Справа № 341/36/23
Провадження № 22-ц/4808/900/23
Головуючий у 1 інстанції Островська Н. І.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,

секретаря Працун В.В.,

з участю особи, яка подала апеляційну скаргу, позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Головашкіна В.А., відповідачки ОСОБА_2 та її представника адвоката Шевчук-Філімон Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири водою, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Островською Н.І. 19 травня 2023 року в м. Галич Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в:

У січні 2023 року представником ОСОБА_1 подано позов до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Поверхом вище зазначеного будинку, у квартирі АДРЕСА_2 проживає відповідачка ОСОБА_2 . Квартира розташована над квартирою позивачки.

21 серпня 2022 року близько 4 години у належній відповідачці квартирі в кухонній кімнаті прорвало шланг водопостачання, при цьому ОСОБА_2 не вжила своєчасних та достатніх заходів для проведення ремонтних робіт, внаслідок чого було залито водою належну позивачці квартиру. В подальшому комісією ЖКГ складено відповідний акт від 21.08.2022 року за участі відповідачки.

Внаслідок підтоплення квартири пошкоджено майно позивачки, а саме компресор у морозильній камері холодильника. Оскільки квартира внаслідок залиття підлягала капітальному ремонту, позивачка зверталася до спеціалістів, які склали робочий проєкт у частині кошторисної документації про проведення ремонтних робіт.

В подальшому неодноразово зверталась до відповідачки про відшкодування заподіяної майнової шкоди, однак остання, не заперечуючи факт підтоплення квартири, у добровільному порядку відмовилась відшкодовувати понесені позивачкою витрати на ремонт квартири та побутової техніки.

Матреріальна шкода, завдана внаслідок залиття квартири, становить 33 616,00 грн та полягає в наступному:

- витрати на ремонтні роботи в квартирі (згідно робочого проєкту у частині кошторисної документації) складають 30 596,00 грн;

- витрати на заміну термостата холодильника (згідно квитанції сервісного центру) 1000,00 грн;

- транспортні витрати 1 500,00 грн;

- витрати на розробку робочого проєкту 520,00 грн.

Також залиттям квартири їй заподіяно моральну шкоду, оскільки вона є інвалідом третьої групи, внаслідок вказаних обставин відчуває почуття приниженої гідності, образи, обурення поведінкою відповідачки, також були порушені актуальні життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив і трудових планів тощо. Моральну шкоду оцінює в розмірі 50 000 грн.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири, у розмірі 33 616,00 грн, моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн та судовий збір (а.с.1-6).

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 19 травня 2023 року в задоволенні позову відмовлено (а.с. 78-80).

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилається неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, а також невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує, що за результатами обстеження комісією ЖКГ складено відповідний акт обстеження від 01.09.2022 року за участі також і відповідачки ОСОБА_2 , яка членам комісії повідомила, що залиття квартири водою сталося внаслідок прориву в належній їй квартирі у кухонній кімнаті шлангу холодної води. При цьому ОСОБА_2 разом з іншими присутніми та членами комісії підписала цей акт обстеження та жодних клопотань не заявляла.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що належних доказів на підтвердження позовних вимог позивачем не надано.

Зазначає, що хибними є твердження суду про те, що акт обстеження складений у відсутності представників організації, яка є виконавцем послуг з утримання будинкі, споруд і прибудинкових територій, оскільки таке обстеження проводилось саме представником відділу містобудування та КП «Галичводоканал», яка є такою організацією.

Наголошує, що в акті обстеження чітко вказано, що 21.08.2022 року, приблизно о 4 годині в належній відповідачці квартирі в кухонній кімнаті прорвало шланг холодної води, внаслідок чого було підтоплено квартиру АДРЕСА_3 (квартиру, належну позивачці). В даному акті також маються відомості про те, що було залито коридор, кухню, ванну кімнату.

Також судом не дано належної оцінки показам свідків членів комісії, а саме заступника керівника КП «Галичводоканал» ОСОБА_3 та старшого інспектора відділу містобудування Сухоребської В.Р., які чітко підтвердили, що залиття її квартири сталося внаслідок проривання шлангу холодної води у квартирі АДРЕСА_2 , тобто квартирі відповідачки ОСОБА_2 .

Зазначає, що помилковим є висновок суду щодо виготовлення кошторисної документації за фактом іншого залиття, яке відбулося 21.09.2022 року, ця помилка інженера-проектувальника, де він помилився із датою, пізніше лягла в основу оскаржуваного судового рішення. На спростування зазначеного факту долучає до апеляційної скарги пояснення інженера-проектувальника ОСОБА_4 , яким підтверджується, що робочий проєкт у частині кошторисної документації помилково було датовано 21.09.2022 року замість 21.08.2022 року.

Вважає, що відповідачка ОСОБА_2 не спростувала належними та допустимими доказами відсутність своєї вини у залитті належної їй (позивачці) квартири, клопотання про проведення відповідних експертиз (зокрема, на предмет визначення причин залиття квартири), не заявляла та не надала інших доказів щодо причин залиття та розміру спричиненої їй майнової шкоди. Хоча це є процесуальним обов`язком відповідачки, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

За наведених підстав просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її вимоги у повному обсязі. Стягнути з відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3220,80 грн (а.с.84-93).

Відзив на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч.2 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Вислухавши пояснення учасників справи, доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст.367 ЦПК України законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає її частково обґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 (а. с. 25-28).

Поверхом вище над квартирою позивачки розташована квартира АДРЕСА_2 , що належить відповідачці ОСОБА_2 .

Наявний в матеріалах справи акт від 01.09.2022 року, складений комісією у складі менеджера (управителя) ЖКП ОСОБА_3 , старшого інженера відділу містобудування Сухоребської В., свідчить про те, що 21.08.2022 року у квартирі ОСОБА_2 прорвало шланг холодної води, унаслідок чого підтоплено квартиру ОСОБА_1 , зокрема такі приміщення: коридор, кухню та ванну кімнату (а. с. 11).

За зверненням ОСОБА_1 ФОП ОСОБА_4 складено зведений кошторисний розрахунок вартості об`єкта будівництва від 17.12.2022 року, відповідно до якого вартість робіт квартири позивачки для відновлення її до стану, який був до залиття квартири водою, складає 30 696,00 гривень (а. с. 12-22).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що акт про залиття квартири не відповідає вимогам, встановленим наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», а саме: складений за відсутності представників організації, яка є виконавцем послуг з утриманнябудинків і споруд та прибудинкових територій; акт не містить відомості щодо причин залиття квартири позивача. Враховуючи, що згідно показів свідків, які були в складі комісії по обстеженню квартири, причин залиття квартири встановлено не було, фіксування в акті факту підтоплення квартири зроблено зі слів позивачки, таким чином, дійсну причину залиття квартири позивачки не встановлено, кошторисна документація зроблена за фактом іншого залиття, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

З таким висновком не погоджується апеляційний суд з огляду на таке.

Згідно з Конституцією України кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). У той же час законодавство зобов`язує власників не використовувати своє майно на шкоду іншим особам.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене ст. 22 ЦК України.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазначала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням порушеного права, тобто, з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача,г) вина.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкода була завдана не з його вини.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Отже, тягар доказування факту завдання шкоди не з вини відповідача законом покладений саме на відповідача.

Згідно з п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 та відповідно до додатку до листа Мінжитлкомунгоспу від 29 серпня 2008 року № 20-8-18 факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка у відповідності до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету, затвердженого начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено зокрема: характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість) та висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Висновки суду першої інстанції про недостовірність акту внаслідок того, що в ньому невірно проставлена дата події (залиття), є неправильними, оскільки ця обставина не спростовує вини відповідачки у залитті квартири, що належить на праві власності позивачці, а інших доказів на підтвердження відсутності вини ОСОБА_2 у залиття квартири ОСОБА_1 , ураховуючи те, що згідно вимог закону саме на неї (відповідачку) у даних правовідносинах покладається обов`язок по доведенню відсутності її вини у завданні шкоди та доказів на підтвердження її доводів щодо причин такого залиття, суду не надано. Також стороною відповідача не надано будь-яких доказів, що залиття сталось з вини балансоутримувача будинку.

Враховуючи ті обставини, що відповідальність за утримання квартири квартири АДРЕСА_2 покладена на її власника ОСОБА_2 , яка пред`явила належну їй квартиру для огляду з метою встановлення причин залиття квартири АДРЕСА_3 , у судовому засіданні безспірно встановлено факт залиття квартири позивачки, внаслідок чого їй завдана матеріальна шкода, розмір якої визначено у висновку спеціаліста, складеному ФОП ОСОБА_4 17.12.2022 року і цей розмір по суті не оспорюється відповідачем. Оскільки відповідачка не заперечує обставини протікання холодної води у кухні її квартири, а лише посилається на малу інтенсивність протікання, не заперечує обстеження особами, які склали акт, місця протікання води у її квартирі з метою встановлення причин залиття квартири позивачки, визнає свій підпис у акті від 01.09.2021р., не заперечує, що безпосередньо під час залиття квартири 21 серпня 2022 року у її квартиру приходив ОСОБА_5 , чоловік позивачки, з метою з`ясування причин протікання холодної води і ним також підписаний акт, тому слід дійти висновку, що відповідачка не довела відсутність своєї вини у залитті квартири позивачки.

Виходячи із встановлених обставин справи, доведеності обставин залиття квартири позивачки внаслідок винних дій відповідачки ОСОБА_2 , внаслідок протікання холодної води з квартири АДРЕСА_2 , яка розташована над квартирою позивачки, колегія суддів дійшла висновку про про обґрунтованість позову.

При тому акт про залиття квартири є одним із доказів, який оцінюється судом у сукупності з іншими доказами відповідно до 89 ЦПК України, а не єдиним і безумовним доказом.

Доводи відповідача про те, що акт залиття квартири від 01 вересня 2021 року складений некомпетентними особами і не відповідає за формою вимогам законодавства України не приймаються судом, оскільки із пояснень сторін по справі у судовому засіданні встановлено, що члени комісії, які склали акт обстеження квартир, є працівниками організації, що обслуговує будинок і у їх компетентності сумнівів у суду не виникає.

При цьому порушення процедури при складенні акту, зокрема і щодо його форми, і щодо його змісту, не виключає вину відповідачки і дає підстав вважати доведеними обставини, що шкода позивачці спричинена не з вини відповідачки.

Тому такі доводи не заслуговують на увагу.

У акті остеження житлових приміщень зазначено, що холодною водою були залиті коридор, ванна і кухонна кімнати у квартирі АДРЕСА_3 .

Копія акта вручена відповідачці і в результаті його огляду у судовому засіданні встановлено, що його зміст повністю відповідає оригіналу.

Акт підписаний відповідачкою без жодних зауважень, виправлень та дописок не містить, тому не може бути відхилений судом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Частиною 1статті 23ЦК України передбачено, щоособа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч.3ст. 23 ЦК Українирозмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За правилами частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Щодо висновків суду першої інстанції про сумніви у акті обстеження квартири, належної позивачці від 01.09.2022 року та розбіжності у дні залиття, вказаному у акті та у звіті, внаслідок чого суд не прийняв його до уваги, необхідно наголосити на такому.

Сторони у судовому засіданні пояснили, що акт складений 01.09.2022 року тижнем пізніше, ніж мала місце поділя залиття. А ні позивачка, а ні відповідачка не заперечували, що залиття холодною водою квартири позивачки відбулося 21.08.2022 року. При складанні акту комісією рукописно зазначену дату події 21.08.2022 року. При цьму візуально місяць події записано числом нерозбірливо. Пояснененнями свідка ОСОБА_4 , інженера-проектувальника, підтверджується, що робочий проект у частині кошторисної документації помилково датовано 21.09.2022 року замість вірного 21.08.2022 року.

Отже, вина відповідачки підтверджується актом про залиття від 01.09.2022 року, який відповідачем не спростовано. Розмір завданих збитків підтверджуються робочим проектом суб`єкта оціночної діяльності ФОПК ОСОБА_6 від 17.12.2022 року у частині кошторисної документації «Ремонтні роботи в квартирі АДРЕСА_3 , пошкодженої внаслідок залиття водою 21.08.2022 року по АДРЕСА_4 (власник ОСОБА_1 )» та становить 30 596,00 грн, а також вартість висновку з проведення оцінки завданої шкоди складає 520,00 грн, а всього 31 116,00 грн, тому в цій частині позов підлягає задоволенню.

Не підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення витрат на заміну термостата холодильника та транспортних витрат, пов`язаних із транспортуванням холодильника до сервісного центру в розмірі 2500,00 грн, оскільки такі витрати не підтверджені належними та допустимими доказами, оскільки у акті обстеження не зазначено, що внаслідок залиття водою квартири позивачки була пошкоджена побутова техніка, зокрема і холодильник.

Щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн слід зазначити, що такий розмір шкоди є завищеним, не відповідає принципам розумності і справедливості.

Позивач обґрунтовує моральну шкоду характером та глибиною моральних страждань, вагомістю вимушених змін у її житті, тривалістю негативних наслідків, небезпекою для здоров`я позивачки.

Виходячи з положень статі 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Таким чином, враховуючи те, що апеляційним судом встановлено порушення прав позивачки, внаслідок чого вона змушена вживати додаткових і вимушених зусиль для організації свого побуту, що спричинило моральну шкоду, тому вона має право на її відшкодування.

Дослідивши безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно усі осбавини справи, оцінюючи усі у сукупності докази, виходячи із критерію пропорційності порушення і необхідних зусиль для відновлення порушеного права, принципів розумності і справедливості, апеляційний суд дійшов висновку, що відшкодування моральної шкоди має становити 2000,00 грн. Такий розмір шкоди буде достатньою сатисфакцією для позивачки і не надто обтяжливим для відповідачки.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи вище викладене, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Судові витрати стягуються з відповідачки на користь позивачки пропорційно до задоволених позовних вимог відповідно до ст. 81 ЦПК України ( судовий збір за подання позову і апеляційної скарги, виходячи з того, що позов в частині матеріальної шкоди задоволений на 94%, моральної на 4%).

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до пункту другого частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 19 травня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_6 , матеріальну шкоду в розмірі 31 116,00 гривень (тридцять одна тисяча сто шістнадцять гривень нуль копійок) і відшкодування моральної шкоди в розмірі 2 000,00 грн (дві тисячі гривень нуль копійок), а всього 33 116,00 грн (тридцять три тисячі сто шістнадцять гривень нуль копійок).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_6 судові витрати, сплачені за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 3553,02 грн (три тисячі п`ятсот п`ятдесят три гривні дві копійки).

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складено 18 вересня 2023 року.