Справа № 184/1297/23
Номер провадження 2/184/408/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

за участю секретаря судового засідання Михайлової Т.В.,

представника позивачів ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Покровської міської державної нотаріальної контори Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області «про визнання протиправною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії»,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачів звернувся до суду з даним позовом та просить визнати протиправною та скасувати Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.04.2023р., якою ОСОБА_4 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати Покровську міську державну нотаріальну контору Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області видати ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за законом після ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати протиправною та скасувати Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.04.2023 року, якою ОСОБА_3 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати Покровську міську державну нотаріальну контору Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області видати ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за законом після ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на наступні обставини.

Позивачі перебувають у шлюбі з 05.08.1972 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син позивачів - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до Витягу з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (Протокол №2129 від 12.10.2022 року), травми і поранення ОСОБА_5 «Ушкодження внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків. Вибухова травма. Розтрощення голови (03.07.2022)», що підтверджено медичними та військово-обліковими документами, свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 07.07.2022, лікарським свідоцтвом про смерть №3247 від 05.0.2022 року травми і поранення, які призвели до смерті, пов`язані із захистом батьківщини. 03.03.2023 року ОСОБА_3 посвідчила заяву, за змістом якої приймає спадщину після смерті загиблого сина. Справжність підпису ОСОБА_3 посвідчено приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Куликом О.П. 03.03.2023, р№154. 03.03.2023 року ОСОБА_4 посвідчив заяву, за змістом якої приймає спадщину після смерті загиблого сина. Справжність підпису ОСОБА_4 посвідчено приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Куликом О.П. 03.03.2023 року, р№153. Заяви про прийняття спадщини позивачами відправлені до Покровської міської державної нотаріальної контори Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровська області за місцем заведення спадкової справи. Уповноважений представник позивачів ОСОБА_6 звернулася до Покровської міської державної нотаріальної контори Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 . Проте, відповідачем 24.04.2023 року було прийнято: 1. Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою ОСОБА_4 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 2. Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою ОСОБА_3 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачі вважають вказані постанови протиправними, тому змушені звернутись з даним позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 заперечував проти позову представника позивачів, надав відзив на позовну заяву, який доповнив, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивачів у повному обсязі.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачами позовні вимоги необґрунтовані, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається з вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Частина 2 ст. 13 ЦК України передбачає межі здійснення цивільних прав передбачено при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися віддій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Але такий спосіб захисту як визнання дій неправомірними законом не передбачено. Не передбачено такий спосіб захисту і укладеним договором.

Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що вони перебувають у шлюбі з 05.08.1972 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син позивачів - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до Витягу з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (Протокол №2129 від 12.10.2022 року), травми і поранення ОСОБА_5 «Ушкодження внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків. Вибухова травма. Розтрощення голови (03.07.2022)», що підтверджено медичними та військово-обліковими документами, свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 07.07.2022, лікарським свідоцтвом про смерть №3247 від 05.0.2022 року травми і поранення, які призвели до смерті, пов`язані із захистом батьківщини. 03.03.2023 року ОСОБА_3 посвідчила заяву, за змістом якої приймає спадщину після смерті загиблого сина. Справжність підпису ОСОБА_3 посвідчено приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Куликом О.П. 03.03.2023, р№154. 03.03.2023 року ОСОБА_4 посвідчив заяву, за змістом якої приймає спадщину після смерті загиблого сина. Справжність підпису ОСОБА_4 посвідчено приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Куликом О.П. 03.03.2023 року, р№153. Заяви про прийняття спадщини позивачами відправлені до Покровської міської державної нотаріальної контори Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровська області за місцем заведення спадкової справи. Уповноважений представник позивачів ОСОБА_6 звернулася до Покровської міської державної нотаріальної контори Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 . Проте, відповідачем 24.04.2023 року було прийнято: 1. Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою ОСОБА_4 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 2. Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою ОСОБА_3 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З доводами позивачів та їх представника, викладені в позовній заяві та в судовому засіданні суд погодитися не може, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 05.01.2023 року в Покровській міській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа щодо спадкодавця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за номером у нотаріуса 1/2023, номер у Спадковому реєстрі 70118993 за заявою спадкоємців: дружини померлого ОСОБА_7 та неповнолітнього сина ОСОБА_8 .

10.03.2023 року на адресу нотаріальної контори надійшли заяви від позивачів, складені та посвідчені приватним нотаріусом Нікопольського нотаріального округу Дніпропетровської області Кулик О.П. від 03.03.2023 року щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , що є його батьками.

За результатами розгляду даних заяв було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. В порядку Глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 (зі змінами) на вимогу від 24.04.2023 року представника позивачів - ОСОБА_6 , яка діє на підставі довіреностей, було винесено постанови від 24.04.223 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в яких викладено причини відмови у видачі свідоцтва на спадщину за законом в письмовій формі і роз`яснено порядок її оскарження. Дані постави були отримані представником позивачів. Причиною відмови у видачі свідоцтва на спадщину за законом є сплив 6-ти місяців з дня смерті спадкодавця та відсутність документів, які б підтверджували факт прийняття спадщини.

Суд вважає, що в діях представника відповідача відсутні будь-які порушення вимог законодавства.

Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Статтею 1221 ЦК України встановлено, що місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні такого майна, або вимоги кредиторів. На підставі отриманої першої заяви нотаріус заводить спадкову справу, яка підлягає державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини у строки, визначені ст. 1270 ЦК України.

Статтею 1270 ЦК України визначено строки для прийняття спадщини: для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України визначено також наслідки пропущення строку для прийняття спадщини: якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її; за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Або за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, враховуючи вищезазначені норми законодавства, а також за матеріалами спадкової справи за номером у нотаріуса 1/2023, номер у Спадковому реєстрі 70118993: спадкодавець ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Час відкриття спадщини: ІНФОРМАЦІЯ_1 . Строк для прийняття спадщини: з 03.07.2022 року по 03.01.2023 року.

Заяви про прийняття спадщини та видачі відповідних свідоцтв надані спадкоємцями (позивачами) 03.03.2023 року.

При цьому подача даних заяв від позивачів було подані з урахуванням змін, що були запроваджені на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року №719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану».

Так, п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Таким чином, в практичній площині до загального 6-місячного строку від смерті спадкодавця на прийняття спадщини додається ще чотири місяці, і загалом буде 10 місяців.

Але фактично при подачі даних заяв (03.03.2023р.) та при прийнятті рішення про видачу свідоцтва про право на спадщину (24.04.2023р.) вже було надано Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду правову оцінку позиції пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», а саме: 31 січня 2023 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень була оприлюднена постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №676/47/21 (провадження №61-8014св22), якою Верховний Суд, надаючи оцінку п. 3 постанови КМУ №164, вважає, що вона суперечить статтям 1270, 1272 Цивільного кодексу України, а тому не підлягає застосуванню.

Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж ЦК України, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України (ч. 2 ст. 4 ЦК України).

Актами цивільного законодавства України є також постанови Кабінету Міністрів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням цього Кодексу або іншому закону, застосовуються відповідні положення цього Кодексу або іншого закону (ч. 4 ст. 4 ЦК України).

У доктрині приватного права зауважується, що ієрархія актів цивільного законодавства може базуватися на їх юридичній силі (вимір по вертикалі). Вона поширюється, по-перше, на співвідношення закону та підзаконних актів та, по-друге, на співвідношення Конституції та законів (як кодифікованих, так і інших (поточних)). Одночасно слід визнати існування ієрархії між ЦК як кодифікованим законом та іншими (поточними) законами, що регулюють цивільні відносини. Ця ієрархія базується на визнанні ЦК основним актом цивільного законодавства (вимір ієрархії по горизонталі).

Стосовно виміру ієрархії актів цивільного законодавства по горизонталі, то в статті 4 ЦК України закріплюється пріоритет норм ЦК (як основного регулятора приватних відносин) над нормами інших законів. Причому, що такий спосіб вирішення колізії норм ЦК із нормами інших законів, із констатацією пріоритету норм ЦК над нормами інших законів, підтримувався, зокрема, Конституційним Судом України (рішення від 13.03.2012 року у справі №5-рп/2012), Верховним Судом України (постанова Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі №6-59цс13, постанова Верховного Суду України від 16.12.2015 року у справі №6-2023цс15), Великою Палатою Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 року в справі №334/3161/17 (провадження №14-188 цс 20).

Щодо виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, то в статті 4 ЦК України встановлено повний перелік нормативно-правових актів, якими можуть регулюватися цивільні відносини. Крім Конституції України, ЦК України та інших законів України, цивільні відносини можуть регулюватися, за загальним правилом, лише такими підзаконними актами, як: акти Президента України, видані у випадках, установлених виключно Конституцією України; постанови Кабінету Міністрів України, що не суперечать положенням ЦК України та інших законів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням ЦК України, або іншому закону, мають застосовуватися відповідні положення ЦК або іншого закону. Інші органи державної влади України та органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативні акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, установлених Конституцією України та законом. Таким чином можливість видання актів цивільного законодавства на підзаконному рівні для зазначених органів суттєвим чином обмежена (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2019 року в справі №490/7071/16-ц (провадження № 61-25815св18).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (ст. 1270 ЦК України).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1273 ЦК України).

Установити, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини (п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Тлумачення вказаних норм, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, свідчить, що:

1)правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України;

2)строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (ст.ст. 1270, 1272 ЦК України), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в ЦК України, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (ч. 2 ст. 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України);

3)законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини.

Отже, на думку Верховного Суду, пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить ст.ст. 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

Таким чином, найвищий суд у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики, відкидає можливість застосування 10-місячного строку на прийняття спадщини в умовах воєнного стану, передбаченого п. 3 постанова Кабінету Міністрів України №164, і наполягає на застосуванні 6-місячного строку, встановленого Цивільним кодексом України (або на внесенні необхідних змін до ЦК України).

За таких обставин, державним нотаріусом Покровської міської державної нотаріальної контори Нікопольського районного нотаріального округу Полянським Ю.М. 24.04.2023 року шляхом винесення Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, судом не встановлено з боку відповідача порушень діючого законодавства, а тому відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог позивачів.

Оскільки у задоволенні позову позивачам відмовлено повністю, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір із відповідача стягненню не підлягає, а всі судові витрати покладаються на позивачів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1220, 1221, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 12, 28, 76-82, 89, 133, 141, 247, 263, 265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Покровської міської державної нотаріальної контори Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області «про визнання протиправною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш