Справа № 673/673/23
Провадження № 2/673/357/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2023 р. м.Деражня
Деражнянський районний суд
Хмельницької області
в складі: головуючий суддя Дворнін О.С.
при секретарі судових засідань Демчишиній Н.Г.
з участю прокурора Делінди В.Ю.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Заступника керівника Летичівської окружної прокуратури в інтересах Держави в особі Деражнянської міської ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки,-
В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов із викладених в ньому підстав.
Представник Деражнянської міської ради в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву, в якій позовні вимоги прокурора підтримав.
Відповідач в судове засідання також не з`явився, про причини неявки не повідомив, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.
Заслухавши прокурора та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом об`єктивно встановлено, що рішенням Деражнянського районного суду від 11.06.2021 за результатами розгляду цивільної справи № 673/411/21 задоволено позов ОСОБА_1 до Деражнянської міської ради та визнано за ним право на спадкове майно, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , зокрема, право на земельну частку (пай) площею 3.95 в умовних кадастрових гектарах,
яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Петровського с. Божиківці Деражнянського району Хмельницької області відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0213665, виданого 28.01.1997 Деражнянською районною державною адміністрацією.
Підставою для прийняття районним судом вказаного рішення став долучений ОСОБА_1 дублікат заповіту від імені померлої ОСОБА_2 (від 27.12.1996, зареєстрований за № 127), згідно якого остання заповіла йому все належне їй майно, та витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі вказаного дублікату заповіту.
Разом з тим, Летичівською окружною прокуратурою 31.01.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за
Під час досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_3 , обіймаючи посаду сільського голови Божиковецької сільської ради, будучи службовою особою, виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, маючи у володінні та розпорядженні гербову печатку та вільний доступ до журналів спадкових справ та нотаріальних дій сільської ради, дізнавшись, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , має право на земельну частку (паю) розміром 3,95 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0213665, виданого 28.01.1997 Деражнянською районною державною адміністрацією, та яка за життя нікому не заповіла майно, що їй належало, зловживаючи службовим становищем, діючи в інтересах свого чоловіка ОСОБА_1 щодо протиправного безоплатного набуття ним права власності на зазначену земельну ділянку, склала дублікат неіснуючого заповіту від імені померлої ОСОБА_2 , в якому зазначила недостовірні відомості про заповідання ОСОБА_1 всього належного їй майна, скріпивши його підписом від імені секретаря сільської ради та гербовою печаткою й передала його ОСОБА_1 .
У подальшому, ОСОБА_3 , з метою надання своєму чоловіку ОСОБА_1 можливості оформити спадкове право на земельну ділянку в судовому порядку, шляхом внесення відомостей до Спадкового реєстру, склала заяву про реєстрацію архівних заповітів, зареєстровану від 23.10.2020 № 24, в яку особисто внесла недостовірні відомості про посвідчення секретарем Божиковецької сільської ради 27.12.1996 заповіту за № 127 у реєстрі нотаріальних дій від імені ОСОБА_2 та поштовою листівкою направила підроблену заяву до державного підприємства «Національні інформаційні системи» для внесення відповідних відомостей у Спадковий реєстр.
Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі вказаного дублікату заповіту, отриманий на підставі підробленої заяви, було також долучено ОСОБА_1 до матеріалів позову у цивільній справі № 673/411/21.
Вироком Деражнянського районного суду від 05.10.2022, який набрав чинності 07.11.2022, у справі № 673/84/22 затверджено угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Летичівської окружної прокуратури Деліндою В.Ю. та обвинуваченою ОСОБА_3 , останню визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, та призначено відповідне покарання.

На виконання рішення Деражнянського районного суду від 11.06.2021 у цивільній справі № 673/411/21 рішенням Деражнянської міської ради від 05.08.2021 № 5 виділено ОСОБА_1 в натурі (на місцевості) земельну частку (пай) № 195 (3,95 га в умовних кадастрових гектарах, 3,3457 га - згідно плану землекористування Божиковецької сільської ради) та передано у власність, що розташована за межами населеного пункту с. Божиківці із земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішенням Деражнянської міської ради від 15.09.2021 № 14 внесено зміни до рішення міської ради від 05.08.2021 № 5, виклавши п. 1.5. в наступній редакції: « ОСОБА_1 в натурі (на місцевості) земельну частку (пай) № 195 (кадастровий номер: :04:014:0104), площею 3,3457 га, що розташована за межами населеного пункту с. Божиківці із земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до рішення Деражнянського районного суду від 11.06.2021 справа за № 673/411/21».

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.11.2021 № 282646041, 19.10.2021 державним реєстратором Деражнянської міської ради Дащенко Т.М. зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на вищевказану земельну ділянку на підставі рішень органу місцевого самоврядування від 05.08.2021 № 5 та від 15.09.2021 № 14 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040).

Рішенням Деражнянського районного суду від 01.02.2023 задоволено заяву заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, скасовано рішення Деражнянського районного суду у цивільній справі 673/411/21 від 11.06.2021 та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Деражнянської міської ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0213665, виданого 28.01.1997 Деражнянською районною державною адміністрацією.

З огляду на те, що Деражнянською міською радою прийнято рішення від 05.08.2021 № 5 та від 15.09.2021 № 14 про виділення ОСОБА_1 спірної земельної ділянки на виконання рішення суду у цивільній справі 673/411/21 від 11.06.2021, яке скасоване в судовому порядку 01.02.2023, ОСОБА_1 заволодів цією землею незаконно, без відповідної правової підстави, у подальшому зареєстрував право власності на неї, а тому вказана земельна ділянка підлягає витребуванню у комунальну власність Деражнянської міської територіальної громади в особі Деражнянської міської ради з незаконного володіння.

Згідно із ст. 1 ЗК України, ч. 1 ст. 373 ЦК України земля є основним національним багатством України, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 78 ЗК України, ст.ст. 319, 321, ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. право приватної власності набувається в порядку,

визначеному законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 324 ЦК України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.

Згідно зі ст.ст. 140, 143 і 144 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України, що здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування; територіальні громади безпосередньо або через утворені ними органи управляють майном, що є в комунальній власності, вирішують інші питання, віднесені законом до їх компетенції; вирішуючи питання місцевого значення, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до ст. 172 ЦК України, територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Аналогічна норма міститься у ст. 80 ЗК України.

Відтак, територіальна громада як власник об`єктів права комунальної власності делегує відповідній раді повноваження щодо здійснення права власності від її (громади) імені, в її інтересах, виключно у спосіб та у межах повноважень, передбачених законом - ЦК України та ЗК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону, поміж іншого, здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

Відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України, ст. 374 Цивільного кодексу України право власності на землі комунальної власності належать територіальним громадам, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Стаття 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає компетенцію сільських, селищних міських рад, зокрема, щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Повноваження сільських, селищних, районних, міських, обласних рад та їх виконавчих органів визначені в ст.ст. 8-12 ЗК України (розпорядження землями, передача земельних ділянок у власність громадянам та юридичним особам, надання земельних ділянок у користування, вилучення земельних ділянок, викуп земельних ділянок для суспільних потреб, організація землеустрою тощо).

Згідно ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

У відповідності до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Також, відповідно до п. в ч.ч. 1, 2 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 №727-р визначено адміністративні центри та затверджено території територіальних громад Хмельницької області, відповідно до якого до складу Деражнянської міської територіальної громади включено Божиковецьку територіальну громаду.

З урахуванням викладеного, спірна земельна ділянка з кадастровим номером :04:014:0104 на даний час розташована на території Деражнянської міської територіальної громади Хмельницького району.

За змістом зазначених положень чинного законодавства питання розпорядження землею, у тому числі надання її у власність, належить до виключної компетенції органу місцевого самоврядування, в даних спірних правовідносинах Деражнянської міської ради, як органу місцевого самоврядування, так і власника спірних земельних ділянок.

За приписами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно з ч. 1 ст. 144 Конституції України, формами та засобами реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування є рішення уповноважених органів, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Частиною 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що способом реалізації компетенції органу місцевого самоврядування є нормативні та інші акти (ненормативні) у формі рішень.

Рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування щодо розпорядження землями комунальної власності є зовнішнім вираженням законодавчо обумовленої управлінської діяльності та владної волі суб`єкта владних повноважень, який в інтересах територіальної громади як власника землі здійснює правомочність розпорядження нею з дотриманням земельних інтересів суспільства в цілому та територіальної громади зокрема.

Прийняті виключно у відповідності до вимог закону та в межах повноважень рішення органів місцевого самоврядування у сфері земельних відносин можуть слугувати підставою для набуття у власність чи користування фізичними та юридичними особами земельних ділянок комунальної власності. Порушення

вимог законодавства під час розпорядження земельними ділянками комунальної власності не тільки не відображає волю територіальної громади на розпорядження земельними ділянками комунальної форми власності, а й порушує суспільні інтереси та інтереси територіальної громади.

Окрім цього, у постанові Великої Палати Верховного Суду ВП ВС у справі №922/614/19 від 11.02.2020 у пункті 52 зазначено, що позивач у межах розгляду справи про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність зазначених наказів без заявлення вимоги про визнання їх незаконними та скасування, оскільки такі рішення за умови їх невідповідності закону не тягнуть правових наслідків, на які вони спрямовані. Подібні за змістом висновки сформульовані Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (провадження № 12-148гс19).

У даному випадку спірна земельна ділянка на підставі незаконного судового рішення у цивільній справі 673/411/21 від 11.06.2021, ухваленого на підставі фальшивих письмових доказів, що встановлено вироком суду, який набрав законної сили, вибула з розпорядження Деражнянської міської ради, здійснюваного нею у відповідності до ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) вибуття земельної ділянки». На підставі цього рішення у ОСОБА_1 виникло право на спадкове майно, яке він реалізував та неправомірно отримав у власність земельну частку (пай). З огляду на те, що це незаконне судове рішення скасоване, спірна земельна ділянка підлягає витребуванню у ОСОБА_1 на користь територіальної громади в особі Деражнянської міської рад.

Обґрунтування наявності підстав для представництва прокуратурою інтересів держави.

Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Статтею 56 ЦПК України передбачено порушення справи за позовами прокурорів, які звертаються до суду в інтересах держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

За змістом ст. 80 ЗК України, ст. 2, 172, 327, 374 ЦК України право власності на землі комунальної власності належать територіальній громаді, яка реалізує це право через відповідні органи місцевого самоврядування.

За змістом зазначених положень чинного законодавства питання розпорядження землею, у тому числі передачі її у власність, належить до виключної компетенції органу місцевого самоврядування, в даних спірних правовідносинах Деражнянської міської ради, як органу місцевого самоврядування, так і власника спірної земельної ділянки.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави.

Порушення інтересів держави обґрунтовується тим, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення комунальної форми власності вибула з власності територіальної громади з грубим порушенням вимог чинного законодавства.

Крім цього, уповноважений державою орган не вжив заходів до захисту прав та витребування спірних земельних ділянок.

Летичівською окружною прокуратурою 02.05.2023 на адресу Деражнянської міської ради направлено лист про виявлені порушення з проханням повідомити чи вживатимуться заходи на усунення зазначених порушень, у тому числі в судовому порядку.

З отриманої інформації від 04.05.2023 вбачається, що такі заходи не вживалися та на даний час не вживатимуться.

Зазначені причини не звернення позивача до суду є необґрунтованими, що свідчить про відсутність намірів у Деражнянської міської ради самостійно вживати заходи на захист інтересів територіальної громади в частині витребування земельних ділянок та дає право прокурору, керуючись ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», вживати заходів для представництва інтересів держави в суді.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 по справі №912/2385/18)

Зазначені обставини є підставою для реалізації прокурором визначених Конституцією України та законами України повноважень шляхом пред`явлення позову в інтересах держави в особі уповноваженого органу Деражнянської міської ради.

У зв`язку із цим, Летичівською окружною прокуратурою 06.06.2023 повідомлено Деражнянську міську раду про встановлення підстав та намір здійснювати представництво інтересів держави.

Відповідно до ч.2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Частиною 2 статті 154 Земельного кодексу України передбачено, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування несуть відповідальність за шкоду, заподіяну їх неправомірним втручанням у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою.

Згідно ч.2 ст.16, ст.387, 393 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

З огляду на те, що передумовою набуття ОСОБА_1 у власність земельної ділянки були рішення Деражнянської міської ради від 05.08.2021 № 5 та 15.09.2021 № 14, прийняття на підставі судового рішення у цивільній справі 673/406/21 від 11.06.2021, яке рішенням Деражнянського районного суду 01.02.2023 скасовано, а тому спірна земельна ділянка підлягає витребуванню у комунальну власність Деражнянської міської територіальної громади в особі Деражнянської міської ради.

Щодо правомірності та пропорційності втручання прокурора у право власності відповідача необхідно враховувати наступне.

Витребування у власність держави в особі органу місцевого самоврядування незаконно приватизованої земельної ділянки сприятиме реалізації зазначених конституційних положень є умовою позбавлення безпідставних переваг відповідачів ОСОБА_1 та відновлення можливості справедливого (законного) розподілу такого обмеженого державного ресурсу як земля, що становить державний інтерес (вказане цілком узгоджується із правовою позицією ЄСПЛ, п.п. 70-71 рішення від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України», п. 54 рішення від 02.11.2004 у справі «Трегубенко проти України»), та свідчить про порушення інтересів держави й наявність підстав, передбачених ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», для представництва прокурором у цій справі інтересів держави.

Незаконне набуття відповідачем права власності на ці землі позбавляє Український народ загалом та державу зокрема (ст. 13 Конституції України) правомочностей власника землі, що передбачені Конституцією та законами України (ст.ст. 14, 19 Конституції України).

Враховуючи вищевикладене, а також те, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення вибула з власності держави з грубим порушенням вимог чинного законодавства, насамперед через її набуття у приватну власність ОСОБА_1 , така ділянка підлягає витребуванню. З огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності ОСОБА_1 критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ.

Аналіз ст. 2, 181, 33 Закону України «Про місцеве самоврядування» дає підстави для висновку, що захист інтересів територіальних громад і нормальне функціонування місцевого самоврядування є прямим обов`язком саме держави.

У зв`язку із цим, інтереси держави та позивача, який представляє відповідну територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження, повністю збігаються.

Згідно оцінки земельної ділянки із кадастровим номером: :04:014:0104 її вартість становить 167285 грн. (копію оцінки долучено до позову).

Судові витрати складаються із судового збору - 2684 грн. (1 майнова вимога), здійснення інших витрат у зв`язку з розглядом справи не передбачається.

Викладені у позовній заяві обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Враховуючи встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог прокурора, тому слід Витребувати у ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Деражнянської міської територіальної громади в особі Деражнянської міської ради земельну ділянку площею 3,3457 га (кадастровий номер :04:014:0104), що знаходиться за межами населених пунктів Деражнянської міської ради Хмельницького району Хмельницької області та стягнути з ОСОБА_1 на користь Хмельницької обласної прокуратури (, Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, р/р UA0002814) 2684 грн. судового збору, сплачений за пред`явлення цього позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263-268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Витребувати у ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Деражнянської міської територіальної громади в особі Деражнянської міської ради земельну ділянку площею 3,3457 га (кадастровий номер :04:014:0104), що знаходиться за межами населених пунктів Деражнянської міської ради Хмельницького району Хмельницької області.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Хмельницької обласної прокуратури (, Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, р/р UA0002814) 2684 грн. судового збору, сплачений за пред`явлення цього позову.

Складання повного рішення було відкладено на строк не більш як десять днів з дня закінчення розгляду справи, у зв`язку з чим строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Деражнянський районний суд Хмельницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. С. Дворнін