Провадження № 2-н/638/1960/23
УХВАЛА

Іменем України

17 листопада 2023 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м.Харкова Смирнов В.А. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Космос 24» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Договором на надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території №16-13 від 01 квітня 2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

Директор ТОВ «Космос 24» звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Договором на надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території №16-13 від 01 квітня 2016 року у розмірі 64 885 грн. 36 коп., сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу у розмірі 2000 грн. 00 коп..

На підтвердження заявлених вимог, стягувачем до заяви надано Договір про надання послуг з утримання будинка та прибудинкової території №1/16 від 04 березня 2016 року, укладеного між ОСББ «Азарін» та ТОВ «Космос 24».

Договору на надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території №16-13 від 01 квітня 2016 року на підставі якого ТОВ «Космос 24» просять стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 64 885 грн. 36 коп. до заяви не додано.

Статтею 161 ЦПК України передбачено вимоги, у разі заявлення яких може бути видано судовий наказ. Такими вимогами є: про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку; про компенсацію витрат на проведення розшуку відповідача, боржника, дитини або транспортних засобів боржника; про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних; про стягнення аліментів у визначеному розмірі; про повернення за певних обставин вартості товару неналежної якості; про стягнення з юридичної особи або фізичної особи - підприємця заборгованості за договором, укладеним у письмовій формі.

Згідно з частиною другою статті 161 ЦПК України особа має право звернутися до суду з передбаченою частиною першою статті 161 ЦПК України вимогою в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

При цьому, як зазначено в частині третій статті 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Суддя звертає увагу на те, що наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного судочинства, передбачений для розгляду справ, які не потребують повної та детальної процедури розгляду, спрямований на спрощений та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, який є судовим рішенням та одночасно виконавчим документом.

Особливістю провадження є те, що сторонами у наказному провадженні виступають не позивач і відповідач, а стягувач (кредитор) та боржник.

Спрощений порядок наказного провадження зумовлюється й такою особливістю, як обмежене коло вимог, щодо яких таке провадження припустиме.

Так, у ч. 1 ст. 161 ЦПК України передбачені вимоги, за якими може бути видано судовий наказ. Вони повинні бути документально підтвердженими та безспірними, тобто не може викликати сумнівів ні момент настання права вимоги, ні заявлена до стягнення сума грошових коштів. У наказному провадженні не може розглядатися спір про право.

Згідно з ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду саме вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Оскільки в прохальній частині, заявник просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованості за Договором на надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території №16-13 від 01 квітня 2016 року у розмірі 64 885 грн. 36 коп, при цьому не надаючи до заяви про видачу судового наказу копію цього договору, то суд не має змоги перевірити безспірність суми.

Окрім того, за правилами ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

При цьому, за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

Отже вимога про стягнення витрат на правову допомогу апріорі не може вважатись безспірною, оскільки особа, на яку їх може бути покладено, в силу норм процесуального закону має право заявити клопотання про зменшення таких витрат.

У зв`язку з особливостями наказного провадження, яке не передбачає процедури розгляду справи, зокрема у судовому засіданні, отримання від боржника відзиву та інших процесуальних документів, що притаманно позовному провадженню, в наказному провадженні клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги не може бути подано боржником та розглянуто судом.

Заявник заявив вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 2000 грн, проте за такою вимогою судовий наказ не може бути виданий, оскільки зазначена вимога не входить до переліку вимог, передбаченого у ч. 1 ст. 161 ЦПК України. Витрати на професійну правничу допомогу входять до предмету доказування у справі, що унеможливлює стягнення їх за правилами наказного провадження.

Відповідно до частини другої статті 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст.160-165, 259, 260 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Космос 24» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Договором на надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території №16-13 від 01 квітня 2016 року.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 ч. 1ст. 165 ЦПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 15 днів.

Ухвала суду набирає законної сили, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А. Смирнов