Справа № 336/8195/23
У Х В А Л А

І МЕ Н Е М У КР А Ї Н И

про залишення позовної заяви без руху

19 вересня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щаслива О.В., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частину домоволодіння,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на 10/11 частин домоволодіння АДРЕСА_1 .

Вивчивши матеріали справи, суддя вважає, що позов необхідно залишити без руху з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно ст. ст. 1, 2 Закону України "Про судовий збір" (далі - Закон), судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2023 рік" з 1 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2684 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ N 10 від 17.10.2014 р. "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" (з урахуванням змін, внесених Постановою ВССУ N 10 від 25.09.2015 р.), розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки такий обов`язок покладається на позивача. Проте, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд.

Частиною 3 статті 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Судом установлено, що позивачем заявлено вимогу майнового характеру, однак ціну позову не визначено, документи підтверджуючі сплату судового збору не надано.

Також, щодо визначення ціну позову, суд зазначає, що ціна позову повинна дорівнювати сумі ринкової вартості спірного майна на день подання позовної заяви до суду.

Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

В якості доказу вартості майна суду можуть бути подані звіт про оцінку саме ринкової вартості майна, однак, позивачем дані докази надані до суду не були.

Відповідно до ч. 2 ст. 176 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Суд приходить до висновку, що слід визначити позивачеві до сплати суму судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру в сумі 13420 грн., оскільки позивачем зазначено, що вартість будівельних матеріалів склала понад трьох мілліонів гривень.

Позивач просить звільнити його від сплати судового збору або зменшити його розмір з підстав, передбачених ст. 136 ЦПК України.

Стаття 136 ЦПК України, на яку посилається позивач, встановлює право суду відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк в залежності від майнового стану особи або зменшити чи звільнити від судових витрат з тих самих підстав, тобто в залежності від майнового стану сторони в порядку, встановленому законом.

Спеціальним Законом, що внормовує питання, пов"язані зі сплатою судового збору, та встановлює підстави і процедури звільнення від сплати судового збору, зменшення його розміру, відстрочення або розстрочення його сплати, є Закон України "Про судовий збір", у відповідності до ч. 2 ст. 8 якого суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Як випливає із змісту ч. 1 ст. 8 Закону, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік (1); або позивачами є (2): військовослужбовці (а); батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів (б); одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю (в); члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї (г); особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена (ґ); або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (3).

За змістом вказаної норми, відстрочення, розстрочення, звільнення від сплати судового збору на певний строк або звільнення від сплати такого є правом суду, а не обов`язком.

З наведених положень цивільного процесуального законодавства та законодавства про судовий збір слідує, що передумою для, зокрема, звільнення від сплати судового збору, як про те клопочеться позивач, є скрутне майнове становище особи та її належність до однієї з категорій осіб, що перелічені в частині 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір", або розмір судового збору, що перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік, або такий предмет позову, як захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

При цьому майновий стан сторони та умови, наведені в частині 1 ст. 8 Закону, при вирішенні питань звільнення від сплати судового збору мають враховуватись у сукупності, тобто лише сукупність двох передумов, що зазначені в законі є підставою для постановлення рішення суду про звільнення від сплати судового збору.

Про це свідчить конструкція частини першої статті 8 Закону України, у відповідності до якої майновий стан особи не є самостійною підставою для звільнення, а має враховуватись за наявності певних умов, перелічеених судом.

Позивач не лише не надає жодних фактичних даних на користь наявності підстав для звільнення його від сплати судового збору в порядку, встановленому спеціальним законом, а й навіть не посилається на певні обставини, які могли б зумовити прийняття рішення на його користь, обмежившись лише проханням звільнити його від сплати судового збору, втіленим і одному реченні.

Натомість, зі змісту позову випливає, шо позивач є молодою працездатною особою, що впоралася з тягарем витрат на будівництво нерухомого майна, розмір яких обчислюється сумою в 3000000 грн., не є особою з інвалідністю і т.і., що свідчить на користь висновку про його фінансову здатність забезпечувати гідну життєдіяльність та задоволення необхідних потреб.

Згідно із ч. 4 ст. 177 ЦПК України, яка містить перелік документів, що додаються до позовної заяви, та вимоги до цих документів, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Окрім наведених міркувань, відмовляючи в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд виходить з того, шо звернення до суду є правом особи, тому, обравши такой шлях захисту свого цивільного права, сторона у відсутність встановлених законом пільг щодо сплати судового збору та законних підстав для його звільнення повинна усвідомлювати необхідність дотримання встановленого цивільним процесуальним законодавством та законодавстівом про судовий збір порядку звернення до суду, реалізація якого передбачає обов"язкову сплату судового збору.

Призначенням Цивільного процесуального кодексу України є визначення юрисдикції та повноважень загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених ним справ, встановлення порядку здійснення цивільного судочинства.

Порядок звернення до суду з позовом на зихист цивільних прав та інтересів в частині сплати судового збору наведений суддею.

Порушенням цього порядку є, в тому числі, несплата судового збору у випадках, коли його сплата є обов"язковою.

За таких обставин суддя позбавлена можливості відкрити провадження в справі, а позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 13420 грн. або надати відповідний звіт про ринкову вартість майна на день звернення до суду у відповідності до якого можливо визнати розмір судового збору.

Оскільки згідно ст. 185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання викладених в ст. ст.175, 177 ЦПК України вимог, підлягає залишенню без руху, позивачу треба надати строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення йому ухвали.

Керуючись ст. ст. 175,177, 185, 353 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частину домоволодіння залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків не більше семи днів з дня вручення йому ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України у встановлений строк, позов вважатиметься неподаним і буде йому повернено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О.В. Щаслива