Справа № 367/7130/23
Провадження №2-з/367/185/2023
УХВАЛА

Іменем України

про забезпечення позову

14 вересня 2023 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Мерзлий Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

встановив:

В провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Лєтнєва Олена Вячеславівна, про визнання договору недійсним.

Разом з вказаним позовом до суду надійшла заяву про забезпечення позову, згідно якої заявник просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , із забороною її відчуження будь яким особам.

Заяву обґрунтовано тим, що 19.02.2020 сталася ДТП за участі транспортного засобу, що належав позивачу та транспортного засобу, що належав відповідачу ОСОБА_2 . Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 06.04.2020 винуватцем вказаного ДТП було визнано ОСОБА_2 . В червні 2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з цивільним позовом про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП до ОСОБА_2 . Ухвалою від 12.06.2020 судом відкрито провадження в цивільній справі. Зазначає також про те, що до пред`явлення вказаного позову позивачем заявлялись клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , в задовленні яких судом було відмовлено. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17.11.2021 по справі №759/10169/20 було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та стягнуто з останнього на користь позивача матерільну шкоду в розмірі 677341,29 грн. Вказане рішення було залишено в силі постановою Київського апеляційного суду від 13.09.2022. Разом з цим, позивачу стало відомо з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що ОСОБА_2 22.09.2020, тобто після порушення провадження і майже за місяць до підготовчого засідання у цивільній справі про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, в один і той же день знімає іпотечний арешт і через 2 години здійснює дарування належної йому квартири за адресою: АДРЕСА_2 , рідній матері ОСОБА_3 . Таким чином, заявник вказує про те, що ОСОБА_2 всіляко намагався уникнути реального відшкодування завданих ним збитків, укладаючи фіктивні правочини. Вказує про те, що оскільки станом на сьогодні спірна квартира не перебуває під арештом, то вона без будь яких перешкод може бути відчужена відповідачем на користь сторонніх осіб, що у свою чергу, призведе до утруднення або неможливості виконання рішення суду, яке буде ухвалене судом за результатами розгляду цієї заяви. За таких обставин виникла необхідність у забезпеченні позову.

Відповідно до приписів ч.1 ст.153 ЦПК України, суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, ціну позову, про забезпечення якого просить заявник.

Крім того, згідно роз`яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року за № 9, вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Аналіз вказаних правових норм свідчить, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Також слід звернути увагу, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Тому достатнім обґрунтуванням для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

До аналогічних висновків прийшов і Верховний Суд в своїй Постанові від 17.10.2018 р. № 183/5864/17-ц|61-38692св18.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Самі лише твердження про те, що існує реальний ризик недобросовісного відчуження відповідачем спільного сумісного майна не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Підставами для забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, грошові кошти є належність цього майна, коштів відповідачеві, їх знаходження в нього чи в інших осіб.

Так, судом встановлено, що до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Лєтнєва Олена Вячеславівна, про визнання договору недійсним.

Предметом спору є визнання договору дарування квартири за адресою: АДРЕСА_2 , від 22.09.2020, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Лєтнєвою О.В. недійсним.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (інформаційна довідка №323868593 від 23.02.2023), власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору дарування від 22.09.2020, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Лєтнєвою О.В., є ОСОБА_4 .

Дослідивши матеріали заяви та додані до неї документи, враховуючи наведені докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві щодо забезпечення позову, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд вважає за можливе задовольнити заяву.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149-153 Цивільного процесуального кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суддя,-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 ,яка на праві власності належить ОСОБА_4 , із забороною її відчуження будь яким особам.

Копію ухвали направити для відома сторонам.

Допустити негайне виконання ухвали.

Роз`яснити, що особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду в порядку і строки передбачені ст.ст. 353, 354, 355 ЦПК України.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Л.В. Мерзлий