Справа № 350/99/23
Номер провадження 2/350/147/2023
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 лютого 2023 року селище Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
головуючого судді Бейка А.М.,
секретаря судового засідання Маєвської С.П.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 прозобов`язання вчинити певні дії, суд -
Позивач ОСОБА_3 звернувсь до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області із позовом до відповідача ОСОБА_2 , у якому просив зобов`язати начальника відділу освіти, молоді та спорту Перегінської селищної ради Мотрука В.В. укласти контракт з директором Перегінського міжшкільного навчально-виробничого комбінату Перегінської селищної ради терміном на 2 роки з випробувальним строком на 2 місяці з ОСОБА_3 з 03.02.2022; стягнути з відповідача на свою користь судові витрати по справі.
В обґрунтування позовних вимог позивач зіслався на те, що на засіданні дев`ятнадцятої (позачергової) сесії восьмого демокритичного скликання Перегінської селищної ради від 02.02.2022, а також рішенням Перегінської селищної ради 02.02.2022 №408-19/2022 вирішено призначити його на посаду директора Перегінського міжшкільного навчально-виробничого комбінату Перегінської селищної ради; доручено начальнику відділу освіти, молоді та спорту видати відповідний наказ на укладання контракту з директором Перегінського міжшкільного навчально- виробничого комбінату Перегінської селищної ради терміном на 2 роки з випробувальним строком на 2 місяці.
В подальшому, відділом освіти, молоді та спорту Перегінської селищної ради видано наказ №22-к від 03.02.2022 «Про призначення директора Перегінського МНВК Перегінської селищної ради», яким його призначено на посаду директора вищевказаного позашкільного закладу освіти.
Однак, всупереч вимогам закону та з грубим порушенням норм КЗпП, начальник відділу освіти, молоді та спорту Перегінської селищної ради формально не уклав з ним контракт, не зважаючи на те, що вищевказаним Рішенням сесії Перегінської селищної ради начальника відділу освіти, молоді та спорту зобов`язано здійснити такі дії.
Водночас його трудові відносини в Перегінському МНВК фактично вже розпочалися, оскільки відповідно до вимог закону, відповідачем 03.02.2022 було видано наказ про призначення на посаду, а також подано повідомлення про прийняття працівника на роботу.
03.02.2023 відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву, у якій розгляд справи продовжувати у його ввідсутності, а також зазначив, що позов визнає.
03.02.2022 на електронну адресу суду надійшла заява від представника позивача адвоката Либовки А.В., у якій вона зазначила, що зважаючи на визнання відповідачем позову в частині зобов`язання укласти контракт з позивачем, вона в інтересах позивача відмовляється від стягнення судових витрат з відповідача, а саме судового збору та витрат на правову допомогу.
Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Згідно з вимогами ч.4 ст.206 ЦПК України, судом перевірено, що заява відповідача про визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Враховуючи, що відповідач позов визнав, визнання ним позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання ним позову та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні.
Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе і доцільне продовжити розгляд справи у відсутності сторін та при наявних матеріалах справи, яких достатньо, щоб вирішити питання про права та обов`язки сторін.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, суд вважає за можливе не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що буде відповідати приписам ст.247 ч.2 ЦПК України.
Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд прийшов до наступних висновків.
Частиною 1 статті 15, частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до змісту ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Відповідно до ст.ст.1-4 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України), завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Як передбачено ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі шляхом
Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом
Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно із ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Судом встановлено, що відповідно до витягу з протоколу засідання двадцятої (позачергової) сесії восьмого демокритичного скликання Перегінської селищної ради від 02.02.2022 (а.с.11), прийнято рішення призначити ОСОБА_3 на посаду директора Перегінського міжшкільного навчально-виробничого комбінату Перегінської селищної ради, за що проголосувало 17 депутатів селищної ради, проти 0.
Рішенням Перегінської селищної ради 02.02.2022 №408-19/2022 про призначення директора Перегінського МНВК Перегінської селищної ради (а.с.10) вирішено призначити на посаду директора Перегінського міжшкільного навчально-виробничого комбінату Перегінської селищної ради ОСОБА_3 ; доручено начальнику відділу освіти, молоді та спорту видати відповідний наказ про призначення на посаду та уповноважено його на укладання контракту з директором Перегінського міжшкільного навчально-виробничого комбінату Перегінської селищної ради терміном на 2 роки з випробувальним строком на 2 місяці.

Наказом начальника відділу освіти, молоді та спорту Перегінської селищної ради видано ОСОБА_2 №22-к від 03.02.2022 «Про призначення директора Перегінського МНВК Перегінської селищної ради» (а.с.12) наказано призначити ОСОБА_3 на посаду директора Перегінського міжшкільного навчально-виробничого комбінату Перегінської селищної ради з 04.02.2022, а також укласти із ним контракт терміном на два роки з випробувальним строком на 2 місяці.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений статтею 5-1 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з частиною 1 статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За змістом ч. З ст. 21 КЗпП України контракт - це особлива форма трудового договору, яка укладається в письмовій формі на строк, визначений угодою сторін, і в якій права, обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення й організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть установлюватися угодою сторін. Контракт відрізняється від звичайного трудового договору тим, що: контракт обов`язково укладається в письмовій формі; у контракті можуть установлюватися додаткові (крім зазначених законодавством) підстави щодо його розірвання; контракт має строковий характер; у разі дострокового розірвання контракт має передбачати, зобов`язання власника або уповноваженого ним органу щодо компенсації моральної та матеріальної шкоди, заподіяної працівникові.

Питання щодо порядку укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників регулюється, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1994 №170 "Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору", наказом Міністерства праці України від 15.04.1994 №23 "Про затвердження Типової форми контракту з працівником", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 квітня 1994 р. за№ 84/293.

За змістом "Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1994 №170, прийняття (наймання) на роботу працівників через укладання з ними контракту власником або уповноваженим ним органом може відбуватися у випадках, прямо передбачених законами. Контракт набуває чинності з моменту його підписання або з дати, визначеної сторонами у контракті, і може бути змінений за згодою сторін, складеною у письмовій формі.

Контракт є підставою для видання наказу (розпорядження) про прийняття (найняття) працівника на роботу з дня, встановленого у контракті за угодою сторін.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 24 КЗпП України укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Отже наказ про прийняття на роботу видається після укладення контракту про прийняття на роботу та подання повідомлення про прийняття працівника на роботу.

Однак, як встановив суд, відповідач ОСОБА_2 у встановленому законом порядку після прийняття Перегінською селищною радою рішення про призначення директора Перегінського міжшкільного навчально-виробничого комбінату Перегінської селищної ради Стоцького Р.Р., не уклав відповідний строковий контракт з ОСОБА_3 про прийняття на роботу.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що відповідач не дотримався вищезазначених вимог чинного законодавства України, у зв`язку з чим позовні вимоги слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 1-4, 19, 89, 200, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 прозобов`язання вчинити певні дії - задоволити.

Зобов`язати начальника відділу освіти, молоді та спорту Перегінської селищної ради Мотрука Василя Васильовича укласти контракт з директором Перегінського міжшкільного навчально-виробничого комбінату Перегінської селищної ради Стоцьким Романом Романовичем терміном на 2 роки з випробувальним строком на 2 місяці з 03.02.2022.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 06.02.2023.

Суддя А.М. Бейко