Справа № 301/1264/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 жовтня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів МАЦУНИЧА М.В., СОБОСЛОЯ Г.Г.

за участю секретаря ГУСОНЬКИ З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 301/1264/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Іршавського районного суду від 16 серпня 2021 року, повний текст якого складено 16 серпня 2021 року, головуюча суддя Пітерських М.О., -

встановив:

28.05.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 мотивуючи таким.

Сторони з 11.11.2003 перебувають у шлюбі, зареєстрованому у Виконавчому комітеті Кушницької сільської ради Іршавського району Закарпатської області за актовим записом № 32. У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 .

Шлюб виявився невдалим, спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, взаємні претензії, психологічну несумісність, що зрештою призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного.

Сторони фактично припинили спільне проживання, ведення спільного господарства, не мають спільного бюджету, сім`я остаточно розпалася, шлюб існує лише формально. Подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і є недоцільним, намір розірвати шлюб відповідає дійсній волі позивача.

Посилаючись на ці обставини, на положення СК України щодо добровільності шлюбу та його припинення, позивач ОСОБА_1 просив розірвати його шлюб із ОСОБА_2 , зареєстрований 11.11.2003 у Виконавчому комітеті Кушницької сільської ради Іршавського району Закарпатської області за актовим записом № 32, справу просив розглянути за його відсутності.

Заочним рішенням Іршавського районного суду від 16.08.2021 позов задоволено:

шлюб, укладений 11.11.2003 ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , зареєстрований у Виконавчому комітеті Кушницької сільської ради Іршавського району Закарпатської області за актовим записом № 32, розірвано;

стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 980,00 грн у рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Ухвалою Іршавського районного суду від 20.10.2021 заяву відповідачки ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Іршавського районного суду від 16.08.2021 залишено без задоволення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із його обґрунтованості, з недопустимості примушування до шлюбу, з наявності підстав для розірвання шлюбу, збереження якого суперечило б інтересам сторін.

Відповідачка ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Микита М.Ф., оскаржила рішення суду як незаконне та необґрунтоване. Доводи скарги зводяться до такого.

Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження з порушенням вимог ЦПК України, оскільки позивач не заявляв клопотання про такий порядок судового розгляду, як це вимагається ст. 276 ч. 1 цього Кодексу.

Позивач неправильно вказав у своїй заяві місце реєстрації та місце проживання відповідачки (відповідно, АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 ), оскільки фактичною адресою місця її проживання є: АДРЕСА_6, відповідачка має дозвіл на тимчасове проживання у Великобританії. Це достеменно відомо позивачу, позаяк він сам має дозвіл на постійне проживання у Великобританії, де тривалий час проживав у Лондоні разом із відповідачкою та дітьми, про що в позовній заяві не повідомив.

Поряд із цим, відповідачка позбавлена можливості надати належні докази щодо місця проживання позивача у Великобританії, тому заявить клопотання про витребування таких доказів судом.

Внаслідок таких дій позивача відповідачка не отримувала матеріалів позову та судових повісток, її право на участь у розгляді справи та на подання заперечень проти позову і своїх доказів було порушене.

Відповідачка 28.05.2021 повідомляла електронним листом суд першої інстанції про те, що сторони проживають у Великобританії і між ними розпочато процес розірвання шлюбу (справа № 1622-1156-4449-2433), а відтак в Україні не може бути розпочатий процес про розірвання шлюбу. Однак, суд відмовив у прийнятті її заяви через відсутність електронного підпису та запропонував подати заяву в письмовій формі поштою або підписати її електронним підписом.

03.06.2021 відповідачка знову надіслала до суду першої інстанції електронний лист, у якому зазначала, що це звернення не є процесуальним документом і просила повідомити, чи надходила від ОСОБА_1 заява про розірвання шлюбу. Суд відмовив у прийнятті листа.

23.06.2021 відповідачка аналогічним чином повідомила суду про те, що у Великобританії розпочалися і процеси про опіку над дітьми, про поділ майна, а також про те, що стосовно ОСОБА_1 у Великобританії відкрито кримінальне провадження, в якому його було заарештовано.

Все це листування в справі відсутнє з невідомих причин. Тим часом, за таких обставин суд першої інстанції повинен був у порядку ст. 29 ЦПК України зобов`язати позивача звернутися до Верховного Суду по визначення підсудності справи. Недотримання процедури визначення підсудності справи є підставою для скасування рішення суду.

У справі з іноземним елементом вручення судових документів, отримання доказів, інші процесуальні дії на території іноземної держави здійснюються шляхом виконання судових доручень, виданих українським судом.

Судом порушені норми матеріального права, оскільки не враховані положення ст.ст. 60, 62, 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» щодо вибору права, яким регулюються спірні правовідносини, згідно з якими правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином; вибір права, передбачений частиною 2 статті 60 та статтею 61 цього Закону, має бути здійснений у письмовій формі або явно випливати з умов шлюбного договору; угода сторін про вибір права, що укладена в Україні, має бути нотаріально посвідчена; припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Позивач не здійснив вибір права відповідно до цього Закону.

З огляду на викладене, відповідачка клопоче про закриття провадження в справі, оскільки сторони мають постійне місце проживання у Лондоні та не є резидентами України.

Відсутність реакції суду першої інстанції на електронні листи відповідачки змусила її укласти угоду з адвокатом, який вступив у справу. Проте, права відповідачки та її представника у процесі були порушені.

Так, суд за відсутності клопотань сторін надав їм строк для примирення, при цьому, про існування відповідної ухвали відповідачці не було відомо, така не надсилалася їй за відомим суду місцем проживання у Великобританії.

Заочне рішення було ухвалене судом за відсутності доказів щодо належного повідомлення відповідачки про час і місце розгляду справи, позаяк судова повістка їй до Великобританії не направлялася, а представник ОСОБА_6 , яка з`явилася до суду 16.08.2021, внаслідок відсутності судді у призначений для розгляду справи час за пропозицією секретаря суду написала заяву про відкладення розгляду справи, просила її відкласти на 2-3 тижні через проживання відповідачки в Лондоні, що вимагає спеціального порядку її повідомлення, ознайомилася з матеріалами справи, отримала певні документи, проте в подальшому дізналася, що цього дня було ухвалене заочне рішення. Про клопотання про відкладення судового розгляду в рішенні нічого не зазначено, а також безпідставно вказано, що сторона відповідачки не з`явилася в судове засідання.

Відтак судом порушене право відповідачки на захист від позову, право на справедливий суд.

Сторона просить рішення суду скасувати та закрити провадження в справі.

Позивач ОСОБА_1 відзиву на апеляційну скаргу не подавав.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, оцінивши докази в сукупності, апеляційний суд приходить до такого.

Суд першої інстанції розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог, з наведених ним підстав, на підставі доказів, поданих учасниками справи; апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ст. 13 ч. 1, ст. 367 ч. 1 ЦПК України).

Відповідно до ст. 3 ч. 1 п.п. 1, 5, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, 15, 16, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 1, 7 СК України, ст. 2 ч. 3 п.п. 2, 4, 5, 11, ст. 3 ч.ч. 1, 3, ст. 4 ч. 1, ст.ст. 12, 13, 19, ст.ст. 43, 44, 49, 76-81 ЦПК України:

загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність;

основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; неприпустимість зловживання процесуальними правами;

правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення або оспорювання саме її прав;

кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів;

кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист;

особа діє у цивільних, у тому числі, в сімейних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки;

сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства;

при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається;

у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами 2-5 ст. 13 ЦК України, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом;

сторони на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист;

кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій;

кожна сторона зобов`язана належно довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві;

предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення;

доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, до суду по захист своїх прав може звернутися саме особа, права якої порушені, і може це зробити не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом чи договором, правомірній вимозі позивача відповідає обов`язок відповідача усунути порушення права.

Вимоги позову можуть бути задоволені за умов, коли вони ґрунтуються на підставах належно пред`явленого позову, відповідають вимогам закону, договору та є доведеними у належний процесуальний спосіб (ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

Встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уклали шлюб 11.11.2003 і зареєстрували його у Виконавчому комітеті Кушницької сільської ради Іршавського району Закарпатської області за актовим записом № 32, що підтверджується оригіналом виданого 27.05.2021 повторно Іршавським Відділом ДРАЦС у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Свідоцтва серії НОМЕР_1 про шлюб (а.с. 5).

Сторони мають дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується виданими 27.05.2021 повторно Іршавським Відділом ДРАЦС у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Свідоцтвами, відповідно, серії НОМЕР_2 і серії І-ФМ № 496779 про народження дітей (а.с. 6, 30)

Інші докази, документи на підтвердження заявленого позову ОСОБА_1 суду першої інстанції не подавалися.

Заявою від 28.05.2021 позивач ОСОБА_1 просив суд розглянути справу за його відсутності, за наявними матеріалами (а.с. 8).

Інтереси позивача ОСОБА_1 представляв адвокат Карабиньош І.І., який заявами від 12.07.2021 і від 16.08.2021 просив суд розглянути справу за його відсутності та за відсутності позивача, за наявними матеріалами (а.с. 26-28, 47).

Інтереси відповідачки ОСОБА_2 у цивільній справі № 301/1264/21 представляла адвокат Микита М.Ф. (а.с. 22-24, 149).

Адресами реєстрації та місця проживання сторін у позовній заяві вказані:

позивача ОСОБА_1 - АДРЕСА_3 ;

відповідачки ОСОБА_2 : адреса реєстрації - АДРЕСА_4 ; адреса місця проживання - АДРЕСА_3 (а.с. 3).

На запит суду першої інстанції Керецьківська сільська рада Хустського району повідомила, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 (а.с. 18).

Ухвалою від 31.05.2021 суддя Іршавського районного суду відкрила провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 11-12). Розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідає правилам, установленим ст. 19 ч. 4 п. 1, ч. 6 п. 4, ст. 274 ч. 1 п. 1, ч.ч. 2, 3 ЦПК України.

Норми ЦПК України передбачають також, що:

у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті (ст. 274 ч. 2);

клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження подається у письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або може міститися у ній (ст. 276 ч. 1);

питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі;

у випадку, передбаченому частиною другою статті 274 цього Кодексу, за наслідками розгляду відповідного клопотання позивача суд з урахуванням конкретних обставин справи може: задовольнити клопотання …; відмовити в задоволенні клопотання …;

якщо суд за результатами розгляду клопотання позивача дійде висновку про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, він зазначає про це в ухвалі про відкриття провадження у справі;

частини друга - шоста цієї статті не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження (ст. 277 ч.ч. 1, 2, 3, 7);

якщо суд в ухвалі про відкриття провадження у справі за результатами розгляду відповідного клопотання позивача вирішує розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, суд визначає строк відповідачу для подання заяви із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, який не може бути меншим п`яти днів з дня вручення ухвали (ст. 187 ч. 4).

Наведені положення ЦПК України у їх взаємозв`язку вказують на те, що справа про розірвання шлюбу, оскільки законом віднесена до малозначних, за загальним правилом розглядається судом у спрощеному позовному провадженні безвідносно до наявності чи відсутності клопотання позивача щодо цього. Водночас позивач може заявити і відповідне клопотання, що закону не суперечить. Натомість у справах, які можуть бути розглянуті за правилами як загального, так і спрощеного позовного провадження, необхідними є відповідне клопотання та з`ясування судом думки сторін щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Іршавського районного суду від 12.07.2021 сторонам був наданий строк для примирення терміном на один місяць (а.с. 32-33).

Копії ухвали були направлені сторонам рекомендованими поштовими відправленнями з повідомленням про вручення, зокрема, відповідачці ОСОБА_2 за адресами: АДРЕСА_5 і АДРЕСА_1 , а також її представнику адвокату Микиті М.Ф., за адресою: АДРЕСА_1 копія ухвали була вручена 20.07.2021 (а.с. 34, 42). За адресою: АДРЕСА_5 копія ухвали не була вручення через відмову адресата від отримання кореспонденції, що підтверджується відміткою органу поштового зв`язку на конверті (а.с. 44-46).

16.08.2021 Іршавський районний суд за відсутності сторін та їхніх представників ухвалив у справі заочне рішення про задоволення позову (а.с. 53-55).

21.09.2021 до суду першої інстанції надійшла заява представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Микити М.Ф. про перегляд заочного рішення суду обґрунтована тим, що:

відповідачка проживає в Лондоні і не могла з`явитися до суду, її треба повідомляти за спеціальним порядком;

адвокат як представник відповідачки в день судового засідання з`явилася до суду, однак, на пропозицію секретаря судді написала заяву про відкладення судового розгляду, оскільки, суддя спізнювалася, потім ознайомилася з матеріалами справи та залишила будівлю суду, а потім з`ясувалося, що з`явившись на роботі суддя розглянула справу та безпідставно вказала в рішенні, що відповідачка та її адвокат не з`явилися в судове засідання;

у рішенні на було зазначено про подання заяви про відкладення судового розгляду;

зважаючи на проживання відповідачки в Лондоні позивачу належало виконати встановлену ст. 29 ЦПК України процедуру визначення підсудності справи, що не було зроблено і тягне скасування рішення суду;

суд безпідставно не приєднав до справи листування відповідачки, яким підтверджується проживання сторін у Лондоні, Великобританія, та розгляд судом у Лондоні справи про розірвання шлюбу між сторонами (а.с. 66-69).

До заяви про перегляд заочного рішення додані, зокрема:

копія зареєстрованої в Іршавському районному суді 16.08.2021 (без зазначення часу реєстрації) заяви адвоката Микити М.Ф. від 16.08.2021 про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення підготовчого судового засідання (а.с. 73);

відповідь МЗС України від 08.09.2021 № 71/36-091-68247 на адвокатський запит в інтересах ОСОБА_2 про те, що за інформацією Посольства України у Великій Британії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебувала на тимчасовому консульському обліку у період з 31.08.2016 по 10.08.2021, з огляду на встановлені законом обмеження щодо персональних даних особи запитувану інформацію щодо ОСОБА_1 МЗС України надати не може (а.с. 74).

У подальшому адвокат Микита М.Ф. надала суду першої інстанції:

копію листа ТУ Служби судової охорони у Закарпатській області від 06.09.2021 № М-11/21 про те, що відповідно до журналу відвідувачів Іршавського районного суду 16.08.2021 адвокат Микита М.Ф. перебувала у приміщенні суду з 09-22 к.ч. до 09-44 к.ч., у графі щодо залу судового засідання вказана суддя Пітерських М.О. (а.с. 86);

друковані незасвідчені та не підписані набрані на комп`ютері тексти українською, в яких Міністерство внутрішніх справ Великобританії:

15.07.2019 повідомляє ОСОБА_1 , що наявний у нього статус поселенця та постійний вид на проживання дає право на перебування в країні без обмеження терміну, водночас цей лист не є доказом указаного статусу (а.с. 88);

22.01.2021 повідомляє ОСОБА_2 , що наявний у неї попередній статус поселенця дає обмежений дозвіл на проживання в країні, водночас цей лист не є доказом указаного статусу (а.с. 89).

Зазначені вище тексти не є допустимими та достовірними доказами щодо місця проживання чи перебування ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та їхнього статусу (ст.ст. 76, 78, 79, 95 ЦПК України).

Позивач ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Карабиньоша І.І. заперечив проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення суду через її необґрунтованість і бездоказовість, вказував, зокрема, на належне повідомлення відповідачки про час і місце розгляду справи, просив розглянути заяву за відсутності сторони позивача (а.с. 97-101). Позивач, крім іншого, заперечував факт свого проживання за кордоном, вказував на ненадання відповідачкою доказів щодо цього.

20.10.2021 Іршавський районний суд відмовив у задоволенні заяви відповідачки про перегляд заочного рішення від 16.08.2021 (а.с. 104-106).

До апеляційної скарги представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Микита М.Ф. додала:

надісланий 28.05.2021 з адреси ІНФОРМАЦІЯ_5 на адресу електронної пошти Іршавського районного суду лист ОСОБА_2 , в якому вказане її місце проживання: АДРЕСА_5 і яким водночас вона повідомляла суд про те, що процес розірвання шлюбу між ОСОБА_1 і нею розпочато у Великобританії, м. Лондон, за їхнім місцем проживання; номер справи 1622-1156-4449-2433; тому суд не може розпочати процес розлучення в Україні за заявою ОСОБА_1 (а.с. 129);

надіслані 03.06.2021 і 23.06.2021 з адреси ІНФОРМАЦІЯ_5 на адресу електронної пошти Іршавського районного суду листи ОСОБА_2 , в яких відповідачка:

вказувала, що її звернення не має характеру процесуального документа, у зв`язку з її проживанням за кордоном просила повідомити, чин нахдодила до суду позовна заява ОСОБА_1 про розірвання шлюбу;

повідомляла, що вся родина з 2015 року проживає в Лондоні та є резидентами Великобританії; справа про розірвання шлюбу між сторонами вже розглядається за місцем їхнього проживання у Центральному суді Лондона; розпочата справа щодо поділу майна; відкрито кримінальне провадження проти ОСОБА_1 , він був заарештований, слідство триває, вона та діти проживають у центрі для жінок, які постраждали від домашнього насильства, адреса центру з міркувань безпеки є конфіденційною; тому через це, а також через пандемію вона не має змоги відвідати засідання суду в Україні;

клопотала про закриття справи через розгляд інншої справи в країні постійного проживання (а.с. 132, 133);

надісланий 24.06.2021 Іршавським районним судом з адреси на адресу електронної пошти ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 лист, яким повідомлено, що у зв`язку з тим, що електронний лист не підписано електронним цифровим підписом відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги», його не може бути зареєстровано, суд просив надіслати лист поштою або попередньо скріпивши його електронним цифровим підписом (а.с. 130-131).

У силу чинних станом на 28.05.2021-24.06.2021 положень ст. 43 ч.ч. 7, 8 ЦПК України, ст. 5 ч. 1, ст. 6 ч.ч. 1, 2, ст. 7 ч.ч. 1, 2 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», ст. 1 ч. 1 п.п. 23, 25, ст. 17 ч. 2, ст. 18 ч.ч. 2, 4 Закону України «Про електронні довірчі послуги», інших вимог законодавства у сфері електронного документообігу щодо ідентифікації особи, використання кваліфікованого електронного підпису (КЕП), його дійсності тощо подання учасниками справи документів до суду в електронній формі, в тому числі, з використанням адреси особистої електронної пошти, не суперечачить закону, проте, такі документи повинні бути підписані кваліфікованим електронним підписом, а до поданих в електронній формі до суду документів учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих документів.

Ці вимоги закону відповідачкою ОСОБА_2 щодо звернень до Іршавського районного суду у період з 28.05.2021 по 23.06.2021 не були виконані. Документи в електронній формі, не підписані кваліфікованим електронним підписом, розглядаються як не підписані ініціаторами звернень і подані особами, які належним чином не ідентифіковані.

Тож і ці звернення, які, власне, не є доказами, не могли братися до уваги судом першої інстанції, про що суд правильно інформував відповідачку, яка, втім, більше до суду особисто ані в електронній, ані в письмовій формі не зверталася, документів, доказів не подавала.

Сторони в судові засідання апеляційного суду не з`являлися, їхні представники, явка яких до суду була визнана обов`язковою, будучи щоразу належно повідомленими про час і місце розгляду справи, в тому числі, на електронні адреси: ІНФОРМАЦІЯ_7 ( ОСОБА_6 ); ІНФОРМАЦІЯ_6 ( ОСОБА_8 ), у судові засідання не з`являлися, про причини неявки не повідомляли (а.с. 165-172, 176-178, 182, 187-191, 196, 199-205, 216, 218, 219).

Апеляційний суд листами від 06.09.2022, від 20.10.2022, від 24.01.2023, отриманими адресатами, роз`яснював сторонам необхідність надати суду в разі наявності судового процесу між сторонами з тим самим предметом у Великій Британії належним чином завірені процесуальні документи, що підтверджують час початку такого процесу та результат справи, роз`яснював необхідність належно здійснювати процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки, недопустимість зловживання процесуальними правами (а.с. 173-175, 179-181, 183-186). Представники сторін жодних пояснень, документів, необхідних для розгляду справи з огляду на її специфіку, суду не надали.

Перевіряючи обставини, що мають значення в процесі, апеляційний суд отримав: відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 12.04.2023 № 27924 і № 27982, які містять дані реєстрацію ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_5 (а.с. 182-195);

відповідь Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 14.04.2023 № 91-17274/18/23-Вих, з якої випливає, що:

на день пред`явлення позову ОСОБА_1 перебував в Україні (в`їзд 25.05.2021 у Львові, рейс Лондон-Львів, виїзд 12.06.2021 зі Львова, рейс Львів-Лондон, після чого його в`їзд до України не зафіксований);

останній за часом виїзд ОСОБА_2 був 05.09.2020 зі Львова, рейс Лондон-Львів, після чого її в`їзд до України не зафіксований;

цим датам передували неодноразові виїзди-в`їзди ОСОБА_1 і ОСОБА_2 починаючи з грудня 2017 року за різними напрямками, в тому числі, за напрямком Україна-Великобританія (а.с. 206-208).

Листом від 18.07.2023, якого відповідачка ОСОБА_2 отримала 18.07.2023 на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_5 , апеляційний суд безпосередньо їй повідомив про відсутність будь-якої реакції її представника адвоката Микити М.Ф. на вимоги суду, на фактичне зловживання процесуальними правами та невиконання процесуальних обов`язків і запропонував самостійно надати відомості щодо наявності у Великобританії судового процесу між сторонами про розірвання шлюбу, щодо суду, який розглядає справу, дат початку та закінчення процесу, його результату, надати копію рішення суду з датою набрання ним законної сили з направленням офіційно перекладених і засвідчених у дипломатичній установі України у Великобританії документів до апеляційного суду і, крім того, апеляційний суд пропонував відповідачці висловити свою позицію щодо розірвання шлюбу (а.с. 215, 217).

Жодної реакції на цей лист апеляційного суду не було.

Тож суд констатує, що у справі відсутні належні, допустимі, достовірні та достатні докази щодо проживання сторін за іншими адресами, аніж ті вищевказані, що вони мають в Україні. Так само відсутні будь-які конкретні докази щодо обставин, які наводилися у зверненнях, що від імені відповідачки ОСОБА_2 надходили до Іршавського районного суду електронною поштою, зокрема, щодо судового процесу про розірвання шлюбу у Великобританії.

Про судове засідання, призначене на 04.10.2023, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 повідомлялися також рекомендованими поштовими відправленнями з повідомленням про вручення за адресами в Україні, які повернулися до суду з відмітками органу поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».

За таких обставин у конкретній ситуації, що має місце, апеляційний суд вжив усіх заходів для забезпечення сторонам можливості реалізувати процесуальні права та виконати процесуальні обов`язки, ці заходи в межах апеляційного провадження вичерпані, тож зважаючи на обставини руху справи та процесуальну поведінку сторін і їхніх представників, маючи на меті припинення затягування розгляду справи суд скасував процесуальне рішення про обов`язкову явку до суду учасників процесу та визнав за можливе розглянути справу за наявними матеріалами.

Держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї; держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини (ст. 5 ч.ч. 1, 3 СК України).

За приписами ст. 51 Конституції України, ст. 3 ч. 4, ст. 4 ч. 4, ст. 14 ч. 1, ст. 15 ч. 1, ст. 24 ч. 1 СК України, сім`я створюється на підставах, що не суперечать моральним засадам суспільства; шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки; сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі; примушування до шлюбу не допускається, кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція), підписаної в Римі 04.11.1950 і ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя…; органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві … для захисту … моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Конвенція та практика Європейського суду з прав людини застосовуються судами при розгляді справ як джерело права (ст. 9 Конституції України, ст.ст. 14-16, 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання судом за позовом одного з подружжя, якщо судом з урахуванням обставин життя подружжя буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України). Поряд із цим, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст. 111 СК України).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, зокрема, фізичних осіб; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ч.ч. 1, 2 ЦПК України).

Суд визначає в межах, встановлених ЦПК України, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи, серед іншого, завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій (ст. 11 ЦПК України).

Суду належить із достатньою для прийняття відповідного рішення повнотою з`ясувати обставини справи, дійсні взаємовідносини сторін, питання про те, чи можливе збереження шлюбу та як це узгоджується з інтересами сторін і їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд першої інстанції певною мірою виконував вимоги закону щодо сприяння сторонам у збереженні сім`ї, надавав строк для примирення, проте, залишив поза увагою, що позивач фактично не навів належного обґрунтування позову, а сторони особисто не з`явилися до суду.

За загальним правилом, установленим ЦПК України, сторона може брати участь у справі особисто або через представника (ст. 58 ч. 1), позивач і відповідач також можуть просити суд розглянути справу за їх відсутності, подавши відповідну заяву (ст. 43 ч. 1 п. 3, ст. 182, ст. 222, ст. 223 ч. 5 та інші норми ЦПК України). Водночас у справі, в якій це вимагається характером спору, суд, якщо не визнає явку сторони в судове засідання для надання особистих пояснень обов`язковою, в усякому разі не позбавлений права з урахуванням положень ст.ст. 2, 11, ст. 12 ч. 5 ЦПК України, правил доказування в цивільному процесі роз`яснити стороні чи сторонам необхідність особистого, в тому числі, за необхідності, письмового підтвердження правової позиції в справі.

Враховуючи особистісний характер шлюбу, сімейних відносин, суть спору та положення СК України, що регулюють спірні правовідносини, особиста участь у розгляді справи сторін, і в усякому разі - позивача, якщо для цього не існує виняткових, нездоланних на час розгляду справи перешкод, є обов`язковою. Зрозумілим є те, що як укладення шлюбу заочно або через представників є протизаконним і неможливим, так і розірвання шлюбу без з`ясування за вищевказаних умов судом позиції щонайменше особисто у ініціатора розірвання шлюбу - суперечить смислу закону та обов`язкам суду.

Як випливає з позовної заяви, яка містить лише набір загальних, позбавлених реального змісту за відсутності відповідних фактів фраз, в ній не наведено жодного конкретного обґрунтування щодо обставин, фактів, які реально можуть слугувати підставами для розірвання шлюбу. У заяві немає даних і обґрунтування щодо дійсного місця проживання сторін, з ким із батьків (якщо не проживають з обома) проживають діти, коли сторони припинили спільне проживання, у зв`язку з якими обставинами, чим підтверджується, що сторони не мають спільного бюджету і не ведуть спільного господарства, з якого часу, що конкретно перешкоджає збереженню сім`ї тощо. Жодних доказів, які б підтверджували саме реальні обставини, що тягнуть необхідність розірвання шлюбу, позивач не надав.

Апеляційний суд із указаних вище причин не бере до уваги обставини, які наводилися у зверненнях, що від імені відповідачки ОСОБА_2 надходили до Іршавського районного суду електронною поштою. Водночас інші наявні в справі матеріали (офіційна відповідь МЗС України на адвокатський запит, дані Держприкордонслужби України про перетинання кордону) відповідною мірою вказують на те, що сторони можуть (могли) тривалий час проживати у Великобританії, зокрема, й на час, що передував пред`явленню позову та на час розгляду справи судом першої інстанції. Позивач таке повністю замовчав, тоді як у спорі мають значення саме дійсні обставини життя подружжя, така процесуальна поведінка позивача, який зобов`язаний повідомити суду всі обставини, що мають значення в справі, надати відповідні докази, не може бути визнана добросовісною (ст. 43 ч. 2 п.п. 2, 4, 5, 7, ст. 44 ч. 1, інші норми ЦПК України).

За обставинами справи позивач ОСОБА_1 в усякому разі на момент пред`явлення позову був в Україні і в справі немає даних, які б вказували на неможливість його особистої участі в розгляді справи судом першої інстанції, на неможливість перебування в Україні у відповідний час, про наявність для цього непереборних перешкод і т.ін., обґрунтування та доказів стосовно таких обставин позивач не наводив і не надавав.

Процесуальну поведінку відповідачки ОСОБА_2 теж не можна вважати повною мірою послідовною, позаяк у процесі, зокрема, і в апеляційній скарзі, вона не висловила чіткої позиції щодо розірвання чи збереження шлюбу. Проте, визнання відповідачкою позову немає, а оскарживши рішення суду першої інстанції про задоволення позову відповідачка в усякому разі вчинила процесуальну дію, яка ясно свідчить про незгоду з рішенням суду про розірвання шлюбу. Посилання відповідачки на процес про розірвання шлюбу у Великобританії цілком бездоказове та наразі не може враховуватися при вирішенні спору.

Отже, діючи у цивільних (сімейних) відносинах і в цивільному процесі, здійснюючи обов`язок обґрунтування позову та його доведення вільно, на власний ризик і розсуд, користуючись правовою допомогою адвоката, не маючи перешкод у обґрунтуванні заявлених вимог і в їх доказуванні, рівно як і не довівши будь-яких реальних перешкод для особистої участі в процесі, позивач ОСОБА_1 не обґрунтував свій позов і не довів його в належний процесуальний спосіб. За наявності апеляції відповідачки ОСОБА_2 , яка вказує на незаконність рішення та ставить питання про його скасування, рішення не може залишатися чинним і підлягає скасуванню.

Встановлені в справі обставини не дають підстав для висновку про порушення позивачем правил, установлених ст. 29 ЦПК України, не дають підстав і для закриття провадження в справі чи для залишення позову без розгляду (ст. 255 ч. 1 п. 3, ст. 257 ч. 1 п. 4, ст. 377 ч. 1 ЦПК України).

Виходячи з наведеного, рішення суду про розірвання шлюбу не можна визнати належно обґрунтованим, ухваленим на підставі встановлених судом обставин життя подружжя, що можуть слугувати реальними підставами для розірвання шлюбу, відповідно, без доведення обставин, що вказують на неможливість збереження сім`ї, що повинно враховуватися в інтересах подружжя та його дітей, тому рішення у справі може бути прийняте лише у площині необґрунтованості та недоведеності позову.

Відтак на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 2, 4 ЦПК України апеляцію відповідачки слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, у позові відмовити.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 2, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, заочне рішення Іршавського районного суду від 16 серпня 2021 року скасувати, у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 21 листопада 2023 року.

Судді