Справа № 583/3291/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді Ярошенко Т.О.

з участю секретаря судового засідання Алєксєєнко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи начальник Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Мартинчук Михайло Віталійович, ОСОБА_2 про скасування постанови про закриття виконавчого провадження та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі вказаною скаргою, мотивуючи свої вимоги тим, що в провадженні Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (на час відкриття провадження - Міжрайонному відділі ДВС по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області) перебувало виконавче провадження № 39033375 з примусового виконання виконавчого листа № 583/2188/13-ц виданого Охтирським міськрайонним судом 08.07.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини від усіх видів його заробітку та доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. 09.06.2023 року ОСОБА_1 звернулася до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) із заявою про надання їй інформації про виконавче провадження № 39033375 станом на даний час, зазначаючи,що починаючи з 2018 року перестала отримувати аліменти від боржника, їй невідомо про стан виконавчого провадження, тому просила надати копії постанови про відкриття вказаного виконавчого провадження (з ідентифікатором доступу), копії постанови про закриття (закінчення) вказаного виконавчого провадження (за її наявності); копії документу, на підставі якого було закрито (закінчено) ВП № 39033375 (за його наявності); відомостей про місце перебування оригіналу виконавчого документу, на підставі якого проводилося стягнення в рамках ВП № 39033375. У разі повернення виконавчого документу стягувачу, просила надати копію відповідного супровідного листа та копію зворотного поштового повідомлення про вручення мені вказаного листа, а також просила надати розрахунок поточної заборгованості по аліментах боржника станом на момент звернення із заявою з врахуванням наявних в матеріалах виконавчого провадження доказів фактичної сплати аліментів боржником за вказаний період. 05.07.2023 року засобами електронної пошти ОСОБА_1 надана відповідь на вказану заяву, з якої їй стало відомо, що 20.09.2018 року головним державним виконавцем Основ`янсько - Слобідського ВДВС Михайловою Ю.В. (на даний час - не діє в зв`язку зі звільненням з посади, що підтверджується відповідною відміткою в Інформації по ВП) була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 39033375 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», також їй були надані копії постанов про відкриття та закінчення виконавчого провадження та було роз`яснено, що видати розрахунок заборгованості по аліментах є неможливим в зв`язку з відсутністю виконавчого провадження.

Вказані дії державного виконавця вважає незаконними, безпідставними та такими, що завдають шкоди її законним правам та інтересам та просить скасувати постанову головного державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Михайлової Ю.В. від 20.09.2018 року про закінчення виконавчого провадження № 39033375; відновити виконавче провадження № 39033375 з примусового виконання виконавчого документу - виконавчого листа № 583/2188/13-ц виданого Охтирським міськрайонним судом 08.07.2013 року; зобов`язати орган ДВС провести розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку та доходів боржника, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку станом на 03.02.2015 року (з врахуванням дати набрання чинності рішенням Охтирського міськрайонного суду по справі № 583/4139/14-ц від 09.12.2014 року про зміну розміру аліментів); зобов`язати орган ДВС провести розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку та доходів боржника, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.02.2015року по даний час (з врахуванням дати набрання чинності рішенням Охтирського міськрайонного суду по справі № 583/4139/14-ц від 09.12.2014 року про зміну розміру аліментів).

14.07.2023 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження за скаргою, призначено судове засідання з повідомленням сторін.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 03.08.2023 року скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 14.11.2023 року ухвалу Охтирського міськрайонного суду від 03.08.2023 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду.

ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні скаргу підтримали, в послідуюче судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд скарги у їх відсутність, вимоги за скаргою підтримали повністю.

Представник Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 03.08.2023 року подав письмове заперечення проти скарги. В судове засідання 29.11.2023 року, будучи повідомленим в установленому законом порядку, про що в матеріалах справи мається відповідна довідка, не з`явилися, будь-яких заяв від них не надійшло не з`явився.

ОСОБА_2 17.07.2023 року надав письмові заперечення проти скарги, в яких зазначив про безпідставність заявлених вимог, оскільки своєчасно та в повному обсязі сплачував аліменти у розмірі згідно рішення Охтирського міськрайонного суду від 09.12.2014 року в справі № 583/4139/14-ц, а саме 1/6 частини з усіх видів заробітку та доходів, але так само при незмінних мінімальних 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти сплачував безпосередньо ОСОБА_1 із зазначенням цільового призначення платежу та дитині ОСОБА_3 безготівковим рахунком на банківську картку, що підтверджується банківськими виписками за 2018-2023 роки. На момент закриття виконавчого провадження, № 39033375, а саме 20.09.2018 року з примусового виконання виконавчого листа № 583/2188/13-ц, виданого Охтирським міськрайонним судом 08.07.2013 р. про стягнення з нього на користь скаржниці аліментів на утримання сина ОСОБА_3 заборгованості з аліментів не мав, про що були надані в підтвердження головному державному виконавцю Основ`янського-Слобідського ВДВС Михайловій Ю. В. копії платіжок за 2013-2018 роки. В судове засідання 29.11.2023 року, будучи повідомленим в установленому законом порядку, про що в матеріалах справи мається відповідна довідка, не з`явилися, будь-яких заяв від них не надійшло не з`явився.

За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи проводити у їх відсутність.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов до наступного висновку.

Встановлено, що рішенням Охтирського міськрайонного суду від 21.06.2013 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини ОСОБА_3 (а.с. 12-13).

На виконання вищевказаного рішення суду Охтирським міськрайонним судом видано виконавчий лист № 583/2188/13-ц від 08.07.2013 року, який 10.07.2013 року отримано ОСОБА_4 , на даний час змінила прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_1

24.07.2013 року державним виконавцем Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі вищевказаного виконавчого листа.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 09.12.2014 року змінено розмір аліментів стягуваних з ОСОБА_2 та вирішено стягувати з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини ОСОБА_3 . Рішення набрало законної сили 03.02.2015 року (а.с.24-25).

09.12.2014 року виконавчий лист виписаний на підставі вищевказаного рішення Охтирським міськрайонним судом, який стягувачем не отримувався та не був пред`явлений до виконання, а знаходиться в матеріалах цивільної справи № 583/4139/14-ц, 2/583/1528/23.

03.03.2018 року у зв`язку з встановленням державним виконавцем наявної у ОСОБА_2 заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, винесено постанови про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника, тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, тимчасове обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами несмертельної дії, тимчасового обмеження у праві полювання.

20.09.2018 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по закінченню строку стягнення, скасовано застосовані тимчасові обмеження стосовно ОСОБА_2 . В постанові зазначено, що станом на 03.02.2015 року заборгованість відсутня (а.с.21).

Зі змісту скарги слідує, що по суті ОСОБА_1 не погоджується з мотивувальною частиною постанови державного виконавця від 20.09.2018 року, при цьому зазначає, що резолютивна частина рішення Охтирського міськрайонного суду від 09.12.2014 року, яким було змінено розмір аліментів, не містить розпорядження про відкликання раніше виданого виконавчого документу, а також це рішення суду, яке набрало законної сили 03.02.2015 року, не є тим судовим рішенням про скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, а також ним не визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила, що вона не отримувала та не пред`являла до виконання виконавчий лист за рішенням суду про зменшення розміру аліментів від 09.12.2014 року, яке набрало законної сили 03.02.2015 року.

З наданих заперечень державного виконавця Основ`янського-Слобідського ВДВС вбачається, що на даний час виконавче провадження № 39033375 знищене, у зв`язку із закінченням строку його зберігання, тому суд не має можливості перевірити, чи була в матеріалах справи розписка ОСОБА_1 про вручення їй постанови про закінчення виконавчого провадження, однак виходить із фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України (ч.5 ст. 124 Конституції України). До основних засад судочинства віднесено зокрема обов`язковість рішень суду (п.9) ч.3 ст. 129 Конституції України).

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Сферою регулювання статті 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків; таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Вимогами частини 1, пунктів 1, 5 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно з частиною 1 статті 71 «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до ч.1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України №512/5 від 02.04.2012, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Відповідно до ч. 4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі:

1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача;

2) подання заяви стягувачем або боржником;

3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи;

4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби;

5) закінчення виконавчого провадження.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.

Згідно ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Як убачається з матеріалів справи, 09.06.2023 року ОСОБА_1 звернулася до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) із заявою про надання їй інформації про виконавче провадження № 39033375, зазначаючи, що перестала отримувати аліменти від боржника і їй невідомо про стан виконавчого провадження, а також просина надати розрахунок заборгованості по аліментах.

05.07.2023 року засобами електронної пошти ОСОБА_1 надана відповідь на вказану заяву, з якої їй стало відомо, що 20.09.2018 року головним державним виконавцем Основ`янсько - Слобідського ВДВС Михайловою Ю.В. була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 39033375 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», також їй були надані копії постанов про відкриття та закінчення виконавчого провадження та було роз`яснено, що видати розрахунок заборгованості по аліментах є неможливим в зв`язку з відсутністю виконавчого провадження.

В матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_1 раніше ніж 05.07.2023 року знала про закінчення виконавчого провадження чи отримувала постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження. ОСОБА_1 отримувала аліменти до 2023 року і вважала, що рішення суду знаходиться на виконанні. В письмових поясненнях до суду ОСОБА_2 підтвердив, що сплачував аліменти ОСОБА_1 за 2018-2023 роки.

Тобто в порушення вищевказаних норм, державним виконавцем не надано ОСОБА_1 , за її завою від 09.06.2023 року розрахунку заборгованості по аліментах.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів.

У свою чергу, пунктами 9 та 10 Розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, передбачено, що виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що суму аліментів стягнено в повному обсязі. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. У разі наявності заборгованості, яка виникла на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться у загальному порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з частиною 2 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Аналізуючи вищевикладене, суд зазначає, що в даному випадку відсутність розрахунку заборгованості по аліментах свідчить про те, що державним виконавцем було передчасно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки суду не надано жодних доказів щодо фактичного виконання рішення суду, доказів про відсутність заборгованості по аліментах державним виконавцем суду не надано.

Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

За таких обставин вимога про відновлення виконавчого провадження № 39033375 з примусового виконання виконавчого документу-виконавчого листа № 583/2188/13-ц виданого Охтирським міськрайонним судом 08.07.2013 року задоволенню не підлягає, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» такий обов`язок покладено безпосередньо на державного виконавця.

Разом з тим, суд зазначає, що не може прийняти до уваги надані боржником до заперечення на скаргу копії платіжних доручень та квитанцій про сплату аліментів. Такі відомості мають бути подані ним до державного виконавця.

Проаналізувавши інформацію про виконавче провадження /а.с.16-19/, слід зазначити, що з неї вбачається, що виконавець 03.03.2018 року вказує про наявність заборгованості за 6 місяців, у зв`язку з чим встановлює тимчасові обмеження, а 20.09.2018 року скасовує заходи примусового виконання та закінчує виконавче провадження, зазначаючи підставу рішення Охтирського міськрайонного суду від 09.12.2014 року, яке набрало законної сили 03.02.2015 року. Вказані обставини викликають у суду сумніви у законності винесеної постанови державного виконавця.

Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи зібрані у справі докази в цілому, так і кожний доказ окремо, який міститься у справі, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, виходячи із необхідності дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручання у права сторін, інтересів дітей, з урахуванням наданих доказів, суд приходить до висновку, що державний виконавець не вчинив дій передбачених нормами чинного законодавства України, а отже діяв не у відповідності до положень ст. 28 «Про виконавче провадження», тому скарга в частині скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, а також щодо зобов`язання державного виконавця провести розрахунок заборгованості з сплати аліментів за заявою ОСОБА_1 від 09.06.2023 року підлягає задоволенню.

До суду ОСОБА_1 звернулася 14 липня 2023 року із скаргою на дії державного виконавця, тобто протягом десяти днів з дня, коли дізналася про порушення її прав, тобто строк звернення до суду не пропущено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 7,12, 13, 76-89, 447-451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Вимоги за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи начальник Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Мартинчук М.В., ОСОБА_2 про скасування постанови про закриття виконавчого провадження та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати постанову головного державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Михайлової Ю.В. від 20.09.2018 року про закінчення виконавчого провадження № 39033375.

Зобов`язати державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), за заявою ОСОБА_1 від 09.06.2023 року провести розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку та доходів боржника, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку станом на 03.02.2015 року (з врахуванням дати набрання чинності рішенням Охтирського міськрайонного суду по справі № 583/4139/14-ц від 09.12.2014 року про зміну розміру аліментів).

Зобов`язати державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), за заявою ОСОБА_1 від 09.06.2023 року провести розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку та доходів боржника, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.02.2015 року (з врахуванням дати набрання чинності рішенням Охтирського міськрайонного суду по справі № 583/4139/14-ц від 09.12.2014 року про зміну розміру аліментів).

В задоволенні іншої частини вимог скарги відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду складена 29.11.2023 року.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду Т.О. Ярошенко