Справа № 932/7442/21
Провадження № 2/932/472/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2023 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі - Скрипниченко К.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощенного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Дніпровська міська рада, Товариство з обмеженою відповідальністю «Екологія Д», про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

13.09.2021 року позивач звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до КП «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради, треті особи - ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, визнання наймачем житлового приміщення.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.09.2021 року зазначена справа передана в провадження судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцевої Т.О.

Ухвалою судді від 14.09.2021 рок, 30.11.2021 року вказана позовна заява залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення її недоліків.

14.12.2021 року до суду від позивача ОСОБА_1 надійшла позовна заява до ОСОБА_2 , треті особи - Дніпровська міська рада, Товариство з обмеженою відповідальністю «Екологія Д», про визнання особи такою, що втратила право на користування, в якій позивач просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням уточнення, позивач посилається на те, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.06.2002 року у справі № 2-1464 за позовом КЖРЕПП Бабушкінського району м.Дніпропетровська до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Бабушкінського виконкому м.Дніпропетровська про визнання права на житлове приміщення зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_1 задоволені, у задоволенні первісних позовних вимог відмовлено, визнано за ОСОБА_2 , ОСОБА_1 право на квартиру АДРЕСА_1 , зобов`язано КЖРЕПП Бабушкінського району м.Дніпропетровська укласти з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 договір найму житлового приміщення на квартиру АДРЕСА_1 . Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.04.2021 року у справі 932/3111/21, провадження №2-р/932/5/21, роз`яснено рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.06.2002 року, де судом зазначено, що слід розуміти висновок суду в резолютивній частині рішення як: «Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 право користування квартирою АДРЕСА_1 ». Зазначеним рішенням суду встановлено, що у квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_2 вселились не самовправно і вони набули право користування на житло, тобто рішенням суду за ОСОБА_1 та її чоловіком ОСОБА_2 визнано право користування вказаною квартирою, на підставі чого зобов`язано КЖРЕПП Бабушкінського району м.Дніпропетровська укласти з ОСОБА_2 як основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 договір найму житлового приміщення на вищевказану квартиру. Згідно технічного паспорту ТОВ «Бюро інвентаризації нерухомості» від 09.09.2019 року на вказану квартиру, виготовленого на ім`я ОСОБА_1 як замовника, і в свою чергу як фактично наймача вказаної квартири, загальною площею 121,3 кв.м., житловою площею 66,1 кв.м..

Позивач зазначає, що згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за № 3981 від 13.04.2021 року, виданої на ім`я ОСОБА_1 , як уповноваженому наймачу, за адресою АДРЕСА_2 зареєстровані? ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її чоловік - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її онучка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , її онук ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Згідно повідомлення Бабушкінького ВП Дніпропетровського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області від 01.06.2016 року за № 37.2/ЖЕО-16118 та довідки Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 12.07.2018 року, виданої ОСОБА_1 , ОСОБА_1 23.05.2016 року звернулась з заявою до Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області з проханням надати інформацію відносно її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який поїхав до російської федерації та до теперішнього часу до адреси свого мешкання: АДРЕСА_2 не повернувся.

Позивач зазначає, що з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проводилась перевірка за обліками дозвільної системи Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, в ході якої встановлено, що за ОСОБА_2 зареєстровано три зброї і про те, що ОСОБА_2 повинен був у жовтні 2016 року з`явитись до Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області для продовження терміну зберігання зброї, однак не з`явився та причину неявки не повідомив. За обліками відділень Національної поліції та Управління інформаційного забезпечення ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 серед доставлених, затриманих осіб або як особа, яка зверталась до правоохоронних органів поліції з будь-якою заявою не значиться, його місце знаходження не виявлено; таким чином, з травня 2016 року по теперішній час, тобто п`ять років, ОСОБА_2 не проживає за адресою АДРЕСА_2 та навіть на території України, не з`являється в квартирі, участі в оплаті комунальних послуг не приймає; його речей в квартирі немає, вказана квартира перебуває у її користування як наймача даного житлового приміщення; реєстрація ОСОБА_2 у вказаній квартирі створює їй перешкоди в користуванні квартирою, обмежує її майнові права, через що вона змушена сплачувати за ОСОБА_2 додатково комунальні послуги, що негативно впливає на її матеріальний стан, оскільки тільки вона впродовж значно тривалого часу несе матеріальні витрати на квартиру, підтримує технічний та санітарний стан квартири, проводить поточні ремонти, сплачує комунальні послуги за житло. Позивач вказує, що за час відсутності ОСОБА_2 за вказаною адресою без поважних причин, між нею та підприємствами, що надають комунальні послуги, фактично склалися відносини найму житлового приміщення, а саме вона користується передбаченими для наймача житлового приміщення правами та виконує встановлені для наймача обов`язки.

Ухвалою суду від 05.01.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні позивач з представником позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.

Треті особи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

В дане судове засідання учасники справи по З2явились про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У наданій суду 21.04.2023 року заяві позивач просила розглянути справу у її відсутність.

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вислухавши позивача з представником, свідків, дослідивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 9 Житлового Кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських об`єднань.

Статтею 71 ЖК України передбачені загальні правила збереження житлового приміщення за тимчасово відсутніми громадянами та зазначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст. 73 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , перебувають у шлюбі з 04.02.1984 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим 04.02.1984 року Бабушкінським відділом ЗАГС м. Дніпропетровська.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.06.2002 року у справі № 2-1464 за позовом КЖРЕПП Бабушкінського району м.Дніпропетровська до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Бабушкінського виконкому м.Дніпропетровська про визнання права на житлове приміщення зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_1 задоволені, у задоволенні первісних позовних вимог відмовлено, визнано за ОСОБА_2 , ОСОБА_1 право на квартиру АДРЕСА_1 , зобов`язано КЖРЕПП Бабушкінського району м.Дніпропетровська укласти з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 договір найму житлового приміщення на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.04.2021 року у справі 932/3111/21, провадження №2-р/932/5/21, роз`яснено другий абзац резолютивної частини рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.06.2002 року, де судом зазначено, що слід розуміти висновок суду в резолютивній частині рішення як: «Визнати за ОСОБА_2 , ОСОБА_1 право користування квартирою АДРЕСА_1 ».

Зазначеним рішенням суду встановлено, що у квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_2 вселились не самовправно і вони набули право користування на житло, тобто рішенням суду за ОСОБА_1 та її чоловіком ОСОБА_2 визнано право користування вказаною квартирою, на підставі чого зобов`язано КЖРЕПП Бабушкінського району м.Дніпропетровська укласти з ОСОБА_2 як основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 договір найму житлового приміщення на вищевказану квартиру.

Згідно Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за № 3981 від 13.04.2021 року, виданої Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР, за адресою АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (з 14.11.2002 року); її чоловік - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (з 14.11.2002 року); син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (з 02.12.2004 року); онучка позивачки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (з 06.08.2008 року); онук позивачки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (з 10.01.2017 року).

Згідно технічного паспорту виготовленого ТОВ «Бюро інвентаризації нерухомості» на вказану квартиру на ім`я ОСОБА_1 станом на 09.09.2019 року, квартира АДРЕСА_1 має загальну площу 121,3 кв.м., житлову площу 66,1 кв.м., квартира складається із приміщень: 7-1 санвузол, площею 5,1 кв.м.; 7-2 кладова площею 1,7 кв.м.; 7-3 кухня, площею 8,4 кв.м.; 7-4 житлова кімната площею 23,6 кв.м.; 7-5 житлова кімната площею 15,6 кв.м.; 7-6 хол площею 14,2 кв.м.; 7-7 майстерня площею 12,9 кв.м.; 7-8 кладова площею 9,0 кв.м.; 7-9 коридор, площею 4,8 кв.м.; 7-10 житлова кімната площею 26,9 кв.м.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживає за місцем реєстрації за адресою АДРЕСА_2 з 2016 року, за твердженням позивачки він виїхав проживати в рф, його речей у вказаному житловому приміщенні немає, його місце знаходження невідоме, всі комунальні платежі за вказаною адресою сплачує лише позивач.

Згідно повідомлення Бабушкінського ВП Дніпропетровського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області від 01.06.2016 року за № 37.2/ЖЕО-16118 та довідки Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 12.07.2018 року, виданої ОСОБА_1 , ОСОБА_1 23.05.2016 року звернулась з заявою до Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області з проханням надати інформацію відносно її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який поїхав до російської федерації та до теперішнього часу до адреси свого мешкання: АДРЕСА_2 не повернувся.

Як зазначено в листі та довідці, з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за її заявою проводилась перевірка за обліками дозвільної системи Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, в ході якої встановлено, що за ОСОБА_2 зареєстровано три зброї і про те, що ОСОБА_2 повинен був у жовтні 2016 року з`явитись до Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області для продовження терміну зберігання зброї, однак не з`явився та причину неявки не повідомив. За обліками відділень Національної поліції та Управління інформаційного забезпечення ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 серед доставлених, затриманих осіб або як особа, яка зверталась до правоохоронних органів поліції з будь-якою заявою не значиться, його місце знаходження не виявлено. Встановлено, що ОСОБА_2 29.06.2014 року в`їхав до України через кордон Гоптівка, після чого кордон не перетинав.

Як зазначено в листі Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 21.02.2023 року, наданого на ухвалу суду, відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями громадянином України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 21.02.2018 по 21.02.2023 року в базі даних не виявлено; внесена до набрання чинності Положення про базу даних інформація про осіб, які перетнули державний кордон України, зберігається у базі даних протягом 5 років, в порядку, визначеному наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 25.06.2007 № 472, зареєстрованого в МЮ України 05.07.2007 за № 765/14032.

Не проживання відповідача за вказаною адресою із зазначеного часу підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також Актом обстеження від 30.01.2023 року, складеного за участю працівника КП «Жилсервіс-5» ДМР та мешканців квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , з якого вбачається, що ОСОБА_2 , 1964 року народження, не проживає за адресою АДРЕСА_2 з 2014 року по час складання акту.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 не проживає за адресою АДРЕСА_2 з літа 2014 року, вона проживає на 2 поверсі їх будинку і вони з позивачкою, яка проживає на 1 поверсі, бачаться по три рази на день. Зазначила, що в 2014 році загинула в ДТП донька ОСОБА_1 , а син був поранений, після чого ОСОБА_2 пішов з квартири у невідомому напрямку, забрав свої документи, по соціальним мережам видно, що він виставляє фото та перебуває в росії, працює там.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засідання пояснила, що ОСОБА_2 з літа 2014 року не проживає за адресою АДРЕСА_2 з літа 2014 року, він покинув сім`ю і не з`являється по вказаній адресі. Вона - свідок живе в цьому ж будинку в квартирі АДРЕСА_4 , була вдома у ОСОБА_1 періодично, у в квартирі живуть позивачка, її невістка, онуки; вони часто бачаться у дворі їх будинку і саме з серпня 2014 року вона перестала бачити у дворі їх буинку ОСОБА_2 , зі слів ОСОБА_11 їй відомо, що він кудись уїхав.

Відповідно до письмової згоди, яка долучена позивачем до позову, ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які зареєстровані за адресою АДРЕСА_2 , просили задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у вказаній квартирі.

Таким чином встановлено, що з 2016 року, у відповідності до меж заявлених позивачем позовних вимог, по теперішній час ОСОБА_2 без поважних причин не проживає за адресою АДРЕСА_2 , в квартирі не з`являється, участі в оплаті комунальних послуг не приймає; його речей в квартирі немає, вказана квартира перебуває у користуванні позивачки і реєстрація ОСОБА_2 у вказаній квартирі створює їй перешкоди в користуванні квартирою, обмежує її майнові права, через що вона змушена сплачувати за ОСОБА_2 додатково комунальні послуги, що негативно впливає на її матеріальний стан, оскільки тільки вона впродовж значно тривалого часу несе матеріальні витрати на квартиру, підтримує технічний та санітарний стан квартири, проводить поточні ремонти, сплачує комунальні послуги за житло.

За твердженням позивача, за час відсутності ОСОБА_2 за вказаною адресою без поважних причин, між нею та підприємствами, що надають комунальні послуги, фактично склалися відносини найму житлового приміщення, а саме вона користується передбаченими для наймача житлового приміщення правами та виконує встановлені для наймача обов`язки.

Таким чином, встановлено, що відповідач без поважних причин з 2016 року не проживає в квартирі АДРЕСА_1 , наявність реєстрації відповідача за вказаною адресою порушує право позивача на користування вищевказаним житловим приміщенням.

Відтак, оскільки відповідач відсутній у житловому приміщенні за вищевказаною адресою з 2016 року і не користуються ним без поважних причин, і протилежного не доведено, суд дійшов висновку про необхідність визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по справі - сплачений судовий збір в сумі 908,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 11-13, 81, 141, 209, 265, 268, 280, 282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Дніпровська міська рада, Товариство з обмеженою відповідальністю «Екологія Д», про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у сумі 908,00 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачами протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 289 ЦПК України, а саме заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Т.О. Кудрявцева