Єдиний унікальний номер 727/7335/22
Номер провадження 2/725/729/22
13.03.2023 року м.Чернівці
Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:
головуючої судді Федіної А.В.,
за участю секретаря судових засідань Ватаманюк В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Оазис Буковини» про стягнення грошових коштів, -
У серпні 2022 року позивач через свого представника звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці з вище вказаним позовом, який ухвалою вказаного суду від 26.08.2022 року передано за підсудністю для розгляду Першотравневому районному суду м.Чернівці.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 15.08.2006 року між ним та відповідачем було укладено договір №1/1/1ГК про сплату пайових внесків відповідно до якого відповідач зобов`язувався організувати будівництво групи багатоквартирних житлових будинків з підземним паркінгом по АДРЕСА_1 , здати його в експлуатацію, передати квартиру обумовлену даним договором учаснику.
На виконання зазначеного договору ОСОБА_1 26.10.2016 року, 08.11.2016 року та 22.11.2016 року були сплачені на рахунок відповідача грошові кошти в загальній сумі 250000 грн. Натомість, у зв`язку із не введенням в експлуатацію у визначений договором строк будівництва позивач припинив сплачувати будь-які кошти відповідачу, а останній в свою чергу вручив позивачу лист від 04.04.2019 року в якому повідомив останнього про розірвання укладеного між ними договору про сплату пайових внесків №1/1/1ГК та про право позивача отримати через касу кооперативу перераховані ним кошти. Причиною розірвання договору вказано не виконання позивачем вимог п. 2.4 договору, зокрема календарного графіку внесення пайового внеску. Разом з тим, в день вручення відповідного листа позивач не зміг отримати кошти через їх відсутність у касі кооперативу.
В подальшому позивач неодноразово звертався до відповідача як усно так і письмово з вимогою повернути йому сплачені ним кошти, проте представники відповідача спочатку пропонували йому звернутись пізніше, а в подальшому на його звернення не реагували, що зумовило необхідність звернення до суду з даним позовом.
Оскільки умовами договору не врегулювано порядку та строків повернення пайового внеску у випадку розірвання договору за ініціативою кооперативу, вважає що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону України «Про кооперацію» відповідно до якого в разі в разі виходу або виключення з кооперативу фізична чи юридична особа має право на одержання своєї загальної частки натурою, грішми або (за бажанням) цінними паперами відповідно до їх вартості на момент виходу, а земельної ділянки - у натурі, у строк встановлений статутом кооперативу, при цьому строк одержання зазначеної частки не може перевищувати двох років, відлік якого розпочинається з 1 січня року, що настає з моменту виходу або виключення з кооперативу.
Таким чином, вважає, що з 01.01.2020 року протягом 2020 та 2021 років відповідач повинен був бути повернути сплачений ним пайовий внесок. Встановлений законом 2-х річний кінцевий строк повернення пайового внеску асоційованому члену кооперативу, правовідносини з яким припинено на підставі листа відповідача №10/19 від 04.04.2019 року, - сплив 31.12.2021 року.
В рамках судового розгляду даного спору витребувано у Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Оазис Буковини» докази, а саме: рішення голови кооперативу про прийняття нового асоційованого члену кооперативу ОСОБА_1 та витяг з протоколу загальних зборів членів кооперативу про його затвердження, а також засвідчені копії документів на підставі яких вони прийняті; рішення загальних зборів членів кооперативу та/або рішення виконавчого органу про виключення ОСОБА_1 з кооперативу, а також засвідчені копії документів, на підставі яких вони прийняті, а також наступну інформацію: чи був прийнятий ОСОБА_1 до членів Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Оазис Буковини» та чи вважається останній членом кооперативу на даний час; чи були сплачені ОСОБА_1 26.10.2016 року, 08.11.2016 року та 22.11.2016 року грошові кошти в загальній сумі 250000 грн. зараховані як пайовий внесок асоційованого члену кооперативу; яку суму коштів було запропоновано ОСОБА_1 отримати в касі кооперативу листом Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Оазис Буковини» №10/19 від 04.04.2019 року та чи були такі кошти повернуті позивачу.
Натомість, відповідна інформація та докази у встановлені строки до суду не надходила.
Крім того, в рамках судового розгляду даного спору судом здійснювались судові виклики та повідомлення відповідача, а також направлялась копія позовної заяви з додатками на адресу АДРЕСА_2 , яка вказана як місцезнаходження юридичної особи згідно відповідного Державного реєстру. Натомість, до суду повернулось надіслане відповідачу поштове відправлення з довідкою ПАТ «Укрпошта» про відсутність адресата за вказаною адресою.
Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено учасників (засновників) Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Оазис Буковини», яких повідомлено про час та місце розгляду справи.
Згідно вступного слова у письмовому вигляді, яке надійшло на адресу суду 14.02.2023 року за підписом голови кооперативу Бевза Г.С., у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 свого обов`язку по сплаті пайового внеску у встановлений договором строк, договір про сплату пайових внесків № 1/1/1ГК від 15. 08. 2016 року відповідачем було розірвано в односторонньому порядку. Вважає, що сам по собі факт розірвання договору про сплату пайових внесків № 1/1/1 ГК від 15. 08. 2016 року не дає позивачу права на стягнення сплачених за ним сум пайового внеску та, оскільки договором між ОСОБА_1 та ОК «ЖБК «Оазис Буковини» інше не встановлено, то на підставі ч. 4 ст. 653 ЦК України ОСОБА_1 не вправі вимагати повернення сплачених на виконання договору сум пайового внеску. Навпаки, на підставі ч. 5 ст. 653 ЦК України ОК «ЖБК «Оазис Буковини» вправі заявляти до ОСОБА_1 вимоги про відшкодування збитків, завданих розірванням договору у зв`язку з порушенням його позивачем.
Крім того, зазначав, що ОСОБА_1 заяву про вихід із кооперативу не подавав, з членів кооперативу не виходив та не виклювався, а тому відсутні підстави для повернення суми пайового внеску.
Позивач в судове засідання не з`явився, в його інтересах діяв представник, який звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити та не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Справа слухалась у відсутності представника відповідача, який не з`явився в судове засідання незважаючи на те, що вважається належним чином повідомленим судом про час та місце розгляду справи як за зареєстрованим місцем знаходження так і шляхом повідомлення його засновників. Про причини своєї неявки суд не повідомив і не подала відповідної мотивованої заяви про відкладення розгляду справи.
Крім того, у встановлений строк відповідачем не було подано відзиву, при цьому вступне слово, яке надійшло до суду 14.03.2023 року не відповідає вимогам встановленим до відзиву, хоча містить відомості з яких відповідач не визнає даний позов, а тому таке вступне слово не може вважатись відзивом в контексті вимог ст. 178 ЦПК України.
Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Оскільки відповідач, вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився його представник, про причини неявки не повідомив та не направив у становлений строк відзиву, а представник позивача не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 15.08.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №1/1/1ГК про сплату пайових внесків в ОК «ЖБК «Оазис Буковини» (а/с 13).
Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом п.п. 1.1, 1.3, 2.3 вказаного договору, ЖБК зобов`язується організувати будівництво групи багатоквартирних житлових будинків з підземним паркінгом по вул. Немирівській в м. Чернівці, здати його в експлуатацію, передати квартиру обумовлену даним Договором Учаснику, який повністю сплатив пайовий внесок, та в подальшому організувати обслуговування будинку. Сторони домовляються, що розмір пайового внеску, залежить від вартості будівництва одного квадратного метра площі квартири, остаточної загальної площі яка фактично побудована. Загальна сума пайового внеску на дату укладення договору становить 470280 грн.
У п. 2.4 зазначеного договору вказано, що учасник здійснює оплату пайового внеску за відповідним календарним графіком та згідно наявної таблички термін оплати сума вартості в розмірі 470280 грн. є 15.08.2016 року 100 % вартості.
Пунктом 2.5 договору передбачено, що учасник може здійснювати сплату пайового внеску згідно розрахунків частин пайового внеску, наданих ЖБК.
У відповідності до положень п. 3.2.2 укладеного між сторонами договору, ЖБК має право розірвати даний Договір в односторонньому порядки у випадку порушення Учасником календарного графіку сплати пайового внеску згідно п. 2.4 Даного Договору та/або п.2.5. даного договору, а саме прострочення більш ніж на 5 (п`ять) банківських днів шляхом направлення Учаснику письмового повідомлення про розірвання даного Договору. Даний Договір буде вважатися розірваним (припиненим) з дня одержання відповідного письмового повідомлення Учасником.
З матеріалів справи вбачається, що 04.04.2019 року відповідач на адресу позивача направив лист в якому повідомив останнього про розірвання укладеного між ними договору про сплату пайових внесків №1/1/1ГК та про право позивача отримати через касу кооперативу перераховані ним кошти. Причиною розірвання договору вказано не виконання позивачем вимог п. 2.4 договору, зокрема календарного графіку внесення пайового внеску (а/с 13).
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.
З метою отримання внесених на виконання розірваного договору коштів позивач неодноразово звертався до відповідача, натомість відповідні кошти йому повернуті не були, що зумовило необхідність звернення до суду з даним позовом.
У відповідності до положень п. 4.2 доданої до матеріалів справи копії Статуту Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Оазис Буковини» (нова редакція), членом кооперативу можуть бути юридичні особа та фізичні особи громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які внесли вступний внесок та пай в порядку, який визначається відповідно до Статуту та додержуються вимог Статуту.
Натомість, як позивач не сплатив відповідачу обумовлений договором пайовий внесок в порядку та строки визначені договором, що стало підставою для розірвання договору відповідачем.
Так, у відповідності до положень п. 5.10.2 Статуту Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Оазис Буковини» (нова редакція), членство (асоційоване членство) в кооперативі припиняється у разі виключення з кооперативу за рішенням Загальних зборів членів кооперативу в разі несплати внесків в порядку визначеному статутом кооперативу, а також в разі періодичного спричинення шкоди майну кооперативу чи одноразового спричинення значної шкоди майну кооперативу.
Так, в порядку витребування доказів судом неодноразово витребовувалась у відповідача інформація щодо виключення позивача із членів кооперативу у встановленому Статутом порядку, натомість відповідні докази до суду не надходили.
За змістом ч. 4 ст. 21 Закону України «Про кооперацію» у разі виходу або виключення з кооперативу фізична чи юридична особа має право на одержання своєї загальної частки натурою, грішми або (за бажанням) цінними паперами відповідно до їх вартості на момент виходу, а земельної ділянки - у натурі. Строк та інші умови одержання членом кооперативу своєї загальної частки встановлюються статутом кооперативу, при цьому строк одержання зазначеної частки не може перевищувати двох років, а відлік його розпочинається з 1 січня року, що настає з моменту виходу або виключення з кооперативу. Право власності членів кооперативу - фізичних осіб на свою загальну частку успадковується.
Відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З огляду на наведені вище обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у відповідача наявний невиконаний грошовий обов`язок перед позивачем щодо повернення сплачених ним на виконання розірваного грошових коштів, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати у вигляді сплаченого судового збору.
На підставі вище викладеного та керуючись ст. 21 Закону України «Про кооперацію», ст.ст. 11, 509, 526, 530, 536, 625, 653 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, -
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці відповідно до вимог п. 15.5 Розділу ХІІІ ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна