Справа № 758/9181/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2023 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді- Якимець О. І.,

за участю секретаря судового засідання Карпишиної К.С.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

представник відповідача-2 - ОСОБА_3 ,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Затварницька Інна Петрівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд із позовом до відповідачів у якому просить: визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 (далі - відповідач-1) та ОСОБА_5 (далі - відповідач-2), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Затворницькою І. П., зареєстрований у реєстрі за № 346; вирішити питання розподілу судових витрат.

В обґрунтування позову покликається на те, що 14.05.1999 батько позивача за згодою матері позивача та самого позивача, спільно з ОСОБА_8 в рівних долях була придбана квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу. 02.06.1999 року між ОСОБА_6 (батьком позивача) та Кредитно-фінансовою спілкою «Експобанк» було укладено кредитний договір № 106, відповідно до якого банк надав позивачу кредит в сумі 35 260 грн, з граничним терміном користування до 02.09.1999 року. З метою виконання зобов`язань за кредитним договором укладено договори іпотеки та застави нерухомого майна, а саме спірної квартири. В подальшому на підставі договорів купівлі-продажу, вказана квартира декілька разів відчужувалася на користь третіх осіб. Зокрема 29 серпня 2001 року між ОСОБА_9 та відповідачем ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . У 2007 році батько позивач домовився з відповідачем ОСОБА_4 про викуп квартири АДРЕСА_1 , а також щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу даної квартири, який планували укласти за ціною 35 000,00 дол. США, які будуть виплачуватися частинами. В період з травня по жовтень 2012 року сім`єю позивача було виплачено відповідачу ОСОБА_4 23 650,00 дол. США, що підтверджується відповідними розписками. В подальшому, судовим рішенням Печерського районного суду м. Києва такі кошти були повністю стягнуті з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6 (справа № 757/6937/17-ц). таким судовим рішенням установлено факт виплати грошових коштів ОСОБА_4 грошових коштів в рахунок домовленості щодо передання у власність спірної квартири, а відтак останній мав передати у власність спірну квартиру. Натомість, 25.03.2017 між відповідачем ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Вважає, що такий договір було укладено виключно для уникнення ОСОБА_4 відповідальності та недотримання домовленостей про продаж батьку позивачу квартири в якій він проживає разом з родиною з 1999 року. Крім того, відповідач ОСОБА_5 , ніколи не навідувався та не приходив до вищевказаної квартири та навіть не оглядав її перед купівлею. Також наводить аргументи про те, що у п. 5 оспорюваного договору зазначено про проведення повного розрахунку, а саме оплату продавцем покупцю грошових коштів в розмірі 1452157,88 грн шляхом перерахування продавцем зазначеної суми на рахунок покупця, що суперечить природі укладеного договору, а відтак є фіктивним та укладений без наміру створення правових наслідків. Окрім цього, площа квартири у оспорюваному договорі не відповідає дійсні площі. Звіт про оцінку майна проведено без огляду такого об`єкта майна, ціна квартири є завищеною (п. 6 договору). У п. 7 договору вказано, що прав третіх осіб щодо спірної квартири немає, хоч на той час була судова справа № 757/6937/17-ц. Отже, усі ці обставини свідчать про фіктивність оспорюваного договору, адже волевиявлення сторін договору не було вільним та не відповідали їх внутрішній волі. Просить позов задовольнити. У відповідності до ст. 141 ЦПК України вирішити питання розподілу судових витрат.

Відповідачем ОСОБА_5 подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що волевиявлення сторін було вільним та відповідало їх волі, адже сторони договору досягли згоди з усіх істотних умов цього договору. Окрім цього, відповідач-2 звернувся до суду із позовом про усунення перешкоду у користування майно, що також свідчить про відсутність фіктивності у намірах сторін договору. Питання передачі грошових коштів за оспорюваним договором було предметом у справі № 758/16083/17. Навіть не передача коштів за таким договором не може свідчити про фіктивність оспорюваного договору. Зазначена площа квартири у оспорюваному договорі відповідає відомостям з державного реєстру речових прав щодо цього майна. Відсутність огляду предмету договору не може свідчити про фіктивність договору, адже спірна квартира була продана за ціною, яку погодили між собою сторони договору. Окрім цього, навидить відомості про те, що аналогічна справа щодо предмету та підстав позову розглядалась Подільським районним судом м. Києва (справа № 758/16083/17), рішення у справі залишено без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій. Просить у позові відмовити.

Третьою особою ОСОБА_6 подано до суду пояснення на позов. Наводить аргументи аналогічні змісті викладених у позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Відповідачем-1 не подано відзив, який би містив заперечення на позов.

Представник третьої особи ОСОБА_6 - адвокатом Горбовим В. А. подано до суду клопотання про розгляд справи у відсутності третьої особи та її представника.

09 серпня 2023 року ухвалою судді відмовлено у заяві позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно.

09 серпня 2023 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

10 серпня 2023 року ухвалою суду відмовлено у заяві позивача про забезпечення доказів.

06 вересня 2023 року ухвалою суду клопотання представника позивача про витребування доказів у справі № 758/9181/23 залишено без задоволення.

10 жовтня 2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження.

26 жовтня 2023 року ухвалою суду відмовлено у заяві позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно.

22 листопада 2023 року ухвалою суду у заяві позивача про відвід головуючому судді у справі №758/9181/23 відмовлено.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили такий задовольнити з підстав викладених у заяві по суті.

У судовому засіданні представник відповідача-2 заперечив проти позову повністю та просить у такому відмовити.

У судове засідання інші учасники справи не з`явились, хоча повідомлялись про дату, час та місце цього судового засідання, а тому з урахуванням думки присутніх сторінсправи, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності осіб, що не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

У провадженні Подільського районного суду м. Києва перебувала справа № 758/16083/17 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Затварницька Інна Петрівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири.

14 травня 1999 року за договором купівлі-продажу, зареєстрованого Товарною біржею «Українська біржа «Десятинна», ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_11 у рівних долях придбали квартиру АДРЕСА_1 /а.с. 14/.

02 червня 1999 року між ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та Кредитно-фінансовою спілкою «Експобанк» укладений кредитний договір № 106.

Пунктом 1.1 вищевказаного договору передбачено, що банк надає позичальнику кредит в сумі 35 260, 00 грн з граничним терміном користування до 02 вересня 1999 року за відсотковою ставкою по терміновій позичці 80,0% річних, а позичальник виконує зобов`язання перед банком по поверненню даного кредиту та сплату відсотків за його користування.

02 червня 1999 року між ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та КБ «Кредитно-фінансова спілка «Експобанк» укладений договір іпотеки, посвідчений державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Каплуном Ю.В., зареєстрований у реєстрі за № 5875, відповідно до умов якого квартира АДРЕСА_1 була передана в іпотеку.

09 вересня 1999 року між ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та КБ «Кредитно-фінансова спілка «Експобанк» укладений договір застави, посвідчений державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Каплуном Ю.В., зареєстрований в реєстрі за № 3-2493, відповідно до умов якого квартира АДРЕСА_1 була передана в заставу банківській установі.

Відповідно до свідоцтва про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах) від 05 вересня 2000 року, ОСОБА_12 придбав квартиру АДРЕСА_1 .

18 грудня 2000 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_13 укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Межинською Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 13-8497.

11 березня 2001 року між ОСОБА_13 та ОСОБА_9 укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мальченко Т.В., зареєстрований в реєстрі за № 867.

29 серпня 2001 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Копейчиковим І.В., зареєстрований в реєстрі за № 437.

25 березня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Затварницькою І.П., зареєстрований в реєстрі за № 346.

Судами установив, що позивач з червня 1999 року разом зі батьками ( ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ) постійно проживає у зазначеній квартирі, сплачує комунальні послуги та інші платежі по утриманню квартири, адже будь-яких заперечень із цього суду не подано.

23 січня 2017 року позивач звернувся з письмовою пропозицією до ОСОБА_4 про укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 або повернення йому отриманих у рахунок оплати вартості зазначеної квартири грошових коштів у розмірі 23 650,00 доларів США, однак 10 березня 2017 року ОСОБА_4 відмовив у її задоволенні.

Рішенням Печерського районного суду м.Києва у справі № 757/6937/17-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , з відповідача на користь ОСОБА_6 стягнуто 23 650 доларів США, як безпідставно набуті кошти на підставі статті 1212 ЦК України. Виконавче провадження ВП 57880029 з примусового виконання зазначеного вище судового рішення закінчено, у зв`язку з фактичним виконанням згідно з постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Н.В. від 25 січня 2019 року.

Дані обставини установлено судовими рішеннями у справі № 758/16083/17, а тому у відповідності до ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню у цій справі.

Згідно зі статтею 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За правилом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Правом оспорювати правочин ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України).

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Щодо аргументів позивача про те, що оспорюваний договір укладено виключно з метою уникнення ОСОБА_4 відповідальності та недотримання домовленостей про продаж позивачеві квартири. На обґрунтування таких доводів посилався на те, що в договорі невірно зазначено загальну та житлову площу квартири, неправильно визначена вартість квартири, вартість квартири є завищеною, грошові кошти насправді не перераховувалися ОСОБА_4 .

Відповідні аргументи були предметом дослідження у справі № 758/16083/17.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 18.02.2020 у справі № 758/16083/17 у позові відмовлено повністю. Рішення суду першої інстанції залишено без змін судовими рішенням судів апеляційної та касаційної інстанцій.

За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 (справа № 758/16083/17) установив, що перевіривши наявні у матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, а саме: копію договору купівлі-продажу з доданими до нього іншими документами, завірені адвокатом відповідача Бабуцького Ю. С., копію платіжного доручення №123541 від 25.03.2017 з відміткою, що підставою оплати є оспорюваний позивачем договір купівлі-продажу, банківські виписки по особових рахунках відповідачів, подані на вимогу суду, які є достатніми для висновку про сплату вартості придбаної квартири, місцевий суд, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем фіктивності спірного правочину.

Відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 18.11.2020 (справа №758/16083/17), яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 02.11.2021, доводи апеляційної скарги з приводу того, що в договорі не вірно зазначена площа та те, що в договорі купівлі-продажу було зазначено, що кошти сплачував продавець, а не покупець, суд не приймає, так як встановлено, що в договорі мали місце описки, які виправлені нотаріусом в установленому законом порядку, про що суду надані належні та допустимі докази.

Посилання позивача на те, що ОСОБА_5 не оглядав спірну квартиру, з огляду на вищенаведені пояснення обох відповідачів, не свідчать про фіктивність правочину.

Будь-яких інших доказів, які б стосувались наведених обставин у справі № 758/9181/23 позивачем не подано.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У зв`язку із цим, оскільки встановлені обставини у справі № 758/16083/17 стосуються одних і тих же осіб, які беруть участь у справі, а тому такі не потребують доказуються у даній справі.

Разом із тим, у постанові від 02.11.2021 (справа № 758/16083/17) Верховний Суд зауважив, що для визнання правочину фіктивним, суди повинні встановити наявність умислу в сторін правочину на невиконання зобов`язань за укладеним договором чи існування інших цілей, ніж ті, що передбачені правочином, тобто, у справі, що переглядається необхідно було встановити наявність умислу як у продавця ОСОБА_4 , так і у покупця ОСОБА_5 .

Будь-яких доказів, які б свідчили про умисел сторін оспорюваного правочину на невиконання зобов`язань за укладеним договором чи існування інших цілей, ніж ті, що передбачені правочином, позивачем не подано.

Окрім цього заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_5 посилається на те, що оспорюваний позивачем договір купівлі-продажу відповідав волевиявленню сторін правочину, що окрім проведених розрахунків за договором, справжність наміру придбання ОСОБА_5 спірної квартири підтверджується також його зверненням з позовом до ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, справа № 758/12798/17, яка перебуває у провадженні Подільського районного суду м. Києва.

У постанові від 18.11.2020 (справа № 758/16083/17) судом апеляційної інстанції зроблено висновок, який також підтримано Верховним Судом у постанові від 02.11.2021, із викладених вище та підтверджених доказами фактів вбачається, що: права і законні інтереси ОСОБА_6 не порушені внаслідок укладення договору; у результаті визнання договору недійсним майнові інтереси ОСОБА_6 не будуть відновлені, та і взагалі таке визнання недійсним ні на які його майнові права не вплине; позивач нічого не отримує в результаті проведення реституції (права, майно). Попри те, таких висновків не взяв до уваги позивач у справі № 758/9181/23, який був стороною у справі № 758/16083/17, та звернувся до суду із позовом про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене вище суд прийшов до переконання про те, що оспорюваний договір вчинено з наміром створення відповідних правових наслідків за таким договором. Він не суперечить вимогам закону, відповідає волі сторін на встановлення цивільних-правових відносин передбачених таким договором. Відсутність доказів щодо встановлення наявність умислу в сторін правочину на невиконання зобов`язань за укладеним договором чи існування інших цілей, ніж ті, що передбачені правочином, а тому суд прийшов до висновку про те, що немає підстави для визнання договору купівлі-продажу від 25.03.2017 недійсним, згідно з ст. 234 ЦК України.

Будь-яких інших фактичних обставин, які б мали значення для правильного вирішення спору між сторонами суд не встановив.

У зв`язку із наведеним, суд прийшов до висновку про те, що у позові необхідно відмовити повністю.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, а відтак понесені позивачем судові витрати покласти на останнього.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Затварницька Інна Петрівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири - відмовити.

Судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду із позовом - покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , місце проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач ОСОБА_4 , місце проживання - АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач ОСОБА_5 , місце проживання - АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

третя особа ОСОБА_6 , місце проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

третя особа ОСОБА_7 , місце проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Затварницька Інна Петрівна, місцезнаходження - АДРЕСА_5 .

Повне судове рішення складено 04 грудня 2023 року.

Суддя О. І. Якимець