П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2023 року місто Київ

справа № 755/15718/21

провадження №22-ц/824/6035/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

позивач - КП «Київтеплоенерго»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 21 червня 2022 року, ухвалене у складі судді Савлук Т.В.,

у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що позивач з 1 травня 2018 року надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. До 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води надавало ПАТ «Київенерго».

Відповідач ОСОБА_1 проживає в квартирі АДРЕСА_1 , квартира під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води і відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені постановою КМ України від 21 липня 2005 року № 630, зобов`язаний своєчасно сплачувати надані йому позивачем послуги.

Проте, відповідач своєчасно не сплачував вартість спожитих послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 1 липня 2021 року складає: 36941,19 грн., з яких заборгованість з централізованого опалення 13849,54 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води 23091,65 грн.

Позивач на підставі договору № 602-18 про відступлення права вимоги від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго», прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 1 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 14418,67 грн., яка складається із заборгованості за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 7904,09 грн. та заборгованості за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 6514,58 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути із ОСОБА_1 на користь КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»: заборгованість за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 7904,09 грн.; заборгованість за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 6514,58 грн.; заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 13849,54 грн.; заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 23091,65 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 21 червня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» 22886,53 грн. заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року по 1 липня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 13849,54 грн., заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року по 1 липня 2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 23091,65 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн., а всього на загальну суму 39211,19 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», представник позивача подав апеляційну скаргу, в який просив рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін. Апелянт вважає рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог незаконним і необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Представник позивача вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував строки позовної давності, чим порушив норми процесуального і матеріального права. КП «Київтеплоенерго» звернулося за захистом своїх інтересів до суду у межах позовної давності. Крім того, зазначає про те, що всупереч ст.81 ЦПК України судом першої інстанції відмовлено у стягненні заборгованості за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 14418,67 грн., при цьому належним чином не враховані надані позивачем докази ( договір цесії, додатки до нього, розрахунок заборгованості), чим порушено норми матеріального та процесуального права.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 не скористався.

Ухвалою Київського апеляційного суду 27 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 березня 2023 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 року № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м.Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», Комунальне підприємство «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади м.Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 Комунальному підприємству «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Отже, з 1 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».

28 березня 2018 року в газеті «Хрещатик» № 34 (5085) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», як виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» було укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплатою спожитих до 1 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 1 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 1 серпня 2018 року до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг) право вимоги яких відступається за цим договором зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору.

Відповідно до Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до договору цесії, позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з центрального опалення та/або централізованого постачання гарячої води за адресою: м.Київ, вул.Березняківська, 2.

Відповідно до п.1.3 Договору цесії кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка, штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які без виключень та обмежень, що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладення договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за договорами із споживачами, які зазначені у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії.

За даними довідки відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того в межах даного спору Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» правомірно пред`явлено вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в сумі 51359,86 грн. З урахуванням п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короно вірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії карантину, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню у період з 3 квітня 2017 року. Однак, враховуючи те, що детального розрахунку заборгованості в період з 3 квітня 2017 року до 1 травня 2018 року представником позивача не надано, а додано лише два додатки №.№ 1,2 до договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), в яких зазначено загальний розмір заборгованості, за який період виникла така заборгованість у вказаних додатках не зазначено, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що задоволенню підлягають лише позовні вимоги за період з 1 травня 2018 року по 1 березня 2021 року за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 13849,54 грн., та за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 23091,65 грн.

Проте, з такими висновками повністю погодитись не можна, виходячи з наступного.

Предметом апеляційного оскарження є рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що були спожиті відповідачем до 1 травня 2018 року.

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.п. 18,20,30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМ України від 21 липня 2005 року № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у встановлені строки. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настав за розрахунковим.

Якщо договором не встановлений інший термін, то з 21 числа кожного місяця починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а отже і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які до 1 травня 2018 року постачало ПАТ «Київенерго» та на даний час постачає КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», яке на підставі договору цесії набуло право вимоги до відповідача про стягнення заборгованості, яка виникла до 1 травня 2018 року.

Крім того, установлено, що відповідачем ОСОБА_1 до ухвалення у цій справі рішення суду подано до суду заяву про застосування до вимог позивача позовної давності.

Відповідно до положень ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.ч.1 та 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові..

Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короно вірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2" з 12 березня 2020 року до 20 травня 2020 року на всій території України був встановлений карантин.

Дію карантину, встановленого цією постановою, продовжено з 22 травня до 31 липня 2020 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 500.

Далі дію карантину, встановленого цією постановою, продовжено з 1 серпня до 19 грудня 2020 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641, враховуючи зміни, внесені постановами Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2020 року № 760, від 13 жовтня 2020 року N 956, від 9 грудня 2020 року № 1236.

В подальшому дію карантину, встановленого цією постановою, продовжено з 19 грудня 2020 року до 31 серпня 2022 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236, враховуючи зміни, внесені постановами Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2021 року № 104, від 21 квітня 2021 року № 405, від 16 червня 2021 року № 611, від 11 серпня 2021 року № 855, від 22 вересня 2021 року № 981, від 15 грудня 2021 року № 1336, від 23 лютого 2022 року № 229, від 27 травня 2022 року № 630.

Суд першої інстанції, врахувавши норми матеріального права, дійшов правильного висновку про те, що оскільки з 2 квітня 2020 року визначений ст.257 ЦК України строк позовної давності продовжений, вимоги позивача підлягають задоволенню у період з 3 квітня 2017 року.

Разом з тим, висновки суду першої інстанції про недоведеність позивачем позовних вимог в частині стягнення заборгованості, що виникла до 1 травня 2018 року є помилковими.

Як убачається з матеріалів справи до відповіді на відзив на позовну заяву представник КП «Київтеплоенерго» надав детальні розрахунки заборгованості, що утворилася до 1 травня 2018 року з повним періодом ( а.с.112).

З наданого позивачем розрахунку слідує, що станом на квітень 2017 року за ОСОБА_1 обраховувалась заборгованість за послуги з централізованого опалення в сумі 4560,91 грн. За послуги з постачання гарячої води і водовідведення ОСОБА_1 заборгованості не мав.

За період з квітня 2017 року по 1 травня 2018 року заборгованість ОСОБА_1 за спожиті послуги з централізованого опалення становить 3343,18 грн., а за послуги з постачання гарячої води і водовідведення ( період утворення цієї заборгованості з червня 2017 року по 1 травня 2018 року) - 6514,58 грн.

За таких обставин у суду першої інстанції відсутні були підстави для відмови позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за період з квітня 2017 року по травень 2018 року.

З урахуванням поданої ОСОБА_1 заяви про застосування до вимог позивача позовної давності, вимоги КП «Київтеплоенерго» про стягнення з відповідача заборгованості, яка утворилася з липня 2015 року по квітень 2017 року за послуги з централізованого опалення, в сумі 4560,91 грн. задоволенню не підлягають у зв`язку з пропуском позивачем позовної давності.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог КП «Київтеплоенерго».

Відповідно до ст.141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягнення сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір пропорційно до задоволених вимог в сумі 2328 грн.(( 9857,76 грн. х 100% : 14418,67 грн.) х 3405 грн. :100%)

З урахуванням наведене та керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 21 червня 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 9857,76 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2328 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус