ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/129/21 Номер провадження 22-ц/814/3280/23Головуючий у 1-й інстанції Цімбота Л.Г. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Гальонкіна С.А., Кузнєцової О.Ю., при секретарі судового засідання: Буйновій О.П., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 06 лютого 2023 року (прийняте суддею Цімбота Л.Г., повний текст рішення складено суддею 15 лютого 2023 року) у справі за позовом Першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, Сенчанської об`єднаної територіальної громади в особі Сенчанської сільської ради Полтавської області до ОСОБА_1 , треті особи на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про скасування державної реєстрації права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2021 року перший заступник керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області звернувся до суду в інтересах державив особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області та Сенчанської об?єднаної територіальної громади в особі Сенчанської сільської ради Полтавської області до ОСОБА_1 , треті особи на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про скасування наказу державної реєстрації права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позовні вимоги мотивовані тим, що наказом ГУ Держгеокадастру в Полтавській області №15094 - СГ, №15097 - СГ, №15084 - СГ, №15096 - СГ, №15079 - СГ, №15085 - СГ, №15098 - СГ, №15078 - СГ, №15080 - СГ, №15093 - СГ від 06.07.2020 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 передано із земель державної власності у приватну власність по 2 га землі для ведення особистого селянського господарства на території Вирішальненської сільської ради Лохвицького району. На підставі вказаних наказів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 здійснено Державну реєстрацію права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :00:009:0362, :00:009:0364, :00:009:0365, :00:009:0363, :00:009:0359, :00:009:0366, :00:009:0367, :00:009:0358, :00:009:0360, :00:009:0361.

Позивач вважає, що вищевказані накази ГУ Держгеокадастру в Полтавській області є незаконними, оскільки, за результатами проведеного працівниками Головного управління службового розслідування було встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 до ГУ Держгеокадастру в Полтавській області у встановленому законом порядку не зверталися, а вищевказані спірні накази управлінням не видавалися. За вказаним фактом Лохвицьким ВП ГУНП в Полтавській області розслідується кримінальне провадження № 0000083 від 09.09.2018 за ч.4 ст.358 КК України.

Таким чином, записи про проведену державну реєстрацію прав за № 37294634 від 09.07.2020, № 37256545 від 08.07.2020, № 3726255 від 08.07.2020, № 37256976 від 08.07.2020, №37257597 від 08.07.2020, №37260813 від 08.07.2020, № 37260398 від 08.07.2020, №37261169 від 12.08.2020, №37261513 від 08.07.2020, №37262183 від 08.07.2020 щодо державної реєстрації права приватної власності на земельні ділянки за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 внесені державним реєстратором прав на нерухоме майно, в умовах відсутності для цього підстав.

Окрім того прокуратурою встановлено, що вказані особи згідно договорів купівлі - продажу продали спірні земельні ділянку ОСОБА_1 . В подальшому він об?єднав зазначені земельні ділянки в одну, якій присвоєно єдиний кадастровий номер :00:009:0368. Право власності на вказану земельну ділянку загальною площею 20 га зареєстровано за останнім у Єдиному реєстрі речових прав за № 226 від 08.10.2020. До державної реєстрації права власності на спірні земельні ділянкі за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 земля перебувала у державній власності право розпорядження якою згідно норм земельного законодавства належить до ГУ Держгеокадастру в Полтавській області.

Прокурор вважає, що в даному випадку спірні земельні ділянки вибули з державної власності всупереч встановленого законом порядку, безоплатно та без відома органу уповноваженого розпоряджатися вказаним майном. Тому існують всі правові підстави для витребування з незаконного володіння накористь держави на підставі ст.ст. 387, 388, 396 ЦК України. Зазначав також, що ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Тому запис про державну реєстрацію права власності земельної ділянки за ОСОБА_1 також підлягає припиненню.

З огляду на зазначене прокурор просив: витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 20 га, кадастровий номер :00:009:0368 для ведення особистого селянського господарства, що розташована в адміністративних межах Вирішальненської сільської ради, Лохвицького району; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно - земельну ділянку загальною площею 20 га, кадастровий номер :00:009:0368, для ведення особистого селянського господарства, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 226 від 08.10.2020 та одночасно припинити право приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку загальною площею 20 га, кадастровий номер :00:009:0368, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 54494151 від 09.10.2020.

Під час підготовчого провадження ухвалою суду від 05.05.2021 р. замінено у вказаній цивільній справі Лубенську місцеву прокуратуру Полтавської області її правонаступником - Миргородською окружною прокуратурою Полтавської області (т. 1 а.с. 201).

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 06 лютого 2023 року позов Прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, Сенчанської об`єднаної територіальної громади в особі Сенчанської сільської ради Полтавської області задоволено.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 20 га, кадастровий номер :00:009:0368 для ведення особистого селянського господарства, що розташована в адміністративних межах Вирішальненської сільської ради, Миргородського (раніше Лохвицького) району Полтавської області.

Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно - земельну ділянку загальною площею 20 га, кадастровий номер :00:009:0368, для ведення особистого селянського господарства, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №226 від 08.10.2020 та одночасно припинити право приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку загальною площею 20 га, кадастровий номер :00:009:0368, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №54494151 від 09.10.2020.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Полтавської обласної прокуратури понесені витрати на сплату судового збору в сумі 4204 (чотири тисячі двісті чотири) грн.

З вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 та подав на нього апеляційну скаргу в якій прохав рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог прокурора відмовити. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необгрунтованим, та таким що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що судом не повністю встановлені обставини справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Зокрема вказує, що відповідач у цій справі є добросовісним набувачем спірної земельної ділянки. Рішення на підставі якого відбулося об?єднання земельних ділянок №226 від 08.10.2020 позивачем не оскаржується, тому вимоги позивача про витребування цієї ділянки на користь держави з чужого незаконного заволодіння та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно №37902906 від 20.08.2020 права власності ОСОБА_1 з одночасним припиненням права приватної власності на це майно призведе до порушення прав власника майна, та втручання у право власності буде розглядатися як порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Від керівника Миргородської окружної прокуратури Полтавської області Сергія Шикунова надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній спростовуючи доводи викладені в апеляційній скарзі та підтримуючи рішення суду першої інстанції прохав апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи були присутні представник позивача та відповідача., інші особи по справі будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи в судове засідання не з`явилися.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що була надана 13.01.2021 р., ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером: :00:009:0368, площею 20 га з цільовим призначенням «для введення особистого селянського господарства». Номер запису про право власності: 38586485, дата державної реєстрації права власності 08.10.2020, підставою для державної реєстрації стали Відомомості з ДЗК, серія та номер 23614607 виданий 08.10.2020, видавник: Державний земельний кадастр.

Підставою внесення цього запису стало Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 54494151 від 09.10.2020 (т. 1 а.с. 16-17).

Як вбачається з копії договору купівлі-продажу від 14 серпня 2020 р., що був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , останній придбав земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер :00:009:0362 з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: Полтавська область Лохвицький район Вирішальненська сільська рада. При цьому у п.2 вказаного Договору зазначено, що «Предмет договору належить ПРОДАВЦЕВІ на підставі наказу, виданого Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області 06.07.2020 року за №15094-СІ. Право власності ПРОДАВЦЯ на предмет договору зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 226, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданим Державним реєстратором Лазоренко О.О. 14.07.2020 року за № 216125139 та згідно інформації з реєстру від 14 серпня 2020 року». У посвідчувальному написі, здійсненому на цьому договорі нотаріусом, значиться, що належність ОСОБА_2 земельної ділянки перевірено (т. 1 а.с. 23-25).

Відповідно до договора купівлі-продажу від 18.08.2020 р., що був укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , останній придбав земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер :00:009:0364 з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: Полтавська область Лохвицький район, Вирішальненська сільська рада. При цьому у п.2 вказаного Договору зазначено, що «Предмет договору належить ПРОДАВЦЕВІ на підставі наказу, виданого Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області 06.07.2020 року за № 15097-СГ. Право власності ПРОДАВЦЯ на предмет договору зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 226, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданим Державним реєстратором Лазоренко О.О. 10.07.2020 року за № 215799517 та згідно інформації з реєстру від 18.08.2020 року». У посвідчувальному написі, здійсненому на цьому договорі нотаріусом значиться, що належність ОСОБА_3 земельної ділянки перевірено (т. 1 а.с. 26-28).

Відповідно до договора купівлі-продажу від 13.08.2020 р., що був укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , останній придбав земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер :00:009:0365, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: Полтавська область Лохвицький район Вирішальненська сільська рада. При цьому у п.2 вказаного Договору зазначено, що «Предмет договору належить ПРОДАВЦЕВІ на підставі наказу, виданого Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області 06.07.2020 року за № 15084-СГ. Право власності ПРОДАВЦЯ на предмет договору зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 226, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданим Державним реєстратором Лазоренко О.О. 10.07.2020 року за № 215852271 та згідно інформації з реєстру від 13.08.2020 року». У посвідчувальному написі, здійсненому на цьому договорі нотаріусом значиться, що належність ОСОБА_4 земельної ділянки перевірено (т. 1 а.с. 29-31).

Відповідно до договора купівлі-продажу від 13.08.2020 р., що був укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , останній придбав земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер :00:009:0363 з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: Полтавська область Лохвицький район. При цьому у п.2 вказаного Договору зазначено, що «Предмет договору належить ПРОДАВЦЕВІ на підставі наказу, виданого Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області 06.07.2020 року за № 15096-СГ. Право власності ПРОДАВЦЯ на предмет договору зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 226, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданим Державним реєстратором Лазоренко О.О. 10.07.2020 року за № 215803332 та згідно інформації з реєстру від 13.08.2020». У посвідчувальному написі, здійсненому на цьому договорі нотаріусом значиться, що належність ОСОБА_5 земельної ділянки перевірено (т. 1 а.с. 32-34).

Відповідно до договора купівлі-продажу від 19 серпня 2020 р., що був укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 останній придбав земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер :00:009:0359 з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: Полтавська область Лохвицький район Вирішальненська сільська рада. При цьому у п.2 вказаного Договору зазначено, що «Предмет договору належить ПРОДАВЦЕВІ на підставі наказу, виданого Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області 06.07.2020 року за № 15079-СГ. Право власності ПРОДАВЦЯ на предмет договору зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 226, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданим Державним реєстратором Лазоренко О.О. 10.07.2020 року за № 215808359 та згідно інформації з реєстру від 19.08.2020». У посвідчувальному написі, здійсненому на цьому договорі нотаріусом значиться, що належність ОСОБА_6 земельної ділянки перевірено (т.1 а.с. 35-37).

Відповідно до договора купівлі-продажу від 19 серпня 2020 р., що був укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , останній придбав земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер :00:009:0366 з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: Полтавська область Лохвицький район Вирішальненська сільська рада. При цьому у п.2 вказаного Договору зазначено, що «Предмет договору належить ПРОДАВЦЕВІ на підставі наказу, виданого Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області 06.07.2020 року за № 15085-СГ. Право власності ПРОДАВЦЯ на предмет договору зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 226, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданим Державним реєстратором Лазоренко О.О. 10.07.2020 року за № 215836506 та згідно інформації з реєстру від 19.08.2020 року». У посвідчувальному написі, здійсненому на цьому договорі нотаріусом значиться, що належність ОСОБА_7 земельної ділянки перевірено (т.1 а.с. 38-40).

Відповідно до договора купівлі-продажу від 19 серпня 2020 р., що був укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 останній придбав земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер :00:009:0367 з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: Полтавська область Лохвицький район Вирішальненська сільська рада. При цьому у п.2 вказаного Договору зазначено, що «Предмет договору належить ПРОДАВЦЕВІ на підставі наказу, виданого Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області 06.07.2020 року за №15098-СГ. Право власності ПРОДАВЦЯ на предмет договору зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 226, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданим Державним реєстратором Лазоренко О.О. 10.07.2020 року за № 215832507 та згідно інформації з реєстру від 19.08.2020 року». У посвідчувальному написі, здійсненому на цьому договорі нотаріусом значиться, що належність ОСОБА_8 земельної ділянки перевірено (т.1 а.с. 41-43).

Відповідно до договора купівлі-продажу від 12 серпня 2020 р., що був укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , останній придбав земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер :00:009:0358 з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: Полтавська область Лохвицький район Вирішальненська сільська рада. При цьому у п.2 вказаного Договору зазначено, що «Предмет договору належить ПРОДАВЦЕВІ на підставі наказу, виданого Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області 06.07.2020 року за № 15078-СГ. Право власності ПРОДАВЦЯ на предмет договору зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 226, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданим Державним реєстратором Лазоренко О.О. 10.07.2020 року за № 215839568 та згідно інформації з реєстру від 12.08.2020 року». У посвідчувальному написі, здійсненому на цьому договорі нотаріусом значиться, що належність ОСОБА_9 земельної ділянки перевірено (т.1 а.с. 44-46).

Відповідно до договора купівлі-продажу від 12 серпня 2020 р., що був укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_1 , останній придбав земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер :00:009:0360 з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: Полтавська область Лохвицький район Вирішальненська сільська рада. При цьому у п.2 вказаного Договору зазначено, що «Предмет договору належить ПРОДАВЦЕВІ на підставі наказу, виданого Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області 06.07.2020 року за № 15080-СГ. Право власності ПРОДАВЦЯ на предмет договору зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 226, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданим Державним реєстратором Лазоренко О.О. 10.07.2020 року за № 215842353 та згідно інформації з реєстру від 12.08.2020 року». У посвідчувальному написі, здійсненому на цьому договорі нотаріусом значиться, що належність ОСОБА_10 земельної ділянки перевірено (т.1 а.с. 47-49).

Відповідно до договора купівлі-продажу від 14 серпня 2020 р., що був укладений між ОСОБА_11 та ОСОБА_1 , останній придбав земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер :00:009:0361 з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: Полтавська область Лохвицький район Вирішальненська сільська рада. При цьому у п.2 вказаного Договору зазначено, що «Предмет договору належить ПРОДАВЦЕВІ на підставі наказу, виданого Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області 06.07.2020 року за № 15093-СГ. Право власності ПРОДАВЦЯ на предмет договору зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 226, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданим Державним реєстратором Лазоренко О.О. 10.07.2020 року за № 215848292 та згідно інформації з реєстру від 14.08.2020 року». У посвідчувальному написі, здійсненому на цьому договорі нотаріусом значиться, що належність ОСОБА_11 земельної ділянки перевірено (т.1 а.с. 50-52).

З листа Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 10-16-0.114-4254/2-20 від 14.08.2020 вбачається, що начальником юридичного відділу Шаповаловою К.Г. була складена доповідна записка від 30.07.2020 р; Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області 31.07.2020р. був виданий наказ №116 «Про проведення службової перевірки»; комісією Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на виконання наказу від 31.07.2020 р. було проведено перевірку фактів, викладених у доповідній записці. Під час такої перевірки комісія дійшла думки, що реєстрація земельних ділянок, зокрема, з кадастровими номерами :00:009:0362, :00:009:0364, :00:009:0365, :00:009:0363, :00:009:0359, :00:009:0366, :00:009:0367, :00:009:0358, :00:009:0360, :00:009:0361 в Державному земельному кадастрі та відповідно реєстрація права власності на зазначені земельні ділянки здійснена з порушенням чинного законодавства (т. 1 а.с. 18).

Аналогічна інформація про здійснення реєстрації вищевказаних земельних ділянок в Державному земельному кадастрі та реєстрації права власності на зазначені земельні ділянки з порушенням чинного законодавства викладена і в Акті службової перевірки фактів, викладених у доповідній записці начальника юридичного управління від 30.07.2020, складеному 14.08.2020 (т. 1 а.с. 18-22).

08.09.2020 року за зверненням в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості №0000126 за ч.2ст.190 КК України щодо можливого порушення законодавства у сфері земельних відносин на території Лохвицького району Полтавської області, вчиненого за попередньою змовою групою осіб (т. 1 а.с.59).

Постановою старшого слідчого СВ Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області від 13.09.2021 р. у кримінальному проваджені №0000126 була призначена технічна експертиза документів в зв`язку з необхідністю проведення експертних досліджень відтисків печаток, якими засвідчені накази ГУДержгеокадастру в Полтавські області від 06.07.2020 року за № 15078-СГ, № 15079-СГ, № 15080-СГ, № 15084-СГ, № 15085-СГ, № 15093-СГ, № 15094-СГ, № 15096-СГ, № 15097-СГ, № 15098-СГ (т. 3 а.с. 35-40).

Як вбачається з Висновку експерта № СЕ-19/117-21/11941-ДД від 06.10.2021 р., а саме з п.п. 1-20 розділу «Висновки», у наказах ГУ Держгеокадастру в Полтавські області від 06.07.2020 року за № 15078-СГ, № 15079-СГ, № 15080-СГ, № 15084-СГ, № 15085-СГ, № 15093-СГ, № 15094-СГ, № 15096-СГ, № 15097-СГ, № 15098-СГ:

- відбитки прямокутного штампа «ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ ______ спеціаліст відділу розпорядження землями сільськогосподарського призначення управління землеустрою та охорони земель _____ (прізвище) _______ (підпис) «__» ______ 20__р.» нанесено некліше прямокутногоштампа «ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ ______ спеціаліст відділу розпорядження землями сільськогосподарського призначення управління землеустрою та охорони земель _____ (прізвище) _______ (підпис) «__» ______ 20__р.», експериментальні зразки якого надано для порівняння;

- відбитки круглої печатки «ДЕРЖАВНА СЛУЖБА УКРАЇНИ З ПИТАНЬ ГЕОДЕЗІЇ, КАРТОГРАФІЇ ТА КАДАСТРУ * ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ * ІДЕНТИФІКАЦІЙНИЙ КОД 39767930 * ДЛЯ ДОКУМЕНТІВ» нанесено некліше круглої печатки «ДЕРЖАВНА СЛУЖБА УКРАЇНИ З ПИТАНЬ ГЕОДЕЗІЇ, КАРТОГРАФІЇ ТА КАДАСТРУ * ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ * ІДЕНТИФІКАЦІЙНИЙ КОД 39767930 * ДЛЯ ДОКУМЕНТІВ» експериментальні зразки якого надано для порівняння (т.3 а.с. 42-61).

Постановою началька СВ Лубенського РВП ГУ НПУ України в Полтавській області від 03.03.2022 року закрито зазначене кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у звязку з відсутністю суспільної небезпечності злочину, а відповідно складу криміналького правопорушення.

Задовольняючи позовні вимоги прокурора суд першої інстанції виходив з того, що оскільки спірні земельні ділянки вибули з власності держави всупереч встановленого законом порядку, безоплатно та без відома уповноваженого органу, та були передані у власність відповідача за договорами купівлі продажу і в подальшому були сформовані в одну земельну ділянку з кадастровими номером :00:009:0368, тому наявні всі правові підстави для витребування майна, а саме земельної ділянки площею 20 га з незаконного володіння відповідача ОСОБА_1 на користь держави, та скасування запису про державну реєстрацію цього права з одночасним припиненням такого права.

Проте, повністю з таким висновком суду колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч.3, ч.4 ст.56 ЦПК України прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами у визначених законом випадках.

Представництво прокурором інтересів держави в суді відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Згідно ст. ст. 14, 13, 19 Конституції України земля в Україні є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З наданих матеріалів справи вбачається, що між сторонами склалися земельні правовідносини з приводу набуття у власність земельних ділянок.

Відповідно положень ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно з ч. 2, п. «в» ч. 3, ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання.

Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ч.4 ст.122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області діє відповідно до Положення, затвердженого наказом Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 №308, та реалізує покладені на нього повноваження згідно з ч.1 ст.122 Земельного кодексу Українипо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у відповідності до вимог Земельного кодексу України.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлений ст. 118 Земельного кодексу України, який передбачає: подачу заяви до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування; надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом зазначених норм права, прийняття відповідним органом державної влади рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність особі, є завершальним етапом безоплатного одержання земельної ділянки у власність та підтверджує реалізацію права особи на одержання земельної ділянки із земель державної власності в межах норм безоплатної приватизації по виду використання.

Так, звертаючись до суду з вказаним позовом прокурор посилався на те, що на виконання наказу ГУ Держгеокадастру в Полтавській області від 31.07.2020 №116 «Про проведеня службової перевірки» працівниками Головного управління проведено службове розслідування за результатами якого встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 до ГУ Держгеокадастру в Полтавській області у встановленому законом порядку не зверталися, а вищевказані спірні накази управлінням не видавалися.

Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності застосуванням передбачених законодавством заходів. Регулювання, наведене в Главі 29 ЦК України, передбачає, зокрема, такі способи захисту права власності, як витребування майна із чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) й усунення перешкод у реалізації власником права користування та розпорядження його майном (негаторний позов).

Власник має право витребувати майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України), незалежно від того, чи заволоділа ця особа незаконно спірним майном сама, чи придбала його у особи, яка не мала права відчужувати це майно.

При цьому стаття 400 ЦК України вказує на обов`язок недобросовісного володільця негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.

Разом з тим стаття 330 ЦК України передбачає можливість добросовісному набувачеві набути право власності на майно, відчужене особою, яка не мала на це права, як самостійну підставу набуття права власності (та водночас, передбачену законом підставу для припинення права власності попереднього власника відповідно до приписів статті 346 ЦК України). Так, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване в нього.

Стаття 388 ЦК України містить сукупність підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Так, відповідно до частини першої вказаної норми якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Частиною третьою ст. 388 ЦК України, передбачено можливість витребування майна у добросовісного набувача у всіх випадках, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати.

Тобто можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно).

Добросовісність є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). На необхідність оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна неодноразово звертала увагу Велика Палата Верховного Суду (пункт 51 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц (провадження № 14-192цс19), пункт 46.1 постанови від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19)).

Судові рішення, постановлені за відсутності перевірки добросовісності/недобросовісності набувача, що має важливе значення як для застосування положень статей 387, 388 ЦК України, так і для визначення критерію пропорційності втручання у право набувача майна, не можуть вважатися такими, що відповідають нормам справедливого судового розгляду згідно зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України.

Якщо спірне майно є об`єктом нерухомості, то для визначення добросовісності його набувача крім приписів статті 388 ЦК України слід застосовувати спеціальну норму пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. Такі висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (провадження № 12-127гс19, пункти 37, 38), від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19, пункти 46.1, 46.2), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20, пункти 7.15, 7.16).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач на момент придбання спірних земельних дялінок покладався на відомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності за третіми особами. Матеріали кримінального провадження, доказів його причетності до обставин неправомірного набуття третіми особами права власності на спірні земельні ділянки не містять. Відповідно останній діяв правомірно та добросовісно, що не оспорювалося позивачем.

За таких обставин, законодавчою підставою для витребування спірної земельної ділянки у відповідача, є доведений факт вибуття вказаного нерухомого майна з володіння власника, не з його волі іншим шляхом.

Матеріали справи містять лише докази того, що видача наказів на ім?я третіх осіб Головним управлінням Держгеокадастру в Полтавській області не проводилася, а відповідні системи документообігу управління не містять данних про те, що треті особи в передбаченому законом порядку зверталися із заявами про безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства. Інші докази на підтвердження вказаного факту, відсутні.

Кримінальним провадженням, яке було відкрито за даним фактом, та 03.03.2022 року закрито, доказів причетності третіх осіб та відповідача до факту неправомірного заволодіннями земельними ділянками не зібрано. Відсутні також у ньому і докази того яким чином та ким було вжито дії по безоплатній передачі земельних ділянок з державної до приватної власності. Підставою закриття провадження стала відсутність суспільної небезпечності злочину, а відповідно складу криміналького правопорушення.

Зважаючи на відсутність доказів та відповідних доводів в позовній заяві, судом першої інстанції, не перевірялися та не оцінювалися наступні обставини: чи причетні до даних подій працівники управління Держгеокадастру, чи працівники органу, яким здійснювалася державна реєстрація прав третіх осіб на спірне майно; чи зверталися треті особи до управління Держгеокадастру із заявами про передачу земеьних ділянок, в який спосіб; яким чином треті особи отримали оригінали наказів про предачу їм у власність земельних ділянок, а відповідні дані відсутні у відповідних інормаційних системах управління; яким чином проводилася реєстрація прав на спірні земельні ділянки третіми особами.

На думку колегії суддів, без з?ясування всіх обставин за яких відбулася безоплатна передача земельних ділянок з державної до приватної власності третіх осіб, неможливо надати їм належну оцінку та відповідно встановити, чи вибули спірні земельні ділянки з володіння держави, без відома уповноваженого органу розпоряджатися вказаним майном, тобто поза його волею.

За таких обставин висновки суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог, є передчасними та необгрунтованими, оскільки сформовані на основі не повного дослідження та перевірки доводів позовної заяви.

На обгрунтування правомірності втручання в право відповідача на мирне володіння майном, прокурором у позовній заяві вказано, що зважаючи на суспільну-значимість питання, та порушення порядку набуття третіми особами права власності на спірні земельні ділянки, запропонований у позові засіб відновлення порушених прав держави та її громадян, не буде становити для відповідача надмірно тягара.

Судом першої інстанції, при розгляді справи та винесенні рішення, вказане питання не розглядалося, про що свідчить відсутність у рішенні суду будь-яких мотивів з даного приводу.

Предметом регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави у право на мирне володіння майном. У практиці ЄСПЛ (наприклад, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати, аналізуючи сумісність втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи можна вважати втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) є пропорційним визначеним цілям.

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону, нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним щодо застосування та наслідків дії його норм.

Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, публічного інтересу, за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Критерій пропорційності передбачає, що втручання в право власності буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними із втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що ставиться для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

При цьому ЄСПЛ у питаннях оцінки пропорційності, як і в питаннях наявності суспільного, публічного інтересу, визнає за державою досить широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах.

Тож для розкриття критерію пропорційності вагоме значення має визначення судами добросовісності/недобросовісності набувача майна.

Добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушеннями інших осіб, допущеними в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає такий статус всупереч приписам статті 388 ЦК України, а, відтак, втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар.

Беручи до уваги наведенівище висновки колегії суддів, відсутність у матеріалах справи доказів, які б вказували на обставини за яких спірні земельні ділянки вибули з володіння держави, дати належну оцінку правомірності втручання в право відповідача на мирне володіння майном, не вбачається можливим. Вказаний факт є додатковою підставою для відмови у задоволені позовних вимог.

Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України).

Не надання позивачем по справі належних і достатніх доказів на підтвердження доводів позовної заяви, є підставою для відмови у їх задоволенні.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , скасування рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 06 лютого 2023 року, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, Сенчанської об`єднаної територіальної громади в особі Сенчанської сільської ради Полтавської області.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 06 лютого 2023 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних Прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, Сенчанської об`єднаної територіальної громади в особі Сенчанської сільської ради Полтавської області до ОСОБА_1 , треті особи на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про скасування державної реєстрації права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови виготовлено 18 вересня 2023 року.

Головуючий суддя : ______________________ Г.Л. Карпушин

Судді: __________________ С.А. Гальонкін _________________ О.Ю. Кузнєцова