КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 вересня 2023 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Мороз Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест сервіс» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва в складі судді Романишеної І.П., постановлену в м. Київ 09 червня 2023 року щодо відмови у забезпеченні позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест сервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроком» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року позивач ТОВ «Мегаінвест сервіс» звернувся до суду з даним позовом, просив стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість за кредитним договором № 77 від 04 листопада 2005 року в розмірі 719648,75 грн., покласти на відповідачів судові витрати.

Ухвалою від 10 лютого 2023 року відкрито провадження в справі.

Також в червні 2023 року позивач ТОВ «Мегаінвест сервіс» звернулося до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на частки квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 червня 2023 року заяву про забезпечення позову залишено без задоволення.

Заявник ТОВ «Мегаінвест сервіс», не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість ухвали, порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 червня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі посилався на те, що ухвала мотивована лише внутрішнім переконанням суду та припущеннями, які, на думку суду, мали відбутись, щоб забезпечити позов. З вказаним твердженням заявник не погоджується, враховуючи те, що він звернувся з позовом про стягнення заборгованості, в тому числі до ОСОБА_1 , ціна позову складає 719648,75 грн.

Повторно наводив обставини, викладені в заяві про забезпечення позову, щодо виявлення з матеріалів кредитної справи інформації про належність відповідачу квартири за квартири АДРЕСА_2 , яка є адресою його реєстрації та місця проживання.

Зазначив, що 28 березня 2023 року позивачем було подано клопотання про зупинення провадження в справі, оскільки в провадженні Київського апеляційного суду перебуває справа № 756/3939/20 за апеляційною скаргою ТОВ «Мегаінвест сервіс» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 серпня 2021 року, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ТОВ «Мегаінвест сервіс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Василенко О.А. про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено, визнано договір купівлі-продажу квартири, укладений 26 лютого 2020 року, недійсним та витребувано майно, вказана інформація у справі № 756/3939/20 є публічною та вільно доступною для перевірки судом.

Предметом даного позову ТОВ «Мегаінвест сервіс» є стягнення заборгованості за кредитним договором від 04 листопада 2005 року, укладеного АБ «АЖІО», правонаступником якого є ПАТ «ФідоБанк», та ОСОБА_1 , щодо якого укладено договір купівлі-продажу прав вимоги від 21 лютого 2020 року, внаслідок чого до ТОВ «Мегаінвест сервіс» перейшли всі права кредитора та іпотекодержателя до відповідача ОСОБА_1 .

З урахуванням відсутності остаточного рішення у справі № 756/3939/20, де ОСОБА_1 оскаржив процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки - єдине забезпечення належного виконання зобов`язань, ТОВ «Мегаінвест сервіс» вважає, що заходи забезпечення позову є необхідні в даній справі, оскільки ОСОБА_1 є безвідповідальним боржником, який не виконував взяті на себе зобов`язання та по сьогоднішній день намагається ухилитися від відповідальності, всі його дії направлені на перешкоджання діяльності позивача щодо стягнення з нього заборгованості та є велика вірогідність того, що задля ухилення від відповідальності у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 реалізує квартиру, так як добровільно покладені на нього зобов`язання не виконує.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що у вересні 2021 року ТОВ «Мегаінвест сервіс» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 719648,75 грн., який мотивовано тим, що 04 листопада 2005 року між АБ «АЖІО», правонаступником якого є ПАТ «ФідоБанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 77, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 60000 доларів США, дата остаточного повернення кредиту 03 листопада 2025 року, для придбання квартири за адресою АДРЕСА_3 , одночасно з укладенням кредитного договору між відповідачем та банком було укладено договір іпотеки, предметом іпотеки визначено вказану квартиру. Також задля забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 , а також між банком та ТОВ «Агроком» було укладено договори поруки. В наступному в зв`язку з ліквідацією ПАТ «ФідоБанк», ТОВ «Мегаінвест сервіс» стало переможцем в електронних торгах за лотом, яким є права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором, включаючи права вимоги до майнових та фінансових поручителів. Відповідно, з 21 лютого 2020 року до ТОВ «Мегаінвест сервіс» перейшли права кредитора та іпотекодержателя за кредитним договором та договором іпотеки. Однак відповідачі умови кредитного договору та договору іпотеки належним чином не виконують, про що відповідач неодноразово повідомлявся в тому числі шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов`язань за договорами. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, заборгованість на день подачі позову становить 179448,75 грн., штраф за кредитним договором - 81000 грн., штраф за договором іпотеки - 199200 грн. Також у зв`язку з порушенням відповідачем п. 3.4, 3.5 договору іпотеки позивач був вимушений звернутися до судового експерта для проведення експертизи та встановити факт наявності даних порушень, в зв`язку з чим поніс витрати на оплату експертизи в розмірі 100000 грн. Задля юридичного супроводу судових справ між боржником та позивачем було залучено адвоката, який в період з 02 березня 2020 року по 01 вересня 2021 року здійснювала супровід судових справ, загальна сума витрат на правовий супровід склала 160000 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості складає 719648,75 грн.

Згідно переліку додатків до позову, на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, ТОВ «Мегаінвест сервіс» надано копії кредитного та іпотечного договорів з додатками до них, копії договорів поруки, протоколу електронного аукціону, копію договору про відступлення прав вимоги від 21 лютого 2020 року, копію акту приймання-передачі документів від 21 лютого 2020 року, копію висновку експерта від 13 березня 2020 року, копію довідки про витрати на проведення експертизи та акту здачі-прийняття виконаних робіт.

У заяві про забезпечення позову ТОВ «Мегаінвест сервіс» зазначив, що наразі позивачу з матеріалів кредитної справи відповідача стало відомо, що на підставі свідоцтва про право власності на житло ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_2 , яка є адресою його реєстрації та місця проживання, про що зазначається у його процесуальних документах, а також у запиті суду щодо реєстрації місця його проживання. Згідно інформації OpenDate, для отримання інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно за параметром запиту ОСОБА_1 вказаної частки на квартиру не значиться, окрім іпотечної квартири, яка реалізована кредитором в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Враховуючи той факт, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 719648,75 грн., вважав достатнім та співмірним для захисту прав ТОВ «Мегаінвест сервіс» від можливих порушень задовольнити заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на частини квартири за вказаною адресою, яка належить ОСОБА_1 , який є безвідповідальним боржником, що не виконував взяті на себе зобов`язання та по сьогоднішній день намагається ухилитися від відповідальності, всі його дії направлені на перешкоджання діяльності позивача щодо стягнення з нього заборгованості та є велика вірогідність того, що задля ухилення від відповідальності у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 реалізує квартиру, так як добровільно покладені на нього зобов`язання не виконує.

До заяви ТОВ «Мегаінвест сервіс» надано копію свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 03 липня 1998 року, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Шевченківської районної державної адміністрації, яким посвідчено, що квартира за адресою АДРЕСА_4 належить на праві власності ОСОБА_4 та членам його сім`ї ОСОБА_5 , ОСОБА_1 в рівних частках (а. с. 15), інформацію з OpenDate за параметрами пошуку по ІПН 263215279 ОСОБА_1 , згідно якої наявна інформація щодо одного об`єкта нерухомості - квартира за адресою АДРЕСА_3 (а. с. 18).

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Із наданих заявником доказів суд першої інстанції вірно встановив, що ТОВ «Мегаінвест сервіс» звернувся із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який забезпечено договором іпотеки та укладеними з іншими відповідачами договорами поруки, що вказує на наявність майнового спору між сторонами.

Отже, у випадку задоволення позову із відповідача на користь позивача може бути стягнуто грошові кошти в розмірі 719648,75 грн., примусове звернення стягнення на які здійснюватиметься у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», відтак позов дійсно може бути забезпечений шляхом накладення арешту на належне відповідачу майно, за рахунок реалізації якого судове рішення може бути виконане в разі задоволення позову.

Визначальною характеристикою можливості накладення арешту на майно в порядку забезпечення позову є належність його відповідачу і співмірність вартості такого майна заявленим вимогам.

Разом із тим, доказів належності частини квартири АДРЕСА_1 відповідачу ОСОБА_1 заявником до суду першої інстанції не надано, як і не надано доказів приблизної вартості такого майна, а отже позивач не довів співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

Апеляційний суд враховує, що з наявного в матеріалах справи копії правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло, виданого 03 липня 1998 року, не можна дійти обґрунтованого висновку щодо належності ОСОБА_1 права власності на частку в зазначеній квартирі станом на час звернення ТОВ «Мегаінвест сервіс» із заявою про забезпечення позову в червні 2023 року.

Апеляційний суд також приймає до уваги, що ТОВ «Мегаінвест сервіс» у заяві про забезпечення позову просив накласти арешт на частку квартири АДРЕСА_1 , в той час як згідно свідоцтва про право власності від 03 липня 1998 року співвласниками вказаної квартири було три особи в рівних частках, тобто розмір частки в праві власності, яка за доводами заявника мала забезпечувати позов, останнім не доведено.

Враховуючи наведене, оскільки належних та допустимих доказів щодо належності відповідачу ОСОБА_1 нерухомого майна позивачем ТОВ «Мегаінвест сервіс» надано не було.

Суд першої інстанції дійшов правильних висновків про відсутність підстав для забезпечення позову, зазначивши, що заявником не надано відповідних документів, з яких би вбачалося, що станом на день звернення до суду з заявою про забезпечення позову відповідна частка права власності на майно, на яке позивач просить накласти арешт, належить ОСОБА_1 , тобто не була відчужена на користь інших осіб, а також не містить обтяжень у праві користування та розпорядження, що надавало б можливість суду перевірити, чи не порушуються права інших осіб у зв`язку із застосуванням відповідних заходів забезпечення.

Не спростовують висновків суду першої інстанції і не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову доводи апеляційної скарги, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, з посиланням позивача на те, що ОСОБА_1 є безвідповідальним боржником, що не виконував взяті на себе зобов`язання та по сьогоднішній день намагається ухилитися від відповідальності, всі його дії направлені на перешкоджання діяльності позивача щодо стягнення з нього заборгованості та є велика вірогідність того, що задля ухилення від відповідальності у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 реалізує квартиру, так як добровільно покладені на нього зобов`язання не виконує.

Доводи апеляційної скарги, що квартира АДРЕСА_1 є зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_1 та використовується ним для постійного проживання, а також що ОСОБА_1 оскаржив процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання недійсним в судовому порядку договору купівлі-продажу іпотечної квартири в справі № 756/3939/20, не є передбаченими законом підставами для забезпечення позову шляхом накладення арешту на таке майно, та відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані.

Таким чином, під час апеляційного перегляду не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали та порушення норм процесуального права.

Апеляційний суд приймає до уваги, що заявник не позбавлений можливості повторно звернутися до суду з заявою про забезпечення позову, надавши належні та допустимі докази належності відповідачу майна, на яке він просить накласти арешт, та співмірності вартості цього майна заявленим вимогам.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест сервіс» залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 28 вересня 2023 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.