ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року

м. Харків

справа № 639/4760/23

провадження № 22-ц/818/1999/23

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Тітченко О.В.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1

боржник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 серпня 2023 року постановлену у складі судді Єрмоленко В.Б.,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2023 року ОСОБА_3 , який діяв в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій просив видати судовий наказ, за яким стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заява мотивована тим, що 17 лютого 2017 року між ОСОБА_1 (Заявник) та ОСОБА_5 (Боржник) було укладено шлюб, який зареєстровано Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Харківській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 221. В шлюбі народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Подружні стосунки не склались, тому рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 серпня 2023 року по справі № 639/3723/23 шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано. Після розірвання шлюбу, спільна донька проживає з батьком та зареєстрована за адресою проживання: АДРЕСА_1 і знаходиться на його утриманні. Боржник надає матеріальну допомогу на утримання дитини, лише в тому розмірі, в якому вважає за доцільне сам. Переважно Боржник намагається взяти до себе доньку на деякий час, при цьому виховання перекладається на найману няню за роботу якої називаються неспівмірні витрати в десятки тисяч грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 серпня 2023 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі судового наказу.

Ухвала мотивована тим, що всупереч вимогам ч.2 ст. 163 ЦПК України ОСОБА_1 не зазначено в якій саме частці від заробітку (доходу) ОСОБА_2 просить стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також заявником не надано доказів проживання дитини разом з ним, адже згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 01.08.2023 місце проживання малолітньої ОСОБА_4 зареєстровано разом з батьком, разом з тим з рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 14.08.2023 у справі №639/3723/23, яким розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , вбачається, що фактично дитина проживає разом з матір`ю.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення яким видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 , аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі від заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що за рекомендаціями служби технічної підтримки оператора ЄСІТС (Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система) та "Електронний кабінет" "Електронного суду" (ЕКЕС) при створенні та подачі заяви в додатках було завантажено повний текст заяви в форматі PDF-файла, який має назву - ЖовтХ 22082023.pdf. Це повний текст заяви на який накладено електронний цифровий підпис, тобто має статус власноруч підписаної заяви. Робиться це для уникнення технічних недоліків, що можуть проявлятися при завантаженні тексту в системі "Електронного суду". Саме такий технічний збій і стався в даному випадку, в прохальній частині дробний символ «?» (одна четверта) висвітився чи замінився на символ «?» (знак питання). Але це очевидно чисто технічний збій. З боку ж суду першої інстанції це безперечно є неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, якщо навіть суд не зміг прочитати всі аркуші справи та пересвідчитись в наявності повного тексту заяви без технічних неточностей

Скаржник зазначив, що в рішенні Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.08.2023 у справі № 639/3723/23, яким розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 дійсно є фраза «дитина проживає разом з матір`ю», але вона міститься в описовій частині де викладено короткий опис позовних вимог. В справі № 639/3723/23 відсутні будь-які докази про місце проживання дитини, питання місця проживання дитини не вивчалось і не встановлювалось, бо не входило до предмету спору. Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 01.08.2023 місце проживання малолітньої ОСОБА_4 зареєстровано разом з батьком. Довідка видана повноважним органом та є належним і достовірним доказом місця проживання дитини. Також довідка підтверджує і проходження встановленої законодавством процедури реєстрації місця проживання дитини, а відповідно і наявності згоди батьків на визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 . Даний факт не спростовано належними та допустимими доказами

25.09.2023 до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просила в задоволенні апеляційної скарга відмовити, а ухвалу залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч вимогам ч.2 ст. 163 ЦПК України ОСОБА_1 не зазначено в якій саме частці від заробітку (доходу) ОСОБА_2 просить стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також заявником не надано доказів проживання дитини разом з ним.

Перевіривши такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1 та 2 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного процесу, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, що одночасно є судовим рішенням та виконавчим документом.

Частиною 1 статті 160 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Статтею 161 ЦПК України визначено випадки в яких може бути видано судовий наказ, зокрема передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб

Відповідно до п.3,4 ч.2 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

У статті 165 ЦПК України наведений вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи в серпні 2023 року ОСОБА_3 , який діяв в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду через систему «Електронний суд» із заявою, у якій просив видати судовий наказ, за яким стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До заяви представником було додано заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів в форматі PDF, з якої вбачається вимоги заявника про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі від заробітку боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.

Суд першої інстанції на це увагу не звернув та помилково відмовив у видачі судового наказу з підстав не зазначення в якій саме частці від заробітку (доходу) ОСОБА_2 просить стягнути аліменти .

Колегія суддів також не погоджується з висновком суду про визначення рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.08.2023 у справі № 639/3723/23 про розірвання шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 місця проживання дитини « з матір`ю». Фраза «дитина проживає разом з матір`ю» міститься в описовій частині рішення де викладено короткий опис позовних вимог, будь-яких висновків про місце проживання дитини рішення суду у зазначеній справі не містить.

Водночас матеріали справи №639/4760/23 про видачу судового наказу також не містять належних даних про фактичне місце проживання дитини ОСОБА_4 ..

Відповідно до ч. 4 ст.29 ЦК України місцем проживання малолітньої особи є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.

Сам по собі факт реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_4 разом з батьком не свідчить про те, що дитина фактично проживає доньки з батьком. (а.с.20).

Матеріали справи та надані учасниками справи пояснення свідчать про те, що питання щодо визначення місця проживання дитини між батьками не вирішено та є спірним. Наразі дитина проживає разом з матір`ю з чим батько категорично не згоден.

Тому колегія суддів зазначає, що заявником до заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів не додано доказів, які безумовно підтверджують місце проживання дитини ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_2 .

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні в частині мотивів відмови у задоволенні заяви. Мотивувальну частину рішення належить викласти в редакції цієї постанови.

Оскільки у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено, перерозподіл судових витрат за правилами ст. 141 ЦПК України не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374,375, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 серпня 2023 року змінити.

Викласти мотивувальну частину ухвали в редакції цією постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2023 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук