Справа № 286/1007/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

з секретарем Павленко Л. В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення помилково перерахованих коштів , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, в інтересах якого діє адвокат Янковський В.В., звернувся до суду з позовом та просить стягнути з ОСОБА_3 на його ОСОБА_1 користь грошові кошти в сумі 160100 грн. 00 коп., а також судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору у сумі 1601 грн. 00 коп., мотивуючи тим, що у період з 21 квітня 2021 року по 18 січня 2022 року ним - фізичною особою ОСОБА_1 з особових карткових рахунків №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 було помилково перераховано ОСОБА_3 на особовий картковий рахунок № НОМЕР_4 грошові кошти на загальну суму 160 100 грн. 00 коп. Жодних договірних чи зобов`язальних правовідносин між ними не існувало та не існує.

02.03.2023 на адресу реєстрації місця проживання відповідача ним було направлено через оператора поштового зв`язку АТ «УКРПОШТА», цінним листом з описом, вимогу з проханням протягом 7 календарних днів з дня отримання даної вимоги, повернути помилково сплачені ним кошти у період з 21 квітня 2021 року по 18 січня 2022 року в сумі 160 100 грн. 00 коп., по особовому рахунку № НОМЕР_4 , на його картковий рахунок IBAN НОМЕР_5 № картки НОМЕР_1 в банку АТ КБ «ПриватБанк», МФО 305299, РНОКПП НОМЕР_6 .

Вищезазначену вимогу особисто отримала відповідач у ВПЗ 11106 (м. Овруч) АТ «УКРПОШТА» - 08.03.2023. Між тим, станом на теперішній час, відповідач не виконала дану вимогу у визначений позивачем строк та залишила останню без відповіді.

Враховуючи відсутність підстав у позивача для переказу відповідачу грошових коштів на її банківські реквізити, остання, в розумінні Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", є неналежним отримувачем зазначених коштів, у неї відсутні підстави для набуття грошових коштів, перерахованих позивачем.

Набуте безпідставно майно підлягає поверненню за правилами ч.2 ст. 530 ЦК України в семиденний строк від дня пред`явлення вимоги.

Враховуючи вищевказане, в тому числі і надіслану позивачем вимогу від 2 березня 2023 року щодо необхідності в семиденний строк з моменту отримання даної вимоги здійснити повернення помилково нарахованих коштів в сумі 160 100 грн. 00 коп, та обставини, що станом на день звернення із позовом грошові кошти на рахунок позивача від відповідача не надходили, тому повернення таких коштів підлягає здійсненню в судовому порядку.

Відзиву на позов відповідачем надано не було.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з підстав, викладених в позові.

Відповідач та її представник в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечили. При цьому відповідач вказала, що вона не заперечує факт надходження коштів на її рахунок. Якщо квитанції підтверджують надходження, то значить вони були. Однак, вона їх не контролювала, не рахувала суми так як до її зарплатного рахунку відкрито ще три карткові рахунки: одна картка у чоловіка та дві картки у дітей.

Її цивільний чоловік ОСОБА_5 перебував у договірних відносинах з позивачем. Він офіційно працював у охоронному бюро «Купол 87 (89)». Охоронні бюро були в м. Києві, м. Львові. Саме йому перераховував кошти ОСОБА_1 на заробітну плату, харчування, житло для працівників, яких він підшукував. Коли чоловіка незаконно звільнили і він вирішив звернутися до суду, тоді появилися позови, а саме вказаний позов та ще два позови: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які також перебувають в Овруцькому районному суді. ОСОБА_8 та її чоловік давно знайомі. Вони разом вчилися, служили. Вони дружили сім`ями. Вона знайома з його дружиною. В 2010 році були в них в гостях в м. Харкові.

Вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази в справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Згідно із ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість зробити висновок про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною другою статті 11 ЦК України.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Загальна умова ч.1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi цієї статті тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або взагалі була відсутня.

Суть кондикційного зобов`язання виражається в тому, що набувач безпідставно збагатився за рахунок потерпілого, а тому зобов`язаний не лише повернути йому майно в натурі чи відшкодувати його вартість (стаття 1213 ЦК), а й у повному обсязі компенсувати потерпілому негативні наслідки від неможливості йому користуватися майном за призначенням шляхом відшкодування всіх доходів, які набувач одержав або міг одержати від цього майна, а набувач безпідставно збагатився за рахунок потерпілого.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Вказана правова позиція сформульована Верховним Судом у постанові від 29.03.2022 у справі № 296/3518/19 (провадження № 61-20356св21).

Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Тобто, норми статті 1212 ЦК України застосовуються до позадоговірних зобов`язань.

Вказана правова позиція сформульована Верховним Судом у постановах: від 10 вересня 2018 року у справі № 638/11807/15-ц (провадження № 61-1215св17), від 12 вересня 2018 року у справі № 154/948/16 (провадження № 61-4497ск18), від 12 грудня 2018 року у справі № 205/3330/14-ц (провадження № 61-1133св18), від 24 березня 2021 року у справі № 369/8126/17 (провадження № 61-5137св19).

Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до абз. 2 п.п. 1.24 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" помилковий переказ - це рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що в період з 21 квітня 2021 року по 18 січня 2022 року ОСОБА_1 з особових карткових рахунків №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 на картковий рахунок № НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_3 , перераховано грошові кошти на загальну суму 160100 грн., а саме: 21.04.2021 3600 грн., 14.05.2021 100 грн., 07.06.2021 15000 грн., 28.08.2021 3100 грн., 31.08.2021 8000 грн., 17.08.2021 8000 грн., 18.09.2021 2500 грн., 18.09.2021 4500 грн., 24.09.2021 5000 грн., 01.10.2021 1100 грн., 30.11.2021 15000 грн., 30.11.2021 14200 грн., 02.12.2021 15000 грн., 16.12.2021 15000 грн., 16.12.2021 13600 грн., 20.12.2021 2800 грн., 31.12.2021 20000 грн., 31.12.2021 9200 грн., 18.01.2022 - 3500 грн. із призначенням платежу «переказ особистих коштів», що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 29.09.2022 №LQ7AQ2D1V23LGGIV та квитанціями АТ КБ «ПриватБанк» про переказ коштів (а.с. 46,48-49,53-54).

2 березня 2023 року на адресу реєстрації місця проживання відповідача ОСОБА_3 , позивачем ОСОБА_1 , через оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта», цінним листом з описом №298 було направлено вимогу з проханням протягом 7 (семи) календарних днів повернути помилково сплачені ним кошти у період з 21 квітня 2021 року по 18 січня 2022 року в сумі 160100 грн. 00 коп. по особовому рахунку № НОМЕР_4 на його картковий рахунок в банку АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.47,50-51,55).

Суд відмічає, що в судовому засіданні позивач підтвердив, що він є директором охоронної фірми «Купол 87». Підтвердив також і той факт, що він знає чоловіка відповідача - ОСОБА_5 , який працював менеджером в охоронній фірмі, директором якої він є. Знав і відповідача, але з нею не спілкувався. Заперечив той факт, що вони дружили сім`ями, а також заперечив факт, що кошти перераховував саме для ОСОБА_5 ..

Поряд з тим, неодноразове перерахування коштів позивачем на банківський рахунок відповідача, а саме: було здійснено 19 переказів протягом 9 місяців, із зазначенням саме її прізвища, імені та по батькові, свідчать про добровільність, системність таких дій та їх цілеспрямований характер, що обумовлено характером певних стосунків, зокрема при встановленні під час судового розгляду справи наявності факту трудових правовідносин позивача та чоловіка відповідача.

Позивачем та його представником в судовому засіданні не надано жодного доказу наявності саме помилки в діях позивача, спростування вказаних обставин.

Так, як при пред`явлені позову він вказав на помилковість перерахування коштів, так і в судовому засіданні вказував саме на помилку. Пояснював, що кошти призначалися іншій особі, однак, перераховуючи кошти через сервіс Приват24, він не звернув увагу перший раз на дані особи, якій перераховував кошти, а потім використовував шаблон. Не подивився, бо в нього була така ситуація. Дізнався, що кошти перераховані саме відповідачу через 8 місяців, коли йому про це повідомила особа, якій він мав перераховувати кошти.

Наведені позивачем обставини на обгрунтування помилки, суд не може покласти в основу рішення у справі, оскільки при призначенні платежів іншій особі помилка не могла повторюватися такий тривалий період у часі і при здійсненні 19 платежів. Отримання відомостей про рахунок відповідача позивач також пояснив помилкою, що викликає у суду обгрунтовані сумніви щодо ряду випадковостей, які стосуються саме дружини колишнього менеджера фірми, директором якої є позивач. Тобто, позивачем не наведено взагалі фактичні обставини перерахування цих коштів відповідачу та не доведено, що помилка взагалі мала місце.

Отже, стороною позивача не доведено абсолютну безпідставність набуття його коштів відповідачем, не доведено факту, що вона безпідставно збагатилася за рахунок позивача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) дійшла висновку, що на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Таким чином, зважаючи, що позивачем не наведено взагалі фактичні обставини перерахування спірних коштів відповідачу, не доведено абсолютну безпідставність набуття його коштів останньою, суд приходить до висновку, що спірні кошти перераховувались позивачем не помилково, а саме цілеспрямовано на рахунок відповідача - дружини ОСОБА_5 , що підтверджується наявністю юридичного факту трудових відносин, які склались між позивачем, як директором охоронної фірми «Купол 87», та чоловіком відповідача, який працював на посаді менеджера даної фірми. Вказаний факт визнається позивачем та відповідно не потребує доведення. Зазначення в призначенні платежу «переказ особистих коштів» свідчить про волевиявлення позивача на перерахування коштів та відповідно свідчить, що це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками даних правовідносин породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, унаслідок юридичного факту трудових відносин позивача та чоловіка відповідача, що прямо передбачено ч.2 ст. 11 ЦК України.

Крім того, суд враховує, що не має місця і факт допущення помилки при здійсненні вказаних переказів і іншими особами: з вини банку або іншого суб`єкта переказу, що є підставою оцінювати вказаний переказ як помилковий з огляду на положення абз. 2 п.п. 1.24 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", на який посилається позивач, обгрунтовуючи свої вимоги.

Відповідно спірні кошти не можуть вважатися майном набутим чи збереженим без достатніх правових підстав.

При цьому, суд звертає увагу, що правовідносини у справі, на правові висновки у постанові по якій посилається представник позивача у позовній заяві, а саме постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №910/1531/18 та у справі, що розглядається, не є подібними, позаяк існує ряд істотних відмінностей у фактичних обставинах таких спорів, пов`язаних із правами й обов`язками їх сторін, суб`єктному складі, що в свою чергу зумовлює і різний зміст спірних правовідносин, та унеможливлює застосування правового висновку Верховного Суду, наведеного у постанові, на яку посилається позивач у позовній заяві, до спірних правовідносин у цій справі.

Відтак, аналізуючи та оцінюючи правовідносини, що склалися, норми права, що їх регулюють та досліджені докази в їх сукупності, а також виходячи із відповідності установлених судом вищевказаних обставин одному з основних завдань цивільного судочинства, регламентованому статтею 2 ЦПК України - справедливому розгляду і вирішенню цивільних справ, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, суд приходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1601 грн.00 коп. в дохід держави.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 245, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ), який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ), яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , про стягнення помилково перерахованих коштів, відмовити.

На рішення суду до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд Житомирської області може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А. Л. Гришковець

Повне рішення виготовлено 22 листопада 2023 року.