Провадження № 2/127/1465/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2023 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Короля О.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Страхової компанії «Мега-Гарант» та ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди. Просить стягнути з відповідача у відшкодування майнової шкоди 50252,67 грн. та у відшкодування моральної шкоди 20000 грн.

Позов мотивований тим, що 30.08.2022 року о 16 год.02 хв. по вул. Лебединського, 7 в м. Вінниці сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілю Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Mazda СХ-5, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Згідно з постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.11.2022 року винуватцем ДТП визнано ОСОБА_2 .

Внаслідок ДТП автомобіль Mazda СХ-5, який належить позивачу відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 , отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Таким чином, у результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 30.08.2022 року, настав страховий випадок.

Згідно із звітом про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля №003/М/2022 від 19.09.2022 р., виконаного на замовлення позивача ТОВ «Експерт Компані+», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобілю MAZDA СХ-5, реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 32023,43 грн. без ПДВ, вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 50252,67 грн., ринкова вартість автомобіля до моменту ДТП становить 666250,60 грн.

Оскільки у водія ОСОБА_2 на час вчинення ДТП був дійсний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності серії №206696312 від 08.11.2021 року, виданий АТ СК «Мега-Гарант», позивач відповідно до порядку дій потерпілої особи 31.08.2022 року звернувся з повідомленням про ДТП та відповідними додатками до нього до АТ «СК «Мега-Гарант». Всі документи були направлені в електронному вигляді на електронну адресу страхової компанії та поштовим відправленням на поштову адресу.

АТ «СК «Мега-Гарант» повідомило позивача про те, що документи отримані, однак на даний час прийняття документів по страхових випадках здійснює асистуюча компанія ТОВ Фінанс-Лайн» за поштовою адресою : м. Полтава, а/с 41, 36019.

20.09.2022 року позивач повторно звернувся до АТ «СК Мега-Гарант», крім того копії вищевказаних документів було надіслано до асистуючої компанії ТОВ «Фінанс-Лайн» за вказаною поштовою адресою.

18.01.2023 року на адреси АТ «СК Мега-Гарант» та ТОВ «Фінанс-Лайн» були повторно відправлені заяви на страхове відшкодування. Відповіді на них не отримано.

18.02.2023 року на адресу Моторного (транспортного) страхового бюро була надіслана відповідна заява установленої форми та з доданими до неї відповідними документами.

З відповіді МТСБУ вбачається, що АТ «СК «Мега-Гарант» втратило статус асоційованого члена МТСБУ через заборгованість до фондів МТСБУ, та припинило членство в МТСБУ, страховик позбавлений права укладати договори страхування ОСЦПВВНТЗ з 05.10.2022 року, однак даний факт не позбавляє страховика виконувати свої зобов`язання згідно з укладеними договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а також про відсутність щодо AT «СК «Мега-Гарант» відкритих проваджень у справі про банкрутство.

З метою досудового врегулювання спору позивачем також було направлено ОСОБА_2 вимогу (претензію) про виплату суми збитків, відповідно до проведеного звіту про оцінку збитків. Відповіді на претензію позивач не отримав.

Ухвалою суду від 09.05.2023 р. в справі відкрите строщене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Ухвалою суду від 30.05.2023 р. залучено до участі у справі співвідповідача Акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-Гарант».

Ухвалою суду від 30.05.2023 р. прийнято до розгляду заяву позивача ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог щодо відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 50252,67 грн. та щодо відповідача ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди 30000 грн.

Представник відповідача ОСОБА_2 подав клопотання на позов ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, в якому просить в задоволенні позову відмовити. Основні аргументи його заперечень полягають у тому, що позов заявлений до неналежного відповідача, тому що відповідати за заподіяну майнову шкоду має страховик, з яким ОСОБА_2 уклала договір страхування; страхувальник, який спричинив настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду, заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілого у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика та у випадку, якщо потерпіла особа просить відшкодувати моральну шкоду з інших підстав, ніж передбачені статтею 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закону №1961-IV).

Представник відповідача ОСОБА_2 подав відзив на заяву про збільшення позовних вимог. У відзиві зазначив про те, що всі збитки, завдані в внаслідок ДТП відповідно до суми, визначеної в полісі, укладеному між страховиком ТОВ «Мега-Гарант» та страхувальником ОСОБА_2 , зобов`язане відшкодувати ТОВ «Мега-Гарант». Страхувальник, яким є ОСОБА_2 , і спричинила настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду, заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілого у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика та у випадку, якщо потерпіла особа просить відшкодувати моральну шкоду з інших підстав, ніж передбачені статтею 23 Закону №1961-IV.

Позивач подав відповідь на відзив, в якому зазначив про те, що ДТП спричинена протиправною поведінкою ОСОБА_2 та наслідки, які призвели до пошкодження транспортного засобу, порушили нормальні життєві зв`язки позивача і вимагали додаткових матеріальних витрат; протягом тривалого часу позивач не мав можливості користуватися власним автомобілем, чим порушено встановлений ритм його життя, обмежились можливості пов`язані із пересуванням, як для службового так і для особистого користування його та членів його сім`ї і такі факти спричинили йому моральні переживання. Заявляючи вимоги про стягнення компенсації моральної шкоди позивач не пов`язує наявність моральної шкоди у зв`язку із каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Тому відшкодування моральної шкоди має відбуватися на підставі ст. 23 та частини першої статті 1167 ЦК України.

Відповідач АТ СК «Мега-Гарант» відзиву на позов не подав.

Представник позивача подав до суду заяву про стягнення з відповідача ОСОБА_2 судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 14000 грн., за оплату оцінки визначення вартості матеріального збитку 2500 грн.

Дослідивши матеріали справи, заяви сторін по суті справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

30.08.2022 року о 16 год.02 хв. по вул. Лебединського, 7 в м. Вінниці сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілю Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Mazda СХ-5, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Згідно з постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.11.2022 року винуватцем ДТП визнано ОСОБА_2 .

Внаслідок ДТП автомобіль Mazda СХ-5, який належить позивачу відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 , отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Таким чином, у результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 30.08.2022 року, настав страховий випадок.

Згідно із звітом про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля №003/М/2022 від 19.09.2022 виконаного на замовлення позивача ТОВ «Експерт Компані+», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобілю MAZDA СХ-5, реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 32023,43 грн. без ПДВ, вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 50252,67 грн., ринкова вартість автомобіля до моменту ДТП становить 666250,60 грн.

Оскільки у водія ОСОБА_2 на час вчинення ДТП був дійсний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності серії №206696312 від 08.11.2021 року, виданий АТ СК «Мега-Гарант», позивач відповідно до порядку дій потерпілої особи 31.08.2022 року звернувся з повідомленням про ДТП та відповідними додатками до нього до АТ «СК «Мега-Гарант». Всі документи були направлені в електронному вигляді на електронну адресу страхової компанії та поштовим відправленням на поштову адресу.

АТ «СК «Мега-Гарант» повідомило позивача про те, що документи отримані, однак на даний час прийняття документів по страхових випадках здійснює асистуюча компанія ТОВ Фінанс-Лайн» за поштовою адресою : м. Полтава, а/с 41, 36019.

20.09.2022 року позивач повторно звернувся до АТ «СК Мега-Гарант», крім того копії вищевказаних документів було надіслано до асистуючої компанії ТОВ «Фінанс-Лайн» за вказаною поштовою адресою.

18.01.2023 року на адреси АТ «СК Мега-Гарант» та ТОВ «Фінанс-Лайн» були повторно відправлені заяви на страхове відшкодування. Відповіді на них не отримано.

18.02.2023 року на адресу Моторного (транспортного) страхового бюро була надіслана відповідна заява установленої форми та з доданими до неї відповідними документами.

З відповіді МТСБУ вбачається, що АТ «СК «Мега-Гарант» втратило статус асоційованого члена МТСБУ через заборгованість до фондів МТСБУ, та припинило членство в МТСБУ, страховик позбавлений права укладати договори страхування ОСЦПВВНТЗ з 05.10.2022 року, однак даний факт не позбавляє страховика виконувати свої зобов`язання згідно з укладеними договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а також про відсутність щодо AT «СК «Мега-Гарант» відкритих проваджень у справі про банкрутство.

АТ «СК «Мега-Гарант» до нині банкрутом не визнано, то відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Таким чином обов`язок відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 вказаного Закону страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв 'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Абзацами першим-третім пункту 36.2 статті 36 Закону передбачено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування відповідач був зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його або прийняти рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

На момент звернення позивача до суду минуло 90 днів для здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування, але рішення відповідачем прийнято не було.

На момент розгляду справи відповідач не виконав вимоги Закону №1961-IV і не виплатив страхове відшкодування, пов`язане із заподіяною шкодою.

Відповідно до статті 6 Закону №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Між сторонами склались правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Закону №1961-IV.

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тому якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідач АТ СК «Мега-Гарант» ухиляється від виплати страхового відшкодування. Позивач як власник транспортного засобу вимушений зазнавати незручності в зв`язку з відсутністю можливості провести відновлювальний ремонт автомобіля та використовувати його в свої роботі та в інтересах сім`ї, в результаті чого він зазнав фізичних та душевних страждань.

Згідно з положеннями ст.11 ЦК України заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

Відповідно до cm. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ч. 1 cm. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до викладеного в ухвалі Верховного суду по справі №465/4287/15 від 03.07.2019 року правового висновку необхідність подання потерпілим заяви страховику про страхове відшкодування є зрозумілим, пропорційним, передбачуваним заходом та не створює надмірного тягаря для потерпілого. У той же час заява про страхове відшкодування не заперечує права потерпілого у разі ігнорування страховиком такої заяви, незгоди із розміром визначеної страхової виплати чи із рішенням страховика про відмову у страховому відшкодуванні звернутися за судовим захистом.

В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021р. від 14.12.2021 р. в справі №147/66/17 провадження №14-95цс20 висловлену правову позицію про те, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону N 1961- IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 року у справі №147/66/17).

Пунктом 22.3. cm. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ч. 2 cm. 23 ЦК України обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна, покладено на особу, яку визнано винною у скоєнні ДТП.

Згідно з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», в п. 4 зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Враховуючи, що ДТП відбулось з вини відповідача ОСОБА_2 , яка на відповідній правовій підставі керувала транспортним засобом, та між її діями та наслідками, що настали є безпосередній причинний зв`язок, що встановлено постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.11.2022 року, то відшкодування моральної шкоди має бути стягнуто саме з неї.

В результаті ДТП позивачу з вини відповідача завдана моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях з приводу пошкодження автомобіля, внаслідок чого було порушено нормальні життєві зв`язки. Позивач не мав можливості користуватись автомобілем в службових та сімейних інтересах. Було порушено усталений ритм життя позивача, порушено його спокій, виникли дратівливість та пригнічений настрій. Негативні переживання та депресія, погіршення загального стану здоров`я позивача продовжуються тривалий час з моменту, коли сталась ДТП, і до нині.

В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021р. від 14.12.2021 р. в справі №147/66/17 провадження №14-95цс20 висловлену правову позицію про те, що страхувальник, який спричинив настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду, заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілого у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика та у випадку, якщо потерпіла особа просить відшкодувати моральну шкоду з інших підстав, ніж передбачені статтею 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивач заявляє позовні вимоги щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди з інших підстав, ніж передбачені статтею 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме з посиланням на положення ст. 23 та ст. 1167 ЦК України.

Відповідно до ст. 23 ЦК України відшкодовується моральна шкода, яка полягає:

- у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (п. 1 ст. 23 ЦК України);

- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п. 2 ст. 23 ЦК України);

- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (п. 3 ст. 23 ЦК України);

- у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також її ділової репутації (п. 4 ст. 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У цьому випадку моральна шкода, завдана позивачу ОСОБА_1 , полягала у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна (п. 3 ст. 23 ЦК України).

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Таким чином, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне та можливе відшкодувати ОСОБА_1 з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 20000 грн., що є обґрунтованою компенсацією (справедливою сатисфакцією) за душевні страждання, яких позивач зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна автомобіля марки Mazda СХ-5, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Судові витрати в справі складаються із судового збору, витрат на професійну правничу допомогу та витрат за визначення вартості матеріального збитку.

Позивач є учасником бойових дій і звільнений від сплати судового збору, а тому судовий збір підлягає стягненню з відповідачів у дохід державного бюджету по 1073,60 грн. з кожного.

Витрати за визначення вартості матеріального збитку в розмірі 2500 грн. підлягають стягненню з відповідача АТ СК «Мега Гарант».

Витрати за надання професійної правничої допомоги підлягають розподілу між двома відповідачами : з відповідача АТ СК «Мега Гарант» підлягає стягненню 10000 грн., з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню 4000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 23, 990, 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 22, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ч. 1 cm. 25 Закону України «Про страхування», ст. ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України,

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» (м. Харків, вул. Донця Захаржевського, 6/8, код ЄДРПОУ 3003521) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) у відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 50252,67 грн., судовий збір у розмірі 1073,60 грн., у відшкодування витрат за визначення вартості матеріального збитку 2500 грн., у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 10000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) у відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 грн., судовий збір у розмірі 1073,60 грн., у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 4000 грн.

В задоволенні решти позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя