Номер провадження: 22-ц/813/5771/23
Справа № 521/9684/22
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О.А.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2023 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС»,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 березня 2023 року у складі судді Михайлюка О.А.,

встановив:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 31 490,27 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 грудня 2021 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу автомобіля "BMW 535", державний номер " НОМЕР_1 " та автомобіля "Volkswagen Passat", державний номер " НОМЕР_2 " під керуванням ОСОБА_2 , вина якої у скоєнні ДТП підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.01.2022. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована в ПрАТ "Страхова компанія "АРКС". Проте, відповідач здійснив часткову виплату страхового відшкодування, чим порушив право позивача на отримання належного йому страхового відшкодування.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15 березня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 31490, 27 грн. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" на користь ОСОБА_1 992,40 грн. в рахунок сплаченого судового збору. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" на користь ОСОБА_1 судові витрати за проведення експертизи у розмірі 3000 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ПрАТ "Страхова компанія "АРКС" подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до ремонтної калькуляції, здійсненої на підставі огляду транспортного засобу позивача представником відповідача, вартість відновлювального ремонту складає 81 757,27 грн. з ПДВ. Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Пункт 7.41 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 визначає, що значення коефіцієнта фізичного зносу, який підлягає усуненню, не може перевищувати 0,7. Для складників КТЗ зі строком експлуатації понад 12 років значення ЕЗ приймається рівним 0,7. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , рік випуску автомобіля "BMW 535", державний номер " НОМЕР_1 " є 1997 рік, в т.ч. строк експлуатації автомобіля, який належить позивачу, на момент ДТП складав 14 років. Отже, на думку відповідача, коефіцієнт фізичного зносу для автомобіля позивача приймається рівним 0,7. Враховуючи, що вартість відновлювального ремонту становить 81 757,27 грн, вартість ремонтно-відновлювальних робіт 7500 грн, вартість необхідних матеріалів 9516,68 грн, вартість складових, що підлягають заміні 64740,59 грн, а коефіцієнт фізичного зносу 0,7, розмір збитків становить 36 438,86 грн. 17.12.2021 позивач подав відповідачу заяву про страхове відшкодування, в якій було погоджено позивачем суму страхового відшкодування в розмірі 36 438,86 грн., виплату якої було здійснено відповідачем на особистий рахунок заявника. 21.12.2021 відповідачем здійснено перерахунок вказаної суми на рахунок позивача. Суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення не прийняв до уваги проведений в порядку ст. 102-113 ЦПК України, на замовлення учасника справи, в даному випадку відповідача висновок експерта №252.22ЕД судової автотоварознавчої експертизи автомобіля "BMW 535", державний номер " НОМЕР_1 ", складений судовим експертом Картавовим Ю.С., який в розумінні ЦПК є судовою експертизою. Водночас наданий позивачем висновок експерта №05-22 від 14.01.2022, складений ОСОБА_3 , який прийнятий за основу оскаржуваного рішення, містить завищену вартість робіт, запасних частин та матеріалів, завищену кількість часу, необхідного для проведення ремонту, що призвело до помилкового висновку про економічну недоцільність відновлювального ремонту ТЗ та його фізичне знищення. Апелянт також звернув увагу на те, що згідно з висновком, наданим позивачем, з заявою про проведення автотоварознавчого дослідження позивач звернувся до ОСОБА_3 04.01.2021, про що вказано у висновку №05-22, тобто майже за рік до настання ДТП 04.12.2021 року, що ставить під сумнів дослідження. Апелянт також зазначив, що у висновку, наданому позивачем, не зазначено про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, та не вказано про те, що висновок виконано для подання позову до суду, тому не може бути визнаний належним та допустимим доказом у справі. Також апелянт вказав, що судом розглянуто справу з порушенням правил територіальної підсудності. Так, згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їх місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Оскільки місцезнаходження зареєстровано за адресою м. Київ, Подільський район, вул. Іллінська, 8, тому вважає, що справа підсудна Подільському районному суду міста Києва.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає в повній мірі, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 04 грудня 2021 року в місті Одеса по вулиці Генерала Петрова, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом "Volkswagen Passat", державний номер " НОМЕР_2 " на регульованому перехресті з вулицею Радісна, при повороті ліворуч, не надала перевагу в русі автомобілю "BMW 535", державний номер " НОМЕР_1 " під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в зустрічному напрямку прямо.

Постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 12 січня 2022 року у справі N 521/186/22 винною в скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_2 .

На момент ДТП цивільна відповідальність власника транспортного засобу "Volkswagen Passat" державний номер " НОМЕР_2 " була застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "АРКС".

Власником транспортного засобу "BMW 535", державний номер " НОМЕР_1 " є ОСОБА_1 .

04.12.2021 ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ "Страхова компанія "АРКС" з заявою про подію та на виплату за договором страхування.

В цей же день представником відповідача складено акт огляду транспортного засобу, в якому зафіксовано пошкодження автомобіля.

04.12.2021 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль "BMW 535".

Відповідно до вказаної заяви, позивач просив здійснити виплату страхового відшкодування у розмірі 36 438, 86 грн. відповідно до розрахунку страхового відшкодування, здійсненого на підставі калькуляції Аудатекс N 1.102.21.200009899 по страховому випадку, що трапився 04 грудня 2021 року.

Згідно з вказаним розрахунком вартість ремонтно-відновлювальних робіт складає 7500 грн., вартість необхідних для ремонту матеріалів 9516,68 грн., вартість складових, що підлягають заміні 64740, 59 грн., вартість відновлювального ремонту 81757, 27 грн., коефіцієнт фізичного зносу - 0,7000.

Розмір збитку визначено по формулі: 7500+9516,68+64740,59* (1-0,7000)= 36438,86.

22 грудня 2021 року АТ "СК "АРКС" здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 у розмірі 36 438, 86 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач надав висновок експерта №05-22, складений 14.01.2022, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу позивача становить 157 467, 70 грн, ринкова вартість автомобіля становить 89 538,57 грн, тому вважає, що відповідач повинен доплатити шкоду у розмірі 31 490,27 грн.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування" (далі - Закон N 85/96-ВР)).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону N 85/96-ВР.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 7 Закону N 85/96-ВР в Україні одним із видів обов`язкового страхування є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон N 1961-IV).

Згідно зі статтею 3 Закону N 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону N 1961-IV y разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону N 1961-IV, можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі N755/18006/15, провадження N14-176цс18, зроблений висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом N 1961-IV y страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі N147/66/17, провадження N14-95цс20, зазначено, що враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі N 6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі N 6-725цс16,від 26 жовтня 2016 року у справі N 6-954цс16).

Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом N 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом N 1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом N 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, частини третьої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Системний аналіз статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Задовольняючи позовні вимоги до відповідача АТ "СК "АРКС" та стягуючи з останнього як зі страховика винуватця ДТП на користь позивача витрати, пов`язані із відновлювальним ремонтом автомобіля, в повному обсязі, виходив з наданого позивачем на підтвердження таких витрат на ремонт автомобіля висновку експерта від 14.01.2022.

Відповідно до вказаного висновку ринкова вартість автомобіля становить 157 467,70 грн; повна вартість відновлювального ремонту становить 162 143,53 грн. (ремонтно-відновлювальні роботи 9613,34 грн., вартість необхідних матеріалів 17938,19 грн., вартість нових складників, що підлягають заміні 134592 грн.); вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного (0,7) КТЗ становить 67 929,13 грн.; ринкова вартість автомобіля з урахуванням аварійного пошкодження становить 89 538,57 грн.

Проте, поклавши за основу у рішенні суду висновок експерта від 14.01.2022, наданий позивачем, суд не прийняв до уваги, що у висновку відсутнє попередження (обізнаність) експерта Крутих Є.О. про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст. 384 Кримінального кодексу України або за відмову від надання висновку за ст. 385 КК України.

Згідно зі ст. 78 ЦПК України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до абз. 10 ч. 2 п. 4.12 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98 N53/5, у вступній частині висновку експерта зазначаються: зокрема, попередження (обізнаність) про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст. 384 Кримінального кодексу України (далі - КК України) або за відмову від надання висновку за ст. 385 цього Кодексу.

Таким чином, обов`язковою вимогою до висновку експерта є вказівка на те, що останній обізнаний про відповідальність.

З огляду на викладене, якщо у висновку експерта відсутні відомості про попередження (обізнаність) його про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст. 384 КК України або за відмову від надання висновку за ст. 385 цього Кодексу, то такий висновок є недопустимим доказом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04 листопада 2020 року по справі N 904/684/18.

Також у вказаному висновку не міститься посилань про те, що висновок здійснено для подання позову до суду.

На зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув, що призвело до необґрунтованих висновків про наявність підстав для задоволення позову на суму 31 490, 27 грн.

Водночас як вбачається з висновку експерта від 26.11.2022, наданого відповідачем, який відповідає вимогам ЦПК України, ринкова вартість автомобіля становить 142 881,26 грн, повна вартість відновлювального ремонту становить 86 126,45 грн. (ремонтно-відновлювальні роботи 8480 грн., вартість необхідних матеріалів 10815,84 грн., вартість нових складників, що підлягають заміні 66 830,61 грн.); вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного (0,7) КТЗ становить 39 345,02 грн.

Враховуючи, що відповідачем на рахунок позивача було здійснено перерахунок страхового відшкодування у розмірі 36 438,86 грн., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 906,16 грн. (39 345,02 грн.- 36 438,86 грн.).

Вимога в частині стягнення витрат понесених позивачем у зв`язку з проведенням експертизи з урахуванням даних обставин справи задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не є завдавачем шкоди позивачу, а відтак даний спір не може розглядатися судом за місцем заподіяння шкоди, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Виходячи із змісту ч. 5 ст. 28 ЦПК України, підсудність позову про захист прав споживача може пред`являтися до суду за місцем заподіяння споживачу шкоди.

При цьому, вказана норма процесуального права не визначає, що це шкода, яка завдана у результаті деліктних правовідносин.

Згідно ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що страхове відшкодування - це відшкодування, завданих споживачу страхових послуг, збитків.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування завданих йому пошкодженням автомобіля збитків, позивач є споживачем послуг, які надає відповідач, суддя першої інстанції правомірно відкрив провадження у справі за місцем заподіяння позивачу шкоди.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 березня 2023 року в частині стягнення зПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування змінити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 2 906,16 грн.

В частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_1 витрат за проведення експертизи скасувати, в стягненні витрат за проведення експертизи відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: