Справа № 386/496/23
Провадження № 2/386/159/23
04 вересня 2023 року смт. Голованівськ
Голованівський районний суд Кіровоградської області
В складі головуючого судді Гут Ю. О.
за участю: секретаря судового засідання Корніцької Л.В.,
прокурора Пацалюк М.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою заступника керівника Голованівської окружної прокуратури Олександра Гайдюка, який діє в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Придністровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), Перегонівської сільської ради до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної навколишньому природному середовищу внаслідок кримінального правопорушення
Заступник керівника Голованівської окружної прокуратури Олександр Гайдюк в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Придністровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), Перегонівської сільської ради звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної навколишньому природному середовищу внаслідок кримінального правопорушення, шляхом направлення позову поштою 20.04.2023, який надійшов до суду 24.04.2023.
Відповідно до довідки Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області № 2056/290-22 від 08.12.2022 року, ділянка місцевості, що розташована в лісозахисній смузі за межами села Лісне за геолокацією-48.5054105,30.5047360, біля складського приміщення між населеними пунктами села Лісне та села Перегонівка Голованівського району Кіровоградської області, перебуває у комунальній власності Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області.
Відповідно до інформації Перегонівської сільської ради Голованівського району №949 від 06.12.2022 упродовж 2022 року дозволи та/або лісорубні квитки не видавалися.
Проте, всупереч вищевказаних вимог природоохоронного законодавства, не маючи права на отримання лісорубного квитка та проведення будь-яких робіт в лісозахисній смузі, 01.12.2022, в денний час, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_1 , виник корисливий умисел на незаконну порубку дерев породи «Акація» у лісозахисній смузі за межами села Лісне за геолокацією-48.5054105,30.5047360, біля складського приміщення між населеними пунктами села Лісне та села Перегонівка Голованівського району Кіровоградської області.
З метою реалізації свого злочинного наміру на незаконну порубку дерев породи «Акація», у вищезазначеній лісозахисній смузі, діючи з прямим умислом, з мотиву власного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх намірів, всупереч вимогам природоохоронного законодавства, п.п.2,3 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №761 від 23.05.2007 «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів», згідно яких використання лісових ресурсів проводиться за спеціальним дозволом - лісорубним квитком, ордером, не маючи лісорубного квитка, ордера на здійснення лісорубних робіт, у період з 10 год. 30 хв. до 14 години 01.12.2022 року, ОСОБА_1 , за допомогою бензопили марки «STHIL», в корпусі помаранчевого кольору, здійснив незаконну вирубку деревини породи «Акація» до ступеня припинення росту, відділивши стовбур дерев від кореня, в кількості 18 штук, різними діаметрами дерева (у корі) біля шийки кореня 17 см., 13 см., 22 см., 23 см., 17 см., 15 см. 16 см., 19 см.,22 см., 24 см., 18 см., 15 см., 11 см., 10 см., 25 см., 18 см., 23 см., 24 см., після чого спиляні стовбури дерев, розпиляв на відрізки приблизно по 80-100 сантиметрів та того ж дня, за допомогою ОСОБА_2 , якого запевнив у своїх законних намірах, повідомивши про наявність дозвільних документів на порубку дерев, склали у лісозахисній смузі. Проте, незаконні дії ОСОБА_1 , 01.12.2022 року були припинені співробітниками поліції Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області.
Таким чином, своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 246 КК України, а саме незаконну порубку дерев у інших лісових насадженнях, що заподіяло істотну шкоду.
В подальшому, вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 17.03.2023 (судова справа №386/202/23) ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.246 КК України.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок Голованівського районного суду від 17.03.2023 у справі №386/202/23 відносно ОСОБА_1 , є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалений вирок, зокрема, позову про відшкодування шкоди, завданої злочином.
Вчинена Відповідачем незаконна порубка лісових насаджень завдає шкоди довкіллю, порушує встановлений законодавством порядок охорони навколишнього природного середовища та порушує інтереси держави.
Відповідачем кошти в сумі 29 086,78 грн. добровільно не відшкодовані.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, а отже ціна позову становить 29 086,78 грн.
На даний час ні ДЕІ Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), ні орган місцевого самоврядування ніяких дій щодо захисту порушених прав не вчинили, позов про відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу внаслідок вирубування дерев не подали, що порушує інтереси держави та є підставою для звернення прокурора з позовом до суду.
Викладене свідчить про те, що вказаним органом державної влади неналежним чином здійснюється захист інтересів держави у сфері охорони та відтворення лісових ресурсів, що шкодить економічним інтересам держави, а тому заступник керівника Голованівської окружної прокуратури звертається до суду з даною позовною заявою в порядку представництва інтересів держави в суді.
Позовна заява ухвалою суду від 26 квітня 2023 року була залишена без руху.
Провадження в даній справі відкрито ухвалою суду від 10.05.2023, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду.
В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.
Представник Державної екологічної інспекції Придністровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) та Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровограської області в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), що підтверджується повідомленням про вручення 22.08.2023 рекомендованого листа з судовою повісткою, заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи або відзив на позов до суду не подавав.
Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши прокурора та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Як вбачається з копій листів Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області №01-33/426 від 28.04.2023 та Державної екологічної інспекції Придністровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) №3-3295-51 від 02.05.2023 цивільний позов у кримінальному провадженні про відшкодування шкоди завданій навколишньому середовищу до ОСОБА_1 до суду не подавалась.
Прокурор звернувся до суду з даним позовом та на підставі ст. 131-1 Конституції України, ч.3 ст.56 ЦПК України і ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" здійснює представництво в суді законних інтересів держави, оскільки органи влади або посадові особи, які здійснюють захист державних інтересів у спірних правовідносин, відсутні.
Відповідно до частини 1 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави у випадку та у порядку, встановленому законом.
Частиною 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Частиною першою статті 24 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного або господарського судочинства надається Генеральному прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам.
Згідно статті 4 Цивільного процесуального кодексу України право на звернення до суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. До місцевого суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Відповідно до частини 3 статті 56 Цивільного процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (ч.4 ст.53 Цивільного процесуального кодексу України).
Відкриваючи провадження у даній справі, суд встановив відповідність поданої прокурором позовної заяви вимогам статей 175, 178 Цивільного процесуального кодексу України.
У відповідності до ст. 60 Закону України «Про охорону природного навколишнього середовища» полезахисні лісові смуги підлягають особливій охороні як природні комплекси, що мають велику екологічну цінність для збереження сприятливої екологічної обстановки, попередження та стабілізації негативних природних явищ.
Стаття 4 Лісового кодексу України встановлює, що до лісового фонду відносяться лісові ділянки, в тому числі захисні насадження лінійного типу, площею не менше 0,1 га, інші лісовкриті землі.
Стаття 39 Лісового кодексу України розподіляє ліси за екологічним і соціально-економічних значенням, встановлює категорії лісів. Зокрема, захисні ліси, що виконують переважно водоохоронні, ґрунтозахисні та інші захисні функції.
Згідно статті 95 Лісового кодексу України громадський контроль за охороною, захистом, використанням та відтворенням лісів здійснюється громадськими інспекторами охорони навколишнього природного середовища, повноваження яких визначаються положенням, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері навколишнього природного середовища.
Нормативи, за якими виділяються захисні лісові ділянки, встановлюються у відповідності до Порядку поділу лісів на категорії та виділення особливо захисних лісових ділянок, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 733 від 16.05.2007. Згідно пункту 7 цієї Постанови до категорії захисних лісів відносяться лісові ділянки, що виконують функцію захисту навколишнього природного середовища та інженерних об`єктів від негативного впливу природних та антропогенних факторів, зокрема: лісові ділянки (смуги лісів), розташовані у смугах відведення каналів, залізниць та автомобільних доріг.
Згідно статті 105 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність, відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у: незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.
Аналогічна позиція вказана і у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 за N 14 «Про судове рішення у цивільній справі» та п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4.
Таким чином, відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок Голованівського районного суду від 17.03.2023 у справі №386/202/23 відносно ОСОБА_1 , є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалений вирок, зокрема, позову про відшкодування шкоди, завданої злочином.
Статтею 1166 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) передбачено, що майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Відповідно до ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.
Частиною 1 ст. 67 Лісового Кодексу України встановлено, що вирубка дерев проводиться в порядку спеціального використання лісових ресурсів.
Згідно з ч. 1 ст. 69 ЛК України спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно.
Статтею 107 ЛК України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Згідно із ч. 1 ст. 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Відповідно до ч. 4-5 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.
Стаття 70 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачає, що визначення складу екологічних правопорушень і злочинів, порядок притягнення винних до адміністративної та кримінальної відповідальності за їх вчинення встановлюються Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним кодексом України.
Згідно з п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 105 ЛК України, відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи: винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників; винні у порушенні строків лісовідновлення та інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.
Частиною 2 ст. 40 Закону України «Про рослинний світ» унормовано, що відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні у протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Таким чином, порубка дерев визнається незаконною, якщо вчинена: без відповідного дозволу; за дозволом, виданим із порушенням чинного законодавства; до початку чи після закінчення установлених у дозволі строків; не на призначених ділянках чи понад установлену кількість; не тих порід дерев, які визначені у дозволі; порід, вирубку яких заборонено.
Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти, як неправомірність поведінки особи; вина щодо завдання шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.
Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди.
Відповідно до пункту сьомого частини третьої статті 29, пункту четвертого частини першої статті 69-1 Бюджетного кодексу України, джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України у частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності; до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать: 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.
Відповідно до вимог статті 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», частина грошових стягнень за порушення норм і правил охорони навколишнього природного середовища та шкода, заподіяна порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища спрямовується до спеціально створених фондів охорони навколишнього природного середовища у відповідних місцевих бюджетах за місцем заподіяння екологічної шкоди.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з приписами частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, з матеріалів справи встановлено наявність усіх підстав для стягнення з відповідача коштів на відшкодування шкоди завданої навколишньому середовищу, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка відповідача, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вина.
Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному позивачем в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що керівник прокуратури надав суду належні та допустимі докази на підтвердження відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому середовище внаслідок кримінального правопорушення, а тому позов підлягає повному задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено повністю, тому з відповідача на користь Кіровоградської обласної прокуратури необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2684 грн. 00 коп.
Підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-89, 141, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд -
Позов задовольнити повністю.
Місце проживання відповідача ОСОБА_1 АДРЕСА_1 ; зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 . РНОКПП НОМЕР_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення: 13 вересня 2023 року.

Суддя: Гут Ю. О.