Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/951/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30.08.2023 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Пийтерфолвівської сільської ради Берегівського району, про визначення місця проживання дитини з батьком,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Пийтерфолвівської сільської ради Берегівського району, про визначення місця проживання дитини з батьком.

Позові вимоги мотивовано тим, що з відповідачкою по справі ОСОБА_2 позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з 2016 року, який було розірвано згідно рішення Виноградівського районного суду від 14.01.2019 року по справі №299/3644/18. Від шлюбу них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При розірванні шлюбу вони домовилися, що дочка ОСОБА_5 буде проживати з позивачем та буде знаходитись на його повному утриманні, а син ОСОБА_6 - з відповідачкою. Згідно даної домовленості дочка ОСОБА_5 з початку 2019 року проживає разом з позивачем по АДРЕСА_1 , а син ОСОБА_6 проживає з відповідачкою по АДРЕСА_2 . Позивач вказує, що жодним чином не перешкоджає відповідачці у побачені із дочкою ОСОБА_5 і участі у її вихованні, але бажає належним чином оформити питання щодо визначення місця проживання дочки ОСОБА_5 саме з ним, як її батьком та вважає, що необхідним є через рішення суду визначення місця проживання дитини.

Позивач ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи у цого відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд такі задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідачка ОСОБА_2 будучи належним чином, своєчасно повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, в судове засідання з невідомих суду причин не з"явилася і від неї не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки. Відзив на позов відповідачка не подала.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Пийтерфолвівської сільської ради Берегівського району подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання вимог позивача.

У відповідності до порядку, встановленого ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй заяві.

Так, в судовому засіданні встановлено, що з 21.10.2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спільне подружнє життя у сторін не склалося і рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 14.01.2019 року по справі №299/3644/18 шлюб між сторонами розірвано.

При розірванні шлюбу вони домовилися, що дочка ОСОБА_5 буде проживати з позивачем та буде знаходитись на його повному утриманні, а син ОСОБА_6 - з відповідачкою.

Згідно даної домовленості дочка сторін ОСОБА_5 з початку 2019 року проживає разом з позивачем по АДРЕСА_1 , а син сторін ОСОБА_6 проживає з відповідачкою по АДРЕСА_2 .

Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Згідно з ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Частиною 1 ст. 141 Сімейного кодексу України встановлено мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст.161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них.

У постанові Верховного суду в колегії складі суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2019 року в справі №377/128/18 від 14.02.2019 року вказано, тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Як встановлено з матеріалів справи, дочка сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з батьком, позивачем по справі ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 .

В даному випадку батько здійснює належний догляд та утримання дочки.

Згідно п.2 ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, що слідує із змісту п.2 ст.155 Сімейного Кодексу України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 12 Закону України виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно висновку органу опіки та піклування Пийтерфолвівської сільської ради Берегівського району, затвердженого рішенням виконавчого комітету Пийтерфолвівської сільської ради Берегівського району 19.04.2023 № 30, встановлено, що уз моменту окремого проживання сторін їх неповнолітня дочка ОСОБА_5 знаходиться на повному утриманні батька ОСОБА_1 . На даний час дочка самостійно приймає рішення про проживання з батьком, де в неї є своя кімната та все необхідне для проживання, розвитку, навчання. мови проживання дітей у будинку батька визнані належними. 14.04.2023 року до служби у справах дітей надійшла заява від матері дитини, ОСОБА_2 , мешканки АДРЕСА_2 , про те, що вона не заперечує щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 . З мамою дитини також проведено бесіду, під час якої з`ясувалося, що вона не заперечує щодо проживання дитини з батьком, що не перешкоджає їй також брати участь у вихованні дитини. Орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_3 разом з батьком - ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Принципом 6 «Декларації прав дитини» від 20 листопада 1959 року визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Судом встановлено, що позивач має постійне місце проживання, утримує дитину матеріально, не курить, спиртні напої не вживає, аморальний спосіб життя не веде.

Аналізуючи вищенаведені обставини та враховуючи вимоги норм сімейного законодавства, належні умови проживання за місцем проживання батька, що сприяють розвитку і належному вихованню дитини суд вважає доцільним визначити місце проживання неповнолітньої дочки сторін з її батьком, що повністю відповідає інтересам дитини.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 81, 259, 263-265,280, 281 ЦПК України, ст. ст.110, 112, 160, 161 Сімейного кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою проживання батька: АДРЕСА_1 .

Неповнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити на утриманні, самостійному вихованні та проживанні біля батька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11.09.2023.

ГоловуючийТ. Ю. Левко