонарного хворого вказується результат медичного лікування хворого. При переведенні хворого до іншого закладу охорони здоров`я складається перевідний епікриз, а у випадку смерті - посмертний. Після заповнення епікризу лікуючий лікар і завідувач відділення зазначають свої прізвища, підписи, реєстраційні номери та дату (число, місяць, рік) заповнення. У підпунктах 57.1, 57.2 після заповнення епікризу лікар і завідувач відділення зазначають свої прізвища, підписи, реєстраційні номери та дату (число, місяць, рік) заповнення. Інші обов`язки щодо заповнення форми завідувачем відділення в Інструкції відсутні.

З з копії медичної карти стаціонарного хворого №9155, вбачається, що у п. 32 та у пункті 57.2 картки, поставлені підписи ОСОБА_1 (а.с. 62, а.с.79 на звороті).

Отже, з наведеного вище суд не вбачає порушення позивачем п.7.6 посадової інструкції, оскільки як встановлено в судовому засіданні з пояснень представника відповідача, цей пункт передбачає відповідальність за неякісне і несвоєчасне ведення медичної документації особисто завідуючим хіміотерапевтичного відділенням ОСОБА_1 , а ним всі передбачені інструкцією підписи у медичній карті хворого №9155 поставлені.

Таким чином, судом було встановлено відсутність порушень, зазначених ОСОБА_1 в наказі директора Комунального некомерційного підприємства «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради» №76 від 27.02.2023 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ».

Крім цього, суд звертає увагу на те, що наявність причинного зв`язку між порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків та шкідливими наслідками є обов`язковою складовою дисциплінарного проступку, недоведення якої виключає наявність проступку.

З урахуванням дії у трудовому праві принципу презумпції невинуватості, саме роботодавець повинен довести, що шкідливі наслідки трапились семе з вини працівника.

З пояснень представника відповідача, наданих в судовому засіданні, випливає, що шкідливими наслідками, настання яких трапилось через порушення ОСОБА_1 посадової інструкції, роботодавець вважає смерть пацієнта ОСОБА_2 , яка знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з тим, що ОСОБА_1 та інші лікарі неналежним чином вели медичну документацію.

Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наведених доводів представника відповідача.

Щодо твердження позивача про те, що у нього не було відібрано письмові пояснення, чим було порушено вимоги ст.149 КЗпП Україи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Судом було встановлено, що до застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення роботодавцем не було відібрані письмові пояснення ОСОБА_1 .

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 липня 2021 року у справі № 643/10816/17 вказано, що невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений наданими суду доказами.

Суд звертає увагу, що факти порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 , які зазначені в оскаржуваному наказі, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому суд вважає, що не відібрання у ОСОБА_1 письмових пояснень в даному випадку є додатковою підставою для скасування дисциплінарного стягнення.

Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку, що дисциплінарне стягнення накладено відповідачем на позивача у вигляді догани відбулося без законної підстави з порушенням вимог трудового законодавства, за відсутності у діях ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку, а тому заявлений позов є законним і обгрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1073,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 139, 147, 148, 149 КЗпП України, ст. ст.12, 13,76-81, 89,141, 259,263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради» про визнання наказу незаконним та його скасування - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ директора Комунального некомерційного підприємства «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради» №76 від 27.02.2023 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ».

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради» на користь ОСОБА_1 1073,60 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач Комунальне непомерційне підприємство «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради», , місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 84.

Суддя: