РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2023 року

м. Рівне

Справа № 562/273/14-ц

Провадження № 22-ц/4815/727/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді : Гордійчук С.О.

суддів: Боймиструк С.В., Шимківа С.С.

секретар судового засідання : Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач: ПАТ «Дельта Банк» правонаступник ТОВ «Діджи фінанс»

відповідач: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув в порядку письмового позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24 березня 2015 року, ухваленого в складі судді Пдевако О.П., дата складання повного тексту рішення не вказана, у справі №562/273/14-ц

в с т а н о в и в :

У лютому 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

У листопаді 2014 року позивач змінив предмет позову та просив суд стягнути солідарно із відповідачів заборгованість за кредитним договором від 08.10.2008 року у розмірі 56 452 дол. США 66 цен., що згідно курсу НБУ складає 835 737 грн. 88 коп.

Позовна заява обґрунтована тим, що між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту від 08.10.2008 року № 0, на підставі якого вона отримала кредит в сумі 30 000 дол. США. Відповідач зобов`язувався повернути наданий кредит в повному обсязі до 07.09.2018 року та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 15,50 % річних.

З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором та договором іпотеки № 95026 від 08.10.2008 року ОСОБА_1 передала у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею: 62,00 кв.м; житлова площа-36,70 кв.м.

08 грудня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Укрсиббанк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги в тому числі і за вказаним кредитом.

Внаслідок порушення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 умов кредитного договору та договорів поруки, станом на 11.11.2014 року їх заборгованість перед ПАТ «Дельта Банк» становить 56 452 дол. США 66 центів, що згідно курсу НБУ становить 835 737 грн. 88 коп. та складається з: заборгованості за кредитом - 29 099 дол. США 22 центів, що в еквіваленті складає - 430 791 грн. 40 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 27 353 дол. США 44 центів, що в еквіваленті складає 404 946 грн. 48 коп.

Оскільки умови договору не виконанні позичальником, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 08.10.2008 року у розмірі 56 452 дол. США 66 центів, що згідно курсу НБУ складає 835 737 грн. 88 коп.

Заочним рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24 березня 2015 року позов задоволено повністю.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , жителя АДРЕСА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (01133, м.Київ, вул.Щорса, 36Б, ) за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 08.10.2008 року заборгованість в розмірі 56 452 (П`ятдесят шість тисяч чотириста п`ятдесят два) дол. США 66 цен., що за курсом НБУ складає 835 737 (Вісімсот тридцять п`ять тисяч сімсот тридцять сім) грн. 88 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В поданій на судове рішення апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не в повній мірі з`ясував обставини справи, не надав належної оцінки усім доказам в їх сукупності. Зазначає, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яким було достроково стягнуто всю суму боргу за кредитним договором від 08.10.2008 року. Тобто, питання стягнення боргу за кредитним договором було вирішено ще у 2011 році. Незаконним, на думку апелянта, є і нарахування позивачем відсотків за користування кредитом після ухвалення судом рішення. Покликається на припинення договору поруки.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову щодо стягнення заборгованості за кредитом.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений строк до суду не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Із матеріалів справи убачається і це встановлено судом, що між АКІБ «Укрсиббанк» (назву змінено на ПАТ «Укрсиббанк») та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту від 08.10.2008 року № 0, на підставі якого вона отримала кредит в сумі 30 000 дол. США, який зобов`язалася повернути у повному обсязі в строк до 07.09.2018 року або достроково зі сплатою 15,50% річних за користування кредитом.

Відповідно до кредитного договору відповідач зобов`язана погашати заборгованість по кредиту щомісячними платежами.

З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором 08.10.2008 року ОСОБА_1 уклала договором іпотеки № 95026 передала у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею: 62,00 кв.м; житлова площа - 36,70 кв.м.

Крім того, на забезпечення умов виконання кредитного договору № 0 від 08.10.2008 року з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки № 233117 та 233118.

Банк виконав свої зобов`язання відповідно до умов кредитного договору, що не заперечується відповідачем.

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 березня 2011 року позовну заяву ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість в розмірі 32227,54 (тридцять дві тисячі двісті двадцять сім) доларів США 57 цнт., що за курсом НБУ на 13 квітня 2010 року становить 255451,60 (двісті п`ятдесят п`ять тисяч чотириста п`ятдесят одну) гривню 60 коп.; неустойку за порушення своїх зобов`язань в розмірі 500,00 грн. (п`ятсот) гривень 00 коп.; пеню за порушення термінів повернення кредиту в розмірі 1303,68 (тисячу триста три) гривні.

08 грудня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Укрсиббанк» було укладено договір купівлі - продажу прав вимоги в тому числі і за вказаним кредитом.

Внаслідок невиконання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 умов кредитного договору та договорів поруки, станом на 11.11.2014 року їх заборгованість перед ПАТ «Дельта Банк» становить 56 452 дол. США 66 центів, що згідно курсу НБУ становить 835 737 грн. 88 коп. та складається з: заборгованості за кредитом - 29 099 дол. США 22 центів, що в еквіваленті складає - 430 791 грн. 40 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 27 353 дол. США 44 центів, що в еквіваленті складає 404 946 грн. 48 коп.

Рішення набрало законної сили та є чинним.

02.09.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Діджи фінанс» було укладено договір №2303/к/1 про відступлення прав вимог за вказаним кредитним договором від 08.10.2008 року.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 08 червня 2021 року замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк`у виконавчому провадженні у справі №2-1517/11 на ТОВ «Діджи фінанс».

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що банк, пред`явивши до суду позов про стягнення кредитної заборгованості, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, скористався своїм правом дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором, змінивши строк виконання основного зобов`язання в повному обсязі.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-41цс14, від 07 червня 2017 року у справі № 6-298цс17.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про стягнення заборгованості, заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені.

Такий висновок суду відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленому у постанові від 04 липня 2018 року № 14-154цс18 та від 28 березня 2018 року провадження № 14-10цс18.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. 554 ЦК України в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про стягнення з відповідачів, як солідарних боржників, заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив із порушення ними умов договору про надання споживчого кредиту, внаслідок чого за договором утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню згідно вищенаведених правових норм.

Разом з тим, судом при ухваленні оскаржуваного рішення не було враховано тієї обставини, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 березня 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість в розмірі 32227,54 (тридцять дві тисячі двісті двадцять сім) доларів США 57 цнт., що за курсом НБУ на 13 квітня 2010 року становить 255451,60 (двісті п`ятдесят п`ять тисяч чотириста п`ятдесят одну) гривню 60 коп.; неустойку за порушення своїх зобов`язань в розмірі 500,00 грн. (п`ятсот) гривень 00 коп.; пеню за порушення термінів повернення кредиту в розмірі 1303,68 (тисячу триста три) гривні.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що кредитор звертаючись, у травні 2010 року, з позовними вимогами включив всю суму заборгованості за кредитним договором в тому числі і штрафні санкції, змінивши строк виконання основного зобов`язання в повному обсязі.

Разом із тим, повторне стягнення з відповідачів заборгованості за тілом кредиту. процентів, вже стягнутої судовим рішенням, яке набрало законної сили, суперечить вимогам діючого цивільного законодавства та принципу добросовісності у правовідносинах, оскільки призводить до подвійної відповідальності позичальника перед кредитором, що є неприпустимим.

Отже, оскільки після пред`явлення до позичальника та поручителів вимоги згідно з частиною другої статті 1050 ЦК України право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося, то необґрунтованою і вимога позивача про стягнення кредитної заборгованості та нарахованих процентів після рішення суду.

Оскільки висновки суду першої інстанції в цілому не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на нормах матеріального права, на що обґрунтовано посилається відповідач, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом при ухваленні рішення допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, наслідком чого стало ухвалення помилкового рішення про задоволення позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, то сплачені судові витрати відповідачем за перегляд справи судом апеляційної інстанції підлягають стягненню з позивача на користь відповідача у сумі 5481,00 грн.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, ч.2 ст.1050 ЦК України апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24 березня 2015 року скасувати.

В задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» правонаступник ТОВ «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 08.10.2008 року відмовити.

Стягнути з ТОВ «Діджи фінанс» на користь ОСОБА_2 5481,00 грн судових витратах за перегляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 28 вересня 2023року

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Шимків С.С.