1Справа № 335/7854/23 2-о/335/255/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Воробйова А.В., за участю секретаря судового засідання Колесник В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Яма Дмитро Миколайович, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк Ірина Іванівна про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Яма Д.М. звернулася до суду з заявою про вставлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява мотивована, тим що квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності в рівних долях - по 1/4 частці - наступним громадянам: ОСОБА_4 (рідний батько заявниці), ОСОБА_3 (рідна мати заявниці), ОСОБА_1 (заявниця), ОСОБА_2 (рідний син заявниці).

Право власності підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 21.04.1994 р. № НОМЕР_1 , виданим ЗМК „Запоріжсталь і зареєстрованим в ОП "ЗМБТІ" 20.05.1994 р.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4 . ОСОБА_4 заповіту не залишив. Жоден зі спадкоємців за законом із заявою про прийняття спадщини не звертався, спадкова справа не заводилася. Фактично спадкове майно -1/4 частку квартири - прийняла мати заявниці ОСОБА_3 , оскільки продовжувала проживати в цій квартирі. Будь-яких домовленостей щодо розподілу частки ОСОБА_4 між співвласниками не було, оскільки всім було достатньо того, що квартира є приватизованою лише на членів родини. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 .

З метою прийняття спадщини заявниця звернулася до приватного нотаріуса Вовк І.І., проте 21.04.2023 р. отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка обґрунтована тим, що відсутні будь-які офіційні підтвердження факту спільного проживання заявниці зі спадкодавцем, а сама заява подана з порушенням строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України.

Фактично спадкове майно, що залишилося після смерті матері ОСОБА_3 -1/4 частку, що належала ОСОБА_3 , а також 1/4 частку, яку вона фактично успадкувала після смерті чоловіка - прийняла заявниця, оскільки з січня 2020 р. (негайно після смерті батька) вселилася до спірної квартири для здійснення догляду за матір`ю. ОСОБА_2 , маючи на праві власності 1/4 частку квартири, в ній не проживає, працює і постійно мешкає в м. Києві.

Починаючи з січня 2020 р. заявниця постійно проживає в квартирі АДРЕСА_2 , в цій квартирі знаходяться її документи, речі домашнього вжитку.

За життя матері заявниця опікувалася нею, купувала продукти харчування і ліки, вони спільно вели домашнє господарство.

За захистом своїх прав та інтересів із заявою про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини із спадкодавцем заявник звернулася до суду.

Ухвалою судді від 23.08.2023 р. заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з повідомленням учасників судового розгляду.

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав та просив її задовольнити.

В судове засідання заінтересована особа ОСОБА_2 не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги викладені в заяві ОСОБА_1 підтримує.

В судове засідання заінтересована особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. не з`явилася, причину неявки суду не повідомила.

Суд заслухавши представника заявника, дослідивши та оцінивши в сукупності всі докази, проаналізувавши законодавство, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.

Статтею 235 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про право власності на житло від 21.04.1994 р. № НОМЕР_1 , виданим ЗМК „Запоріжсталь і зареєстрованим в ОП „ЗМБТІ 20.05.1994 р. Квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності в рівних долях - по 1/4 частці ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Вознесенівським районний у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №113.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Шевченківським районний у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №113.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 (сусід заявниці ), ОСОБА_6 (знайома заявниці) пояснили, що вони знайомі з батьками заявниці та самою заявницею, яка переїхала жити до матері ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 в 2020 році після смерті батька ОСОБА_4 , за якою здійснювала догляд та там мешкала.

Оскільки заявниця проживала разом з матір`ю на час її смерті, вона прийняла спадщину після смерті матері за законом відповідно до ст. 1268 ЦК України.

Внаслідок смерті особи відкривається спадщина (ч. 1 ст. 1220 ЦК України).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, в т.ч. право власності на майно.

Згідно зі ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той із подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч.1,3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не відмовився від неї.

Факт родинних відносин між заявником ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_3 , підтверджується свідоцтвом про народження заявника ОСОБА_7 (Мітько) серія НОМЕР_2 , відповідно до відомостей якого у графі «мати» зазначена ОСОБА_3 , та копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Вважаючи, що спільним проживанням заявник ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері, вона звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право власності за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , однак у зв`язку з тим, що на день смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_1 була зареєстрована окремо від спадкодавця та не подала заяву про прийняття спадщини в строк, встановлений ст.1270 ЦК України, приватний нотаріус ЗМНО Вовк І.І. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, про що винесено постанову № 391/02-31 від 21.04.2023 р.,

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Наказу № 296/5 від 22.02.2012 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п.3.22 Наказу № 296/5 від 22.02.2012 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 ст. 294 ЦПК України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що заявнику необхідно встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину, отже встановлення факту проживання заявника з ОСОБА_3 на момент її смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви, оскільки судом встановлено факт проживання заявника ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , на час відкриття спадщини, так як це підтверджується зібраними по справі доказами наявними в матеріалах справи.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права на спадщину, а іншої можливості встановити вказаний факт не можливо.

Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст.1216,1218,1220,1221,1261,1268-1270 ЦК України, ст.ст. 4, 5 , 12 , 13 , 15,16, 76-81, 89, 247,258,263-265,273,315, 317-319, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Яма Дмитро Миколайович, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк Ірина Іванівна про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 11 грудня 2023 року.

Суддя А.В.Воробйов