Провадження № 2/537/535/2023
Справа № 537/1033/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.08.2023 року м. Кременчук
Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:
головуючого судді Мурашової Н.В.,
за участі секретаря Кірєєвої А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в м. Кременчук в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на навчання дитини,
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06.04.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи. Подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити позовні вимоги. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 не з`явився в судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням. Із заявою про відкладення розгляду справи не звертався, причини неявки не повідомив.
Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Оскільки в установлений судом строк відповідач не надав відзив на позовну заяву, то відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У відповідності до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, розглянувши подані позивачем письмові документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, за відсутності заперечень відповідача, встановив наступне.
Сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.06.2006 року.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 30 жовтня 2006 року, актовий запис №658.
Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.06.2015 року, що набрало законної сили 07.07.2015 року, ухвалено розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , зареєстрований у Крюківському відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 10.06.2006 року за актовим записом №227. Після розірвання шлюбу дружині ОСОБА_4 залишено дошлюбне прізвище " ОСОБА_5 ". Визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 з матір`ю. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі частини від заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25.05.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Неповнолітня ОСОБА_3 навчається за контрактом в Фаховому коледжі Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського. Загальна вартість освітньої послуги за весь час навчання становить 49100,00 грн., як зазначено в договорі №2222-ФМБ-033 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 25.07.2022 року, укладеному між Відокремленим структурним підрозділом «Фаховий коледж Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського з одної сторони та ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з другої сторони.

Позивач ОСОБА_1 сплатила кошти за навчання ОСОБА_3 за договором №2222-ФМБ-033 від 25.07.2022 року на загальну суму 10900,00 грн., згідно дублікатів чеків від 02.08.2022 року за вересень 2022 року жовтень 2022 року в сумі 2900,00 грн.; від 13.10.2022 року за листопад 2022 року в сумі 1450,00 грн.; від 25.11.2022 року за грудень 2022 року в сумі 1450,00 грн.; від 14.12.2022 року за січень 2023 року в сумі 1650,00 грн.; від 25.01.2023 року за лютий 2023 року в сумі 1800,00 грн.; від 09.03.2023 року за березень 2023 року в сумі 1650,00 грн.

Відповідач не бере участі у додаткових витратах на дитину ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (частина перша статті 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Статтею 53 Конституції України визначено, що кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

У статті 26 Загальної декларації прав людини, яка прийнята ООН 10 грудня 1948 року, також передбачено, що кожна людина має право на освіту. Освіта повинна бути безплатною, хоча б початкова і загальна. Початкова освіта повинна бути обов`язковою. Технічна і професійна освіта повинна бути загальнодоступною, а вища освіта повинна бути однаково доступною для всіх на основі здібностей кожного. Батьки мають право пріоритету у виборі виду освіти для своїх малолітніх дітей.

Україна, будучи державою-членом Ради Європи, 17 липня 1997 року Законом № 475/97-ВР ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї. Згідно преамбули Конвенції вона має на меті забезпечити загальне та ефективне визнання прав людини, проголошених Генеральною Асамблеєю ООН у Загальній декларації прав людини, в тому числі про те, що нікому не може бути відмовлено в праві на освіту. Держава при виконанні будь-яких функцій, узятих нею на себе в галузі освіти і навчання, поважає право батьків забезпечувати таку освіту і навчання відповідно до своїх релігійних і світоглядних переконань.

Необхідність стягнення з відповідача понесених додаткових витрат на навчання неповнолітньої дитини позивач обґрунтовувала тим, що донька навчається за контрактом у Фаховому коледжі Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського, вартість навчання 49100 грн., а нею сплачені кошти за надання освітніх послуг в сумі 10900,00 грн.

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 26 серпня 2020 року у справі №336/1488/19 суд касаційної інстанції визначив, «що навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України».

Крім того, позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність саме платного навчання дитини, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини.

Аналогічні висновки було зроблені Верховним Судом у схожих правовідносинах в постановах від 10 жовтня 2019 року у справі №638/13860/16, від 16 жовтня 2019 року у справі №219/1766/18.

Позивач ОСОБА_1 не надала доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання доньки у зазначеному навчальному закладі на платній підставі. В матеріалах справи відсутні докази про погодження з відповідачем навчання доньки за контрактом саме у Фаховому коледжі Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивач при зверненні до суду з позовом була звільнена від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмовлено, тому витрати по сплаті судового збору належить віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 263-265, 280 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на навчання дитини.

Інформація про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Крюківським РВ у м. Кременчуці УДМС України в Полтавській області, РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня складення його повного тексту. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день складення його повного тексту, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст заочного рішення виготовлений 05.09.2023 року.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області Мурашова Н.В.