Справа № 585/2208/23
Номер провадження 2/585/600/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Ковган О.В.,

справа № 585/2208/23, провадження № 2/585/600/23

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Андріяшівська сільська рада Роменського району Сумської області

розглянув в порядку загального позовного провадження,у відкритому судовому засіданні справу про визнання права власності в порядку спадкової трансмісії .

Представник позивача ОСОБА_2 , який діє на підставі Ордера серії ВІ №1145934 від 25.05.2023 .

Стислий виклад позицій учасників справи.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Андріяшівської сільської ради Роменського району про визнання права власності в порядку спадкової трансмісії. Позов мотивує тим, що спадкодавець ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті залишилась спадщина, яка складається із земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Хоминцівської сільської ради Роменського району. У ОСОБА_3 був рідний брат - ОСОБА_4 (рідний дід позивача), який ІНФОРМАЦІЯ_2 він помер. У ОСОБА_4 був єдиний син - ОСОБА_5 , який постійно проживав та був зареєстрований з ОСОБА_3 , та фактично вступив в управління спадковим майном після смерті останньої. Отже, на момент смерті ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що інших спадкоємців не було, а єдиним спадкоємцем повинен бути рідний брат - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , то право на спадкування повинно було перейти по спадковій трансмісії, згідно ст. 551 ЦК УРСР до їх рідного племінника - ОСОБА_5 . ОСОБА_5 не встиг оформити спадщину за ОСОБА_3 та помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . У ОСОБА_5 є єдина дочка - ОСОБА_1 . У зв`язку зі смертю батька ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Роменського районного нотаріального округу Ільченко Лариси Ігорівни для прийняття спадщини, але остання повідомила, що видати свідоцтво про спадщину не вбачається можливим. У зв`язку з визначеним, єдиний ефективний спосіб захисту прав позивача - визнання за нею права власності на спадкові земельні ділянки в порядку спадкової трансмісії за ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач свою позицію щодо позову не висловив.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

30 травня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначення підготовчого засідання (а.с.27).

13 червня 2023 року підготовче засідання закрито. Справа призначена до розгляду по суті (а.с.35)

У судове засідання представник позивача надіслав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, а справу розглянути у його відсутності та без участі позивача (а.с.53).

Від відповідача - Андріяшівської сільської ради надійшла заява про розгляд справи у відсутності сільської ради (а.с.54 зворот).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Під час розгляду справи судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З архівного Витягу Державного архіву Сумської області від 15.07.2023 №Г-75 вбачається, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьки (російською) ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (а.с.14).

З посвідки про народження НОМЕР_6 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_4 , його батьками зазначені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , місце народження - с. Хоминці Роменського району (а.с.21).

З указаного вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були рідними братом та сестрою.

Листом від 28.03.2023 Роменський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Роменському районі повідомив, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 проживав та помер в с. Хоминці Роменського району, про що у відділі наявний актовий запис про державну реєстрацію смерті відносно нього за №15 від 25.07.1970 року, складений виконавчим комітетом Хоминцівської сільської ради Роменського району Сумської області (а.с.12-13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що вбачається з свідоцтва про її смерть, серії НОМЕР_1 від 24.07.2013 (а.с.10).

Отже, брат ОСОБА_3 помер раніше за неї.

Після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина, яка складається з земельної ділянки, розташованої на території Хоминцівської сільської ради, площею 4,199 га, яка належала останній на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ №023902 (а.с.18)

До матеріалів справи представником позивача долучено Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку указаної земельної ділянки станом на 2016 рік. (а.с.22).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 29.01.1975 ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в с. Хоминці, Роменського району, його батьки ОСОБА_4 , ОСОБА_3 (а.с.15).

Згідно довідки Хоминцівської сільської ради Роменського району ОСОБА_3 , що народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Хоминці Роменського району до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Відомостями про спадкоємців на все її майно сільська рада не володіє. Заповіт від її імені виконавчим комітетом Хоминцівської сільської ради не посвідчувався. На момент смерті ОСОБА_3 разом з нею за однією адресою: АДРЕСА_1 проживав та був зареєстрований ОСОБА_5 (а.с.19).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 07.07.2020, ІНФОРМАЦІЯ_8 в с. Хоминці Роменського району ОСОБА_5 помер (а.с.11) .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_9 в с. Хоминці Роменського району Сумської області, її батьки ОСОБА_5 , ОСОБА_14 (а.с.16).

ОСОБА_1 після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_1 » (а.с.17).

28.07.2022 за №120/02-14 ОСОБА_1 та ОСОБА_16 приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Сумської області Ільченко Л.І. надані письмові роз`яснення щодо видачі їм свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , разом з якою проживав та був зареєстрований її племінник (батько заявників) ОСОБА_5 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_8 . Приватним нотаріусом роз`яснено, що так як спадщина ОСОБА_3 відкрилась до набрання чинності ЦК України 2003 року, то до даних правовідносин спадкування застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до даних, викладених у довідці виконкому Хоминцівської сільської ради Роменського району від 16.03.2018 за №203 на момент смерті спадкодавиці разом з нею проживав та був зареєстрований її племінник ОСОБА_5 ; відомостями про спадкоємців сільська рада не володіє. За нормами ЦК УРСР в ред. 1963 року, племінники не входили у коло спадкування за законом (ст.ст. 529-531) (а.с.9).

З досліджених вище письмових матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли правовідносини щодо визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкової трансмісії, які регулюються нормами ЦК України та ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Норми права, застосовані судом:

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 526 цього кодексу, місцем відкриття спадщини визнається останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Статтею 530 ЦК УРСР визначено, щ о при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не

закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Спадкоємство утриманцями було визначено статтею 531 ЦК УРСР, а ст. 532 визначались умови спадкоємства усиновленими та усиновителями.

Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, і визнання права.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Мотиви суду.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази за власним переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, кожен окремо та в сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

У постанові від 1 вересня 2021 року у справі № 720/2683/19 КЦС ВС вказав, що відповідно до статті 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти (трансмітент), право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців-трансмісарів (спадкова трансмісія).

Таким чином, спадкова трансмісія - це перехід права на прийняття спадщини від померлого спадкоємця за заповітом або за законом, який не встиг реалізувати це право внаслідок своєї смерті, до його спадкоємців, тобто перехід права, а не виникнення права на спадкування після смерті першого спадкодавця.

Визначальним для правильного застосування статті 1276 ЦК України є відповідь на запитання: чи повинен трансмісар для прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії після смерті першого спадкодавця в установлений законом строк здійснити своє право на прийняття спадщини шляхом подання заяви про прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії, чи достатньо прийняти спадщину шляхом подання заяви про прийняття всієї спадщини лише відносно трансмітента.

Трансмісар має право на прийняття спадщини в порядку трансмісії та спадщини, що відкрилася після трансмітента.

Це два самостійні суб`єктивні цивільні права, які можуть бути реалізовані незалежно одне від одного:

?спадкоємці трансмітента можуть прийняти спадщину в порядку спадкової трансмісії і відмовитися від прийняття спадщини;

?або можуть прийняти спадщину після смерті трансмітента і відмовитися від прийняття спадщини, що відкрилася у зв`язку зі смертю першого спадкодавця.

Дії трансмісарів у цих двох самостійних правовідносинах незалежні та мають різні правові наслідки.

Таким чином, перехід права на прийняття спадщини відповідно до статті 1276 ЦК України не є компонентом спадщини, що відкрилася після смерті трансмітента. Трансмісар, здійснюючи право на прийняття спадщини, набуває спадкової маси не від трансмітента, який так і не встиг її прийняти, а від першого спадкодавця.

Застосування механізму спадкової трансмісії як юридичної фікції (закон бере до уваги, що оскільки спадкоємець мав право прийняти спадщину, але не встиг цього зробити внаслідок смерті, то він нібито спадщину прийняв) можливе за наявності послідовної сукупності таких умов-фактів (юридичний склад):

1.смерть спадкодавця;

2.закликання до спадкування спадкоємця-трансмітента;

3.смерть спадкоємця-трансмітента після смерті спадкодавця, але до спливу строку на прийняття спадщини (смерть трансмітента має настати протягом шести місяців з дня, що настав після смерті спадкодавця);

4.право на прийняття спадщини або відмова від її прийняття після смерті спадкодавця не було здійснено трансмітентом;

5.трансмітент має спадкоємця (трансмісара), який закликається до спадкування після смерті трансмітента;

6.трансмісар в установлений законом строк здійснив своє право на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті першого спадкодавця.

Спадкова трансмісія є особливим порядком здійснення права на спадкування.

У разі переходу права на прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії застосовуються як загальні правила, що регламентують способи (необхідність вчинення трансмісарам дій, що свідчать про прийняття спадщини за статтею 1269 ЦК України, недопущення прийняття спадщини з умовою чи застереженням відповідно до частини 2 статті 1268 ЦК України), строки прийняття та відмови від спадщини, так і спеціальні норми переходу права на прийняття спадщини до трансмісара. Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився.

На підставі викладеного можна зробити висновок, що оскільки право трансмісара на прийняття спадщини в порядку трансмісії та право на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті трансмітента, є самостійними суб`єктивними цивільними правами, то спадкоємець має вчинити самостійні юридичні дії, які засвідчували б його волевиявлення, спрямоване на прийняття спадщини після смерті першого спадкодавця (в порядку спадкової трансмісії) і після смерті трансмітента, зокрема подати дві окремі заяви про прийняття кожної зі спадщин або в одній заяві вказати про прийняття обох спадщин.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла спадкодавець ОСОБА_3 і після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, що складається із земельної ділянки, розташованої на території Хоминцівської сільської ради Роменського району (а.с.10,18).

У спадкодавиці був рідний брат, ОСОБА_4 , який помер раніше за неї ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) (а.с.12).

Останній мав сина - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.11).

Позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_5 (а.с.16).

Таким чином, як, зазначає позивач у позові, на момент смерті ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що інших спадкоємців не було, а єдиним спадкоємцем повинен був бути рідний брат - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , то право на спадкування повинно було перейти по спадковій трансмісії, згідно ст. 551 ЦК УРСР до її рідного племінника - ОСОБА_5 .

При цьому, статтею 551 ЦК УРСР визначалось, що якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на

прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Це право померлого спадкоємця може бути здійснене його спадкоємцями на загальних підставах протягом строку, що залишився для прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

До матеріалів справи не долучені докази про те, що за життя ОСОБА_5 прийняв спадщину (подав заяву про її прийняття) після смерті свого батька (рідного брата спадкодавиці ОСОБА_3 ), як і не долучені докази того, що позивач подавала заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька (трансмітента) та після смерті першого спадкодавця (в порядку спадкової трансмісії).

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що за роз`ясненнями з питань спадкового права після смерті ОСОБА_3 звертався, окрім позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 (а.с.9), проте з позовом звертається лише ОСОБА_1 , не визначаючи ОСОБА_5 учасником процесу та не вказуючи, хто ця особа взагалі.

За таких умов в ході розгляду справи позивачем не доведено, що нею вчинено самостійні юридичні дії, які засвідчували б її волевиявлення, спрямоване на прийняття спадщини після смерті першого спадкодавця (в порядку спадкової трансмісії) і після смерті трансмітента, зокрема те, що вона подавала дві окремі заяви про прийняття кожної зі спадщин або в одній заяві вказувала про прийняття обох спадщин, а тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог.

Також судом застосовані норми процесуального права, передбачені ст. ст. 17,18, 76, 89, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України.

Суд вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області про визнання права власності в порядку спадкової трансмісії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Андріяшівська сільська рада Роменського району Сумської області, адреса: вул. Соборна, 11, с. Андріяшівка Роменського району Cумської області, 42087, .

Повний текст рішення суду складено 21.09.2023.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова