Справа № 579/1152/23
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 серпня 2023 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді - Моргуна О.В.,

за участі секретаря судового засідання - Сергієнко Ж.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кролевець цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулося до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 21.09.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір № 4804383 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 20000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , на строк до 30 днів, з терміном повернення 21.10.2021, зі сплатою відсотків 1,90% в день. Кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав. На підставі п.4.3 кредитного договору, кредитний договір було авто пролонговано на 90 днів, надалі відповідач оплати за кредитним договором не здійснював.

17 січня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 17.01/23-Ф, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором.

Станом на дату звернення до суду, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 20000,00 грн. тіло кредиту та 45600,00 грн. нараховані проценти, а всього 65600,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з лютого 2022 по квітень 2023 року в розмірі 16924,80 грн., а також 3 % річних за період з 20.01.2022 по 01.06.2023 року - 2679,72 грн. Також просить стягнути 2684,00 грн. судового збору та 8000 грн. витрат на правничу допомогу.

Представник позивача надав письмове клопотання, за змістом якого просить справу розглядати у відсутності представника ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі (а.с.42).

Відповідач у наданий судом строк та станом на 14.08.2023 року своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку, будь-яких клопотань чи заяв не надав.

У відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Згідно правил ч. 6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

21 вересня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір № 4804383 про надання споживчого кредиту у формі електронного документу на підставі заявки позичальника для отримання кредиту на відповідному Інтернет - ресурсі https://creditplus.ua/ru/documehts. Відповідачем ОСОБА_1 договір підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором М153123 від 21.09.2021 о 10:27:45. (а.с. 8-11).

Відповідно до п. 1.1 Договору 4804383 про надання споживчого кредиту його укладення здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет в порядку, передбаченомуЗаконом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введенні Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства.

Пунктом 1.5. Договору передбачено, що стандартна процентна ставка становить 1, 90 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору; в межах нового строку кредиту, якщо відбулась пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до п.4.2. Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась авто пролонгація, відповідно до п.4.3.Договору. Згідно п.1.4 строк кредитування 30 днів. Порядок авто пролонгації договору визначено п.4.3. (а.с. 8).

Через ТОВ ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ», з яким кредитодавцем укладено договір про організацію переказу грошових коштів № 087/20П від 08.07.2020 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» здійснив переказ грошових коштів в сумі 20000,00 гривень на платіжну картку № НОМЕР_1 (а.с.12).

17 січня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (клієнт) та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (фактор) укладено договір факторингу № 17.01./23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором № 4804383 про надання споживчого кредиту 21.09.2021 (а.с.13-14).

Згідно витягу з реєстру боржників від 17 січня 2023 боржнику ОСОБА_1 нарахована заборгованість в розмірі 65600,00 грн., із яких 20000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 45600,00 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 15).

17 січня 2023 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» надіслало ОСОБА_1 електронне повідомлення про відступлення права грошової вимоги, з пропозицією сплати заборгованості за договором на рахунок нового кредитора (а.с. 20).

За змістом ст.ст. 202, 205, 207, 626, 639 ЦК України договір, як різновид правочину, вважається таким, що вчинений у письмовій (електронній) формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У статті 3 Закону України«Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 3 ч.1 п.п.6, 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Згідност.16 ЦПК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1ст. 1077 ЦК України).

За приписами ч. 1 ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

Відповідно до ст.1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі".

При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом встановлено, що сторони не ставили питання про розірвання договору від 21 вересня 2021 року, таким чином між позивачем та первісним кредитором виникли цивільні права та обов`язки, які вони врегулювали вказаним договором.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Згідно картки обліку договору заборгованість відповідача за кредитним договором № 4804383 від 21.09.2021 року складає 20000 грн. 00 коп. - основний борг, 45600 грн. 00 коп. - нараховані проценти, загальна заборгованість - 65600 грн. 00 коп. (а.с. 16-19).

За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Сторонам, надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази.

На відповідача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести відповідно до вимог ст.12, 13 ЦПК України за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 78-80 ЦПК України, протилежне, на що позивач посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідач ОСОБА_1 не оспорював договір позики, укладений між ним та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», не надав суду доказів, що кредитний договір укладений проти його справжньої волі.

Від ОСОБА_1 не надійшло заперечень про те, що між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ним було укладено договір позики, та, що за вказаним кредитним договором в нього мається заборгованість в сумі 65600 грн.

Враховуючи положення ч.7 ст.81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази.

Таким чином, суд приходить до висновку про достатність обґрунтованих підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 4804383 від 21 вересня 2021 року в розмірі 65600 грн. 00 коп., з яких: 20000 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 45600 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками.

В позові ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» ставить питання про стягнення інфляційних втрат за період з лютого 2022 року по квітень 2023 року в розмірі 16924,80 грн., а також 3 % річних за період з 20.01.2022 року по 01.06.2023 року - 2679,72 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-IX) доповнено, серед іншого, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18.

Суд враховує, що згідно п. 18 "Прикінцевих та перехідних положень" Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, по всій території України з 05 год 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб запроваджено воєнний стан, який триває і на даний час.

Торгово промислова палата України 28 лютого 2022 року засвідчила форс-мажорну обставину ( обставини непереборної сили) військову агресію російської федерації проти України , що стало підставою введення воєнного стану з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року (а.с.43), про що розміщено на сайті ТПП України загальний офіційний лист .

За змістом ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Позивач обрахував інфляційні втрати та 3% річних, серед іншого і з 24 лютого 2022 року по квітень 2023 року та 01 червня 2023 року відповідно, тобто і в період дії обставин непереборної сили.

Суд вважає , що в період дії обставин непереборної сили відповідач звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, внаслідок зазначених обставин.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення інфляційних втрат за період з 24 лютого 2022 року по квітень 2023 року та 3 % річних за період з 24 лютого 2022 року по 01.06.2023 року.

Суд не зобов?язаний обраховувати інфляційні втрати та 3% річних до 24 лютого 2022 року.

За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України доказів іншого позивачем не надано.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Сторонам, зокрема позивачу, надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані йому законом, в тому числі надати докази.

На позивача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог. Тобто, відповідно до вимог ст.12, 13 ЦПК України позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 78-80 ЦПК України, зазначені ним обставини.

Докази, на які позивач посилається, як на підставу своїх позовних вимог мають бути доведені не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції сторони, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Позивачем, всупереч зазначених вимог закону, не надано суду доказів розміру нарахування інфляційних втрат на суму боргу за період з 01.02.2022 року по 23.02.2022 року та трьох процентів річних за період з 20.01.2022 року по 23.02.2022 року, тому в цій частині позову також слід відмовити.

Крім того, згідно договору факторингу № 17.01./23-Ф від 17 січня 2023 року, укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (клієнт) та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (фактор) та згідно витягу з реєстру боржників від 17 січня 2023 позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 4804383 в розмірі 65600,00 грн.

Керуючись статтями 133, 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 2066 грн. 40 коп.

В позові ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» просить стягнути 8000 грн. витрат на правничу допомогу.

Позивачем доведено понесення ним витрат за надання правничої допомоги, що підтверджується договором про надання правової допомоги, звітом про надання правової допомоги згідно договору, рахунком на оплату послуг, платіжним дорученням про оплату послуг адвоката Крюкової М.В. з правничої допомоги, ордером, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН №5127 від 29.08.2018.

Разом з цим, суд вважає завищеною оплату наданих послуг, оскільки заявлена позивачем сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн. є неспівмірною зі складністю справи та виконаними роботами, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги, їх обсягом та не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру у співвідношенні з предметом позову та частковим задоволенням позову.

Справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, адвокат не приймала участі в судових засіданнях. Враховуючи принцип розумності та справедливості, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням співмірності виконаної адвокатом роботи, та заявленої суми до стягнення, складності справи, а також часткового задоволення позовних вимог.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог, та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 6159 грн. 2 коп. Саме така сума відповідає критеріям розумності, співмірності та ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до ст. ст. 526, 530, 533, 612, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 76, 81, 141, 247, 265, 268, 274, 279, 280, 282 ЦПК України, -

у х в а л и в:

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», місцезнаходження: 03150, м.Київ, вул.Загородня, 15, офіс 118/2, , до ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором в розмірі 65600 грн. (шістдесят п`ять тисяч шістсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» витрати за сплату судового збору у розмірі 2066 грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» 6159 грн. 2 коп. витрат на правничу допомогу.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Повне рішення суду складено 22 серпня 2023 року.

Суддя О. В. Моргун