РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/7575/23

№ 2/183/3625/23

09 жовтня 2023 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді - Оладенко О.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів у якому просить зменшити аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 до 1/6 частини заробітку відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням суду від 07.09.2018 року з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця. На даний час у нього змінився сімейний та матеріальний стан, він зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 , у шлюбі у нього народилася донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Його дружина ОСОБА_6 на теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тобто перебуває на утриманні позивача. Посилаючись на перебування на його утриманні малолітньої доньки від другого шлюбу та дружини, просить задовольнити його позов та зменшити розмір аліментів.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2023 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи. 07.07.2023 засобами поштового зв`язку відповідачка подала відзив, у якому повідомила, що на теперішній час її прізвище « ОСОБА_8 ». Вказаний відзив у порушення вимог ч.ч.4,5 ст.178 ЦПК України подано суду без доказів надіслання його позивачу, а тому судом не приймається.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Судом встановлено, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі №183/1472/18 від 07 вересня 2018 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утриманнядоньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця починаючи з 20 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.На виконання рішення видано виконавчий лист (а.с.11-13).

23 листопада 2021 року позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_9 . У шлюбі народилася донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .В матеріалах справи відсутні докази перебування цієї дитини на утриманні позивача; відсутні докази надання матеріальної допомоги у добровільному порядку або за судовим рішенням; відсутні докази проживання позивача разом з дружиною ОСОБА_6 та донькою ОСОБА_7 .

Жодного доказу зміни матеріального становища, відомостей про доходи позивача, до позовної заяви не додано.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступних норм чинного законодавства.

Відповідно до ч.1ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Як встановлено у ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України установлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Подавши свої докази, позивач реалізував своє право на доказування і одночасно виконав обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому за правилами ч.2 ст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з позовом

Разом з позовом позивачем не подано суду жодного доказу, який свідчить про погіршення його майнового становища або про покращення майнового становища отримувача аліментів.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 28.05.2021 у справі №715/2073/20 факт народження у платника аліментів дитини у іншому шлюбі без належних та допустимих доказів погіршення його матеріального стану не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

З урахуванням підстав позову та доказів, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, в зв`язку з недоведеністю.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України. Оскільки суд дійшов до висновку про відмову у позові, судові витрати слід віднести за рахунок позивача.

На підставі викладено та керуючись ст.ст. 141, 263-268, 273, 274, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_10 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено і підписано 09 жовтня 2023 року .

Суддя Оладенко О.С.