Справа № 185/7206/23
Провадження № 2/185/2587/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2023 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря Мінарської О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, суд,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у якій просив суд : зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.04.2014 року на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/3 частини до 1/4 частини всіх видів його заробітку починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття; зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі судового наказу Павлоградського міськрайонного суду від 25.02.2022 року на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів його доходу заробітку починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

У обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що з відповідачем ОСОБА_2 перебував у шлюбі, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Рішенням Павлоградського міськрайонного суд Дніпропетровської області з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дітей стягнуті аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття. Крім того він перебував у цивільному шлюбі з ОСОБА_3 , у них народилась дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На підставі судового наказу виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області з нього стягнуті на аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дочкою повноліття. Крім того рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 26.05.2022 року з нього стягнуто пеню за прострочення зі сплати аліментів у розмірі 109 609, 00 грн. на користь ОСОБА_2 . Отже на даний час з нього проводиться стягнення в розмірі 1/3 на утримання синів, 1/4 на утримання дочки та заборгованість зі сплати аліментів 109 609, 00 грн. та пеня 109 609,00 грн. На даний час визначений судом розмір аліментів він сплачувати не в змозі. ОСОБА_2 проживає в його квартирі з дітьми, він не заперечує щодо їх проживання, однак іншого свого помешкання для житла він не має. Крім того, ОСОБА_3 на даний час має тяжке захворювання, не працює і він змушений надавати їй матеріальну допомогу на утримання спільної дитини. Вважає, що його матеріальне становище змінилося, оскільки на утримання дітей він сплачує 60% з усіх видів його заробітку, та заборгованість по аліментам та по пені. Після сплати всіх відрахувань залишається дохід менший чим прожитковий мінімум.

Ухвалою судді від 08.06.2023 року відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом/повідомленням сторін.

22.05.2023 року відповідачем ОСОБА_2 надано до суду відзив на позов, відповідно до змісту вона зазначає, що дійсно з ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання їх двох дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку. За вказаним рішенням суду з серпня 2019 року аліменти не сплачуються. У зв`язку з несплатою аліментів нею до поліції була подана заява про притягнення його до кримінальної відповідальності, 05.01.2022 відомості за її заявою внесені до ЄРДР. Крім того, нею було подано позов до суду про стягнення з ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позов задоволено повністю, стягнуто на її користь 109 609 грн. Тільки з лютого 2022 року ОСОБА_1 почав сплачувати аліменти. Доводи ОСОБА_1 про те, що його метою є досягнення спільного інтересу між ним та відповідачками, не відповідають дійсності. Діти батька не знають, не спілкуються, не телефонують. Батько жодним чином не приймає участі в житті дітей, додатково не утримає, нічим не допомагає. Крім того, не відповідають дійсності і доводи позивача про відсутність іншого житла. Крім однокімнатної квартири де вона проживає разом із дітьми він має двокімнатну квартиру, яку отримав у спадок. Дійсно вона з дітьми після розірвання шлюбу залишилася проживати в його однокімнатній квартирі без ремонту. За час проживання вона своїми силами, не отримуючи аліментів, зробила ремонт, сплачувала і сплачує комунальні послуги та фактично сама утримує дітей. На даний час син ОСОБА_4 2008 р.н. має захворювання Остуда-Шляттера, потребує додаткового догляду процедур, обстеження, ліків. Вважає, що позивачем не доведено зміни його майнового стану, він працює, має два власних житла, не має погіршення здоров`я у зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні позову.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, у відзиві на позов просила розглянути справу без її участі, відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі у вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Суд вважає за можливе на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розглянути справу за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч. 1. ст. 13 ЦПК України).

Так, судом по справі встановлено, що позивач та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.04.2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.03.2014 року та до досягнення дітьми повноліття. (а.с. 14)

Як зазначає позивач у позові він перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 . Мають дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до свідоцтва про народження батьками ОСОБА_5 зазначені : ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (а.с. 24)

25.02.2022 року Павлоградським міськрайонним судом видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.01.2022 року та до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 25)

26.05.2022 року рішення Павлоградського міськрайонного суду стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.08.2019 року по 31.12.2021 року у розмірі 109 609, 40 грн. (а.с.16,17)

Позивач звертаючись до суду з даним позовом обґрунтовує позовні вимоги тим, що на даний час з нього стягуються сукупно аліменти у розмірі 60 %, крім того з нього провадять стягнення заборгованості по аліментам та пені за несвоєчасну сплату аліментів. Після всіх відрахувань йому залишається дохід менший чим прожитковий мінімум.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною першої статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13).

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, позивач посилався на сукупний розмір стягуваних з нього аліментів у розмірі 60 % та стягнення з нього заборгованості по сплаті аліментів та пені за несвоєчасну сплату аліментів. Крім того, посилався на те, що ОСОБА_3 має тяжке захворювання та не може працювати, у зв`язку з чим він вимушений додатково забезпечувати дитину.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є, як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що зміна матеріального стану позивача, а саме стягнення з нього заборгованості по аліментам та пені має місце і з метою досягнення рівності між утриманцями, враховуючи що розмір стягуваних аліментів з позивача на користь ОСОБА_2 на утримання двох неповнолітніх дітей 2007 та 2008 р.н. становить 1/3 частину його заробітку (доходу), а розмір аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини 2019 р.н. становить 1/4 частину його заробітку (доходу), суд вважає за можливим частково задовольнити позовні вимоги, зменшив розмір аліментів стягуваних на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини 2019 р.н. з 1/4 до 1/6 частини. Загальний розмір стягуваних з позивача аліментів буде становить 1/3 + 1/6 = 1/2 частина. Підстави для зміни розміру аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання двох неповнолітніх дітей з 1/3 до 1/4 відсутні, оскільки зазначений розмір не буде відповідати інтересам дітей.

Керуючись ст.ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 273, 274-279, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на підставі судового наказу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2022 року на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня набрання даного рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований : АДРЕСА_1 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована : АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована : АДРЕСА_2

Суддя С. Г. Юдіна