Провадження № 4-с/202/37/2023
У Х В А Л А

Іменем України

08 вересня 2023 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Бєльченко Л.А., за участю секретаря судового засідання Солодухіної Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Дельта банк», -

В С Т А Н О В И В:

Заявник через свого представника, адвоката Ліфлянчика С.І., звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), зазначаючи, що в провадженні вказаного ВДВС перебуває виконавче провадження №8070482 з примусового виконання виконавчого листа № 2-220/2010, виданого 17.09.2010 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська.

У скарзі зазначено, що заявнику було відмовлено нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку накладенням арештом на все майно з огляду на таке.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, Амур-Нижньодніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) було накладено арешт на все майно ОСОБА_1 .

Далі було з`ясовано, що 17.09.2010 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська ПАТ «Дельта Банк» було видано виконавчий лист №2-220/210, на підставі котрого 21.05.2013 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №38071802.Крім того, 21.05.2013 року також було винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника.

18.11.2022 року ОСОБА_1 на електронну адресу Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) було направлено заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, у відповідь на котру 09.12.2022 року було отримано лист №54336, де зазначено, що 19.02.2014 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначено, що ВДВС не може надати підтвердження поштового відправлення, оскільки строк зберігання списків згрупованих місцевих відправлень становить 1 рік згідно витягу номенкулатури. Згідно пункту 9.9 «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, у зв`язку з чим відділ не має можливості надати більш вичерпну інформацію.

Заявник зауважує на тому, що стягувач за виконавчим провадженням №8070482, а саме, ПАТ «Дельта банк», з 05.10.2015 року перебуває у стані ліквідації. На сьогоднішній день інформації щодо правонаступників банку немає. Отже, стягувач відсутній.

Враховуючи факт знищення виконавчого провадження, в рамках якого накладено арешт на майно ОСОБА_1 у зв`язку з його завершенням без застосування, передбачених Законом наслідків, завершення такого виконавчого провадження, заявник вважає, що належним способом захисту порушеного права заявника, відповідно до статті 59 Закону №1404-VIII, є зобов`язання державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), виключити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна стосовно нерухомого майна ОСОБА_1 .

З цих підстав представник заявник просив зняти арешт з майна ОСОБА_2 та заборони, що були накладені в межах виконавчого провадження №38071802.

Ухвалою судді від 15.08.2023 року скарга прийнята до провадження, та призначена до розгляду.

В судове засідання представник заявника, адвокат Ліфлянчик С.І., не з`явився, надіслав заяву про розгляд скарги за відсутності ОСОБА_2 і його відсутності.

Представник Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Вонсовіч О.В.,під час розгляду справи зазначила, що скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно витягу ВП№38071802 Автоматизованої системи виконавчих проваджень до відділу 20.05.2013 року надійшов виконавчий лист №2-220/2010 від 17.09.2010 року, що видав Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська, про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості у розмірі 50 394,40 грн.

Державним виконавцем Посадською О.В. 21.05.2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №38071802. Копію постанови направлено на адресу боржника у порядку ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції 606-ХIV (боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі).

В рамках примусового виконання 21.05.2013 року було винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника за заявою стягувача та на виконання постанови 27.05.2013 року державним реєстратором Ждановою Г.О. ДМУЮ внесено обтяження №1067325 до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідний витяг про обтяження направлявся боржнику ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , до відома. Також було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору та винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

В рамках примусового виконання в присутності боржника ОСОБА_1 було описане заставне майно боржника, а саме, автомобіль ЗАЗ, про що складено відповідний акт опису та арешту майна.

Для подальшої реалізації майна було залучено СОД та запропоновано стягувачу авансувати витрати на оцінку рухомого майна боржника. Стягувач не здійснив авансування витрат на оцінку майна, у зв`язку з чим 30.04.2014 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у порядку п.4 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Також представник державної виконавчої служби зауважує на тому, що заборгованість за виконавчим листом повністю не сплачено.

Оскільки при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.01.2014 року у порядку п.4 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», боржником не було сплачено борг, витрати на проведення виконавчих дій та виконавчий збір, у старшого державного виконавця Посадської О.В. не було законних підстав для скасування арешту.

Представником Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зазначено, що заявником пропущено строк звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, оскільки 02.06.2023 року боржник був достовірно обізнаний про відмову у знятті арешту на нерухоме майно.

При цьому, звертаючись до суду з клопотанням про поновлення строків на оскарження дій державного виконавця, представник скаржника вказує зовсім інші дані про строк отримання повідомлення.

Також представник ВДВС звертає увагу на те, що подібна скарга на бездіяльність вже розглянута Індустріальним районним судом м.Дніпаропетровська та ухвалою суду від 21.02.2023 року було відмовлено у задоволенні відповідної скарги. За результатом розгляду апеляційної скарги на вказану ухвалу Дніпровським апеляційним судом 21.06.2023 року винесено постанову, котрою апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21.02.2023 року залишено без змін.

З урахуванням наведеного, представник особи, дії якої оскаржуються, просила відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 та закрити провадження у справі.

Суд, вислухавши представника ВДВС, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 серпня 2010 року по справі №2-220/2010 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк», який є правонаступником всіх прав та обов`язків Акціонерного інноваційного банку «УкрСиббанк», суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 26.03.2007 року у розмірі 49 865 грн. 74 коп. та судові витрати по справі в розмірі 528 грн. 66 коп., а всього 50 394 грн. 40 коп.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2012 року замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2-220/2010, виданого 17.09.2010 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська з ПАТ «УкрСиббанк» на Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк».

Відповідно до наданих сторонами доказів, на виконанні у Амур-Нижньодніпровському відділі державної виконавчої служби, перебувало виконавче провадження ВП№38071802 з виконання рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська по справі №2-220/2010 виконавчий лист від 17.09.2010 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованісті у розмірі 50 394,60 грн.

Відповідно до листа Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) від 02.02.2023 року за №3626 згідно з ВП №38071802 Автоматизованої системи виконавчих проваджень 21.05.2013 року державним виконавцем Вонсовіч О.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 38071802.

21.05.2013 року винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника.

21.05.2013 року винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

30.04.2014 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з пунктом 9.9 «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих а зберігання становить 3(три) роки.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_3 від 21.09.2022 року наданої скаржником арешт на майно ОСОБА_3 по виконавчому провадженню № 38071802 відсутній.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Аналогічні за змістом положенням містилися у статті 25 цього ж Закону у редакції, чинній на час накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент звернення заявника до суду зі скаргою) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час повернення виконавчого документа стягувачу) передбачені підстави для зняття арешту з майна боржника.

Так, чинна на дату винесення постанов про повернення виконавчого документу стягувачу редакція Закону України «Про виконавче провадження» (частина четверта статті 50) передбачала, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що повернення виконавчого документа стягувачу на підставі статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час повернення виконавчого документа стягувачу) не встановлювало прямого обов`язку державного виконавця знімати арешт з майна боржника.

Крім того, зі змісту скарги представника заявника вбачається, що ним ставиться питання про скасування арешту майна по ВП№38071802 у зв`язку з тим, що нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна значиться про накладення арешту на майно ОСОБА_1 .

Проте, в чому полягає бездіяльність дій державного виконавця під час вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженню, в чому полягає неправомірність дій державного виконавця, заявником не доведено.

Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що підлягає примусовому виконанню.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 була обізнана про те, що вона є боржником з примусового виконання виконавчого листа №2-220/2010, виданого 17.09.2010 року, обізнана про звернення стягнення на її майно, як боржника. Натомість доказів щодо виконання судового рішення заявник не надала.

Згідно з частиною 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

За встановлених обставин, суд вважає, що заявником не доведено неправомірність, безпідставність накладення арешту на майно ОСОБА_1 , тому суд не вбачає правових підстав для задоволення скарги і скасуванню арешту з майна боржника по ВП№38071802.

Керуючись ст.ст. 450-452 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Дельта банк».

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Бєльченко Л.А.