Справа № 761/853/23
Провадження № 2/761/5273/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва під головуванням судді Матвєєвої Ю.О., за участі секретаря судових засідань Каніковського Б.А., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Ємельянова В.Р., представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Янчишина В.Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференціїв залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа ВієннаІншуранс Груп», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2023 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, яка сталася 01.07.2022 року на трасі Київ-Чоп М-06 560 км + 850 м. за участю позивача, який керував автомобілем «MercedesBenzGL 350» державний номерний знак НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , який керував автомобілем «DaciaLogan», державний номерний знак НОМЕР_2 , право власності на якій належить ОСОБА_3 . Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.07.2022 року ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу. Відповідно до страхового полісу № ЕР 205375383 ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа ВієннаІншуранс Груп» застрахувала транспортний засіб, на якому рухався ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобіль позивача було пошкоджено. За результатами автотоварознавчого дослідження від 15.09.2022 року № 225-2022 вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 420900, 15 грн. З огляду на те, що страхова компанія не виплатила страхову виплату, позивач просить стягнути зі страхової компанії 130000 грн. в межах ліміту страхового відшкодування за заподіяну шкоду, а також просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром завданої шкоди та страхової виплати в розмірі 310100, 15 грн., а також стягнути з ОСОБА_2 5100 грн. сплачених на проведення оцінки матеріального збитку, завданого транспортному засобу позивача.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2023 року справу передано на розгляд судді Матвєєвій Ю.О.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.01.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду.

07.02.2023 року від представника відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа ВієннаІншуранс Груп» надійшов відзив на позов, в якому страхова компанія позовні вимоги не визнає, зазначає про те, що позивач не звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, а тому страховиком права позивача не порушені. Просили відмовити в задоволенні позову та розглядати справу у відсутність представника ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа ВієннаІншуранс Груп».

27.02.2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив страхової компанії, в якому сторона позивача наполягає на задоволенні позовних вимог, зазначає, що позивач звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування протягом встановленого строку.

23.02.2023 року від представника відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позову, оскільки матеріальна шкода, заподіяна транспортну засобу доводиться звітом, а не висновком експерта, заміна запчастин та перелік робіт не відповідає пошкодженням, заподіяним внаслідок ДТП, вартість відновлювального ремонту повинна відшкодовуватись без урахування ПДВ. В разі ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог просив суд вирішити питання про передачу майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Ємельянов В.Р. та позивач ОСОБА_1 підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Янчишин В.Й. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог.

Представник відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа ВієннаІншуранс Груп» в судове засідання не з`явився, в наданому відзиві на позовну заяву просив розглядати справи в його відсутність.

Допитаний в судовому засіданні в якості спеціаліста ОСОБА_4 пояснив, що ним виконувалась оцінка матеріальної шкоди, заподіяної автомобілю позивача внаслідок ДТП. Повністю підтвердив складений ним звіт, наполягав на його правильності, зазначив, що в суму матеріальної шкоди, встановленої звітом, не нараховувався ПДВ, оскільки середні значення вартості нормо-години ремонтно-відновлювальних робіт не підлягають ні відніманню, ні додаванню ПДВ, а приймаються як середні ринкові і остаточні.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 уклав з Приватним акціонерним товариством "Українська страхова компанія «Княжа ВієннаІншуранс Груп» договір - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів N ЕР-205375383, у якому застрахував автомобіль марки «DaciaLogan», номерний знак НОМЕР_2 .

За умовами цього договору страхова сума становить 130000 тис. грн.

01.07.2022 року о 11.17 на автошляху М-06 «Київ-Чоп» сталася ДТП за участю автомобілів DaciaLogan», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та «Mercedes-BenzGL350», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 .

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.07.2022 року ОСОБА_2 , який керував вищевказаним транспортним засобом, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення.

Встановлено, що винним у вказаній ДТП є ОСОБА_2 , який порушив Правила дорожнього руху України, внаслідок чого автомобілю позивача завдано механічних пошкоджень.

Оскільки доказів відсутності вини вказаної особи в ДТП матеріали справи не містять, вина ОСОБА_2 у скоєнні вказаного ДТП та обставини цього ДТП, не потребують доказування відповідно до ст.82 ЦПК України.

ОСОБА_1 повідомив страхову компанію про настання страхового випадку, що підтверджується відповіднимипоясненнями. (а. с.50).

Відповідно до звіту №225-2022 оцінювача ОСОБА_4 коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу - автомобіля «Mercedes-BenzGL350», номерний знак НОМЕР_1 , складає 0,44 %, вартість відновлювального ремонту складає 420900, 15 грн.

Відповідно до положень ст.ст.22, 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за винятком випадків, передбачених законом. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27. 03. 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Крім того, підставами для задоволення позовних вимог про стягнення майнової шкоди є наявність складу цивільного правопорушення, а саме: факт наявності майнової шкоди; вина особи; неправомірність дій особи; безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між майновою шкодою та протиправними діями особи.

Так, відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

При цьому, ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «DaciaLogan», номерний знак НОМЕР_2 , на момент настання ДТП, була застрахована ПрАТ «УСК «Княжа ВієннаІншуранс Груп», відповідно до Полісу № ЕР-205375383.

Положеннями ст.1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, оскільки на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «DaciaLogan», номерний знак НОМЕР_3 застрахована у Страховика - ПрАТ «УСК «Княжа ВієннаІншуранс Груп», згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-205375383, ліміт страхового відшкодування згідно полісу складає 130 000 грн., тому ця сума підлягає стягненню зі страхової компанії на користь позивача.

Стосовно стягнення з відповідача ОСОБА_2 різниці між фактичним розміром завданої шкоди та страховою виплатою в розмірі 310100, 15 грн., суд вважає, що вказані вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки вони включають витрати позивача на евакуатор в сумі 19200 грн., які, всупереч ст. 81 ЦПК України, не підтверджені жодним доказом. Отже, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню 290 900, 15 грн. (310100,15 - 19200 = 290900,15).

Стосовно позиції відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа ВієннаІншуранс Груп» щодо відсутності звернення позивача до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N 1961-IV.

Закон N 1961-IVрегулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).

За вимогами статті 3 Закону N 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону N 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону N 1961-ІVстраховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У Законі N 1961-IV детально регламентовано дії водія, транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, тобто потерпілого, так і страховика.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону N 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього ЗаконуМТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону N 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до пунктів 37.1.1, 37.1.4 статті 37 Закону N 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є:

-навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;

-неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону N 1961-IV строк є присічним і поновленню не підлягає.

Із аналізу наведених норм спеціального Закону N 1961-IV можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у статті 37 Закону N 1961-IV, їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

Тому саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.

Разом з тим у Законі N 1961-IV прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Тому у контексті вказаних обставин справи можна зробити висновок, що у Законі N 1961-IV не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком.

Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми Закону N 1961-IV не містять.

У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до статті 36 Закону N 1961-IV, та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування.

Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15.

З приводу заперечень відповідача ОСОБА_2 стосовно об`єму та вартості ремонтних робіт, які зазначені у звіті № 225-2022 від 15.09.2022 року суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Представником відповідача ОСОБА_2 було зазначено, що об`єм ремонтних робі не відповідає характеру та об`єму пошкоджень на автомобілі позивача, заподіяних внаслідок ДТП. Між тим, від відповідача та його представника відповідних клопотань щодо призначення по справі автотоварознавчої експертизи або долучення такого висновку за їх самостійним зверненням до суду не надходило.

Суд позбавлений права збирання доказів за власною ініціативою, оскільки обов`язок доказування покладається на сторони. Доказування є юридичним обов`язком сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Наведені положення є найважливішою складовою принципу змагальності.

За нормами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд відхиляє заперечення відповідача ОСОБА_2 щодо невідповідності звіту фактичним обставинам справи.

Також суд відхиляє заперечення сторони відповідача щодо підтвердження матеріальної шкоди звітом, яким встановлено об`єм пошкоджень та їх вартість. Представник відповідача ОСОБА_2 помилково вважає, що такий доказ має бути наданий суду саме у вигляді експертного висновку. Між тим, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність" та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами). До аналогічних висновків прийшов Верховний Суд в своїх постановах від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц та від 03.06.2021 року у справі № 461/2217/19.

Також не підлягає задоволенню і заява представника відповідача про вирішення питання щодо передачі майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду, що передбачено ст. 1192 ЦК України. В даному випадку представником відповідача не конкретизовано яке саме це майно, з чого воно складається та яка його вартість.

Позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 5100 грн., сплачених на проведення оцінки матеріального збитку, завданого транспортному засобу, між тим, вказані витрати документально не підтверджені, а тому ця вимога задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 76, 77, 81, 259, 263, 264, 265, 272, 274-279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа ВієннаІншуранс Груп», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа ВієннаІншуранс Груп» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) страхову суму в розмірі 130 000 (сто тридцять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) різницю між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою в розмірі 290 900 (двісті дев`яносто тисяч дев`ятсот) грн. 15 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 06 .09.2023 року.

Суддя Ю.О. Матвєєва

29 серпня 2023 року