Провадження № 2/522/6918/23
Справа № 493/1362/23
УХВАЛА

про залишення без руху

05 жовтня 2023 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Бондар В.Я., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 05.09.2023 звернулася до Балтського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 05.09.2023 справу передано за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси.

Справа 03.10.2023 надійшла до Приморського районного суду м. Одеси та 04.10.2023 була передана судді Бондарю В.Я.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд приходить до наступного висновку.

Положеннями ч. 4 ст. 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до абз. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем заявлено вимогу немайнового характеру та вимоги майнового характері з орієнтованою ціною позову 4 108 626 грн.

ОСОБА_1 оплатила судовий збір в максимальному розмірі 13 420 грн, однак позивач не оплатила судовий збір за вимогу немайнового характеру.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб визначений ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» та 1 січня 2023 року становить 2 684 грн.

Тобто, за одну вимоги немайнового характеру сума судового збору становить 1 073,60 грн.

Вищевикладене не дає підставу суду зробити висновок про належне оформлення позовної заяви у відповідності до ст.175 ЦПК України.

Статтею 185 ЦПК України встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного, суд вбачає, що позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви, а саме: доплатити судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Заяву про усунення недоліків разом з долученими документами необхідно надати до Приморського районного суду м. Одеси через канцелярію суду.

Разом з позовом позивачем подано заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту, оголошення заборони відчуження, а також заборони здійснювати проведення державної реєстрації стосовно наступного майна: автомобіль Toyota Rav-4 Hybrid, номерний знак НОМЕР_1 , автомобіль TATA LPT 613, номерний знак НОМЕР_2 , автомобіль ЗИЛ, номерний знак НОМЕР_3 , автомобіль ВАЗ, 2001 року випуску, квартира, загальною площею 62,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що частина спільного майна юридично оформлена на відповідачів, то існує реальна загроза відчуження майна третім особам. Позивачу достеменно відомо, що відповідач має реальний намір відчужити спільні об`єкти нерухомості та автомобілі, оскільки на час пред`явлення позову вже продав один спільний автомобіль своїй матері.

Дослідивши матеріали позовної заяви у межах вирішення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову, суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 4 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

До заяви не додано жодного доказу, який підтверджував би побоювання позивача про неможливість чи затруднену можливість виконання рішення, у разі ухвалення такого на користь позивача, жодних доказів про бажання чи намір відповідача відчужити майно, до заяви долучено не було.

Отже, суд не може зробити висновку про наявність підстав, які б свідчили що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, враховуючи, що заявником не доведено факту унеможливлення чи утруднення виконання рішення суду, у разі невжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку про відмову у забезпеченні позову.

Крім того, позивачем долучено до позову клопотання про забезпечення доказів, шляхом витребування.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Частиною 2 ст. 116 ЦПК передбачені способи забезпечення судом доказів, серед яких: допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заявник не вказує підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання доказів стане неможливим. З матеріалів справи таких підстав також не вбачається.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказує, що самостійно не може отримати необхідні докази, втім такі доводи є підставою для витребування доказів, а не забезпечення.

Роз`яснити заявнику його право подати до суду заяву про витребування доказів, в порядку ст. 84 ЦПК України.

За таких обставин, враховуючи, що підстав допускати, що засіб доказування може бути втрачений чи збирання доказів стане неможливим у суду немає, суд вбачає, що підстави для задоволення заяви про забезпечення доказів відсутні.

Керуючись ст.ст. 175, 185, 258, 260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя залишити без руху.

Встановити позивачеві десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачу.

У разі не усунення зазначених недоліків у встановлений строк позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачам.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення доказів відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її підписання в частині відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову та доказів.

У частині залишення позовної заяви без руху ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.Я. Бондар