ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року м.Суми

Справа №591/2761/22

Номер провадження 22-ц/816/1049/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

у присутності :

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шершак Гукової Аліни Миколаївни,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Недведського Олега Олександровича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 квітня 2023 року у складі судді Северинової А.С., ухваленого в м. Суми, повний текст якого складено 01 травня 2023 року,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на майно та поділ спільного майна подружжя, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в :

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що у серпні 2012 року вона познайомилася з відповідачем, а з вересня 2012 року вони з відповідачем почали спільно проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 . З 2010 року по 2019 рік вона постійно працювала на різних посадах та отримувала постійний прибуток, який витрачала на потреби сім`ї. З 19 квітня 2022 року вона перебуває на обліку як безробітна. Вказане житло належало відповідачеві на праві приватної власності. За час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу вони постійно проживали за однією адресою, були пов`язані спільним побутом, бюджетом, мали взаємні права та обов`язки, спільно вели господарство. Вказує, що вона постійно придбавала продукти харчування, посуд та речі для забезпечення потреб спільного проживання. Вони разом планували придбання меблів та інших речей, планували та реалізовували спільний бюджет сім`ї. На той час вона вже працювала та мала самостійний дохід, який витрачала в інтересах сім`ї. Також за вказаною адресою вони зустрічали гостей та знайомих, як з боку ОСОБА_2 так і з її боку. Вона готувала їжу, прибирала квартиру та несла витрати по утриманню вказаного житла. Однією сім`єю як без реєстрації шлюбу, так і у шлюбі вони з відповідачем прожили з 2012 року, тобто майже 10 років, тому цей час є достатнім для того, щоб зробити висновок про тривалість спільного проживання чоловіка та жінки як ознаки наявності сім`ї.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася спільна дитина донька ОСОБА_3 , батьком якої записаний відповідач за його згодою.

Вказує, що у 2015 році до реєстрації шлюбу вони з відповідачем придбали квартиру загальною площею 85,22 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

17 жовтня 2015 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб.

У 2016 році їхня родина змінила місце проживання та почала мешкати за адресою АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася друга дитина син ОСОБА_4 .

За час перебування у шлюбі з відповідачем ними було придбано наступне нерухоме майно:

1) однокімнатна квартира, загальною площею 40,64 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;

2) однокімнатна квартира, загальною площею 40,64 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 ;

3) однокімнатна квартира що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 47,28 кв.м.

Також за час перебування у шлюбі ними було придбано наступне рухоме майно:

1) автомобіль марки Toyota, модель «Avensis», державний номер НОМЕР_1 , придбаний у 2016 році за 14000 доларів США, який відповідач продав у 2021 році ОСОБА_5 . Від продажу автомобіля відповідач не надав їй грошових коштів, розпорядився грошовими коштами на власний розсуд, не порадившись з нею;

2) автомобіль марки Ford, модель «Escape», 2018 року випуску, придбаний у 2020 році, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був відчужений відповідачем 06 лютого 2021 року, вартістю 15700 доларів США. Від продажу автомобіля відповідач не надав їй грошових коштів, розпорядився грошовими коштами від продажу автомобіля на власний розсуд, не порадившись з нею;

3) шафа-купе, бежевого кольору для спальної кімнати, придбана у 2016 році, вартістю 10000 грн.;

4) спальний гарнітур у дитячу кімнату, вартістю 10000 грн, придбаний у 2016 році;

5) кухонний гарнітур з газовою плитою, витяжкою, вартістю 27000 грн, придбаний у 2016 році;

6) духова шафа, вартістю 10000 грн, придбана у 2016 році;

7) телевізор марки «Samsung», придбаний у 2016 році, вартістю 15000 грн;

8) соковижималка вартістю 10000 грн, придбана у 2020 році;

9) холодильник марки «Bosh», придбаний у 2021 році, вартістю 15000 грн;

10) диван у дитячу кімнату блакитного та рожевого кольору, придбаний у 2021 році вартістю 15000 грн;

11) дві шафи-купе: у дитячу кімнату білого кольору, вартістю 5000 грн, придбані у 2021 році, у прихожій кімнаті, коридорі коричневого кольору, вартістю 7000 грн, придбану у 2021 році.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд ухвалити рішення, яким:

встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 вересня 2012 року по 17 жовтня 2015 року;

визнати об`єктом спільної сумісної власності, набутого під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 85,22 кв.м; однокімнатну квартиру, загальною площею 40,64 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; однокімнатну квартиру, загальною площею 40,64 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 ; майнові права на однокімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 47,28 кв.м; автомобіль марки Toyota, модель «Avensis», державний номер НОМЕР_1 , придбаний у 2016 році за 14000 доларів США, який відповідач продав у 2021 році ОСОБА_5 ; автомобіль марки Ford, модель «Escape», 2018 року випуску, придбаний у 2020 році, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був відчужений відповідачем 06 лютого 2021 року, вартістю 15700 доларів США; шафу-купе, бежевого кольору для спальної кімнати, придбану у 2016 році, вартістю 10000 грн; спальний гарнітур у дитячу кімнату, вартістю 10000 грн, придбаний у 2016 році; кухонний гарнітур з газовою плитою, витяжкою, вартістю 27000 грн, придбаний у 2016 році; духову шафу, вартістю 10000 грн, придбану у 2016 році; телевізор марки «Samsung», придбаний у 2016 році, вартістю 15000 грн; соковижималку вартістю 10000 грн, придбану у 2020 році; холодильник марки «Bosh», придбаний у 2021 році, вартістю 15000 грн; диван у дитячу кімнату блакитного та рожевого кольору, придбаний у 2021 році вартістю 15000 грн; дві шафи-купе у дитячу кімнату білого кольору, вартістю 5000 грн, придбані у 2021 році, у прихожій кімнаті, коридорі коричневого кольору, вартістю 7000 грн, придбану у 2021 році;

визнати за ОСОБА_1 право власності на: частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 85,22 кв.м; частину однокімнатної квартири, загальною площею 40,64 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; частину однокімнатної квартири, загальною площею 40,64 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 ; частину майнових прав на об`єкт нерухомості однокімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 47,28 кв.м;

стягнути зі ОСОБА_2 на її користь: частину коштів вартості реалізованого спільного майна (1/2 частину реалізованого автомобіля марки «Ford» модель «Escape», 2018 року випуску, придбаного у 2020 році, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був відчужений відповідачем 06 лютого 2021 року, вартістю 15700 доларів США), а саме 7850 доларів США, що згідно курсу Національно банку України, станом на 09 травня 2022 року еквівалентно 229612 грн 50 коп.; частину коштів вартості реалізованого спільного майна (1/2 частину реалізованого автомобіля марки Toyota, модель «Avensis», державний номер НОМЕР_1 , придбаного у 2016 році за 14000 доларів США, який відповідач продав у 2021 році ОСОБА_5 ), а саме 7000 доларів США, що згідно курсу Національно банку України, станом на 09 травня 2022 року еквівалентно 204750 грн;

визнати за ОСОБА_1 право власності на: холодильник марки «Bosh», придбаний у 2021 році, вартістю 15000 грн, диван у дитячій кімнаті блакитного та рожевого кольору, придбаний у 2021 році вартістю 15000 грн та дві шафи-купе: у дитячій кімнаті білого кольору, вартістю 5000 грн, придбана у 2021 році, та у прихожій кімнаті-коридорі коричневого кольору, вартістю 7000 грн, придбана у 2021 році;

визнати за ОСОБА_2 право власності на: частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 85,22 кв.м; частину однокімнатної квартири, загальною площею 40,64 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; частину однокімнатної квартири, загальною площею 40,64 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 ; частину майнових прав на об`єкт нерухомості однокімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 47,28 кв.м;

визнати за ОСОБА_2 право власності на: шафу-купе бежевого кольору для спальної кімнати, придбаної у 2016 році, вартістю 10000 грн, спальний гарнітур у дитячу кімнату, вартістю 10000 грн, придбаного у 2016 році, кухонний гарнітур з газовою плитою, витяжкою, вартістю 27000 грн, придбаного у 2016 році, духову шафу, вартістю 10000 грн, придбаної у 2016 році, телевізор марки «Samsung», придбаний у 2016 році, вартістю 15000 грн, соковижималку вартістю 10000 грн, придбану у 2020 році.

Крім того, у липні 2022 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник адвокат Недведський О.О., звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 17 жовтня 2015 року між сторонами було зареєстровано шлюб. У період перебування у шлюбі сторонами була придбана на підставі договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомості квартира за адресою: АДРЕСА_6 . Крім того, ОСОБА_2 у вищевказану квартиру було придбано майно на загальну суму 99298 грн.

Враховуючи те, що майно було придбане позивачем та відповідачем в період шлюбу, отже, воно належить їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому він має намір поділити вищезазначене майно шляхом визначення за ним частки квартири в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Посилаючи на вказані обставини, просить суд:

визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 59,9 кв.м, 32,5 кв.м житловою площею; стільницю мармур росо 0,4, стільницю мармур росо 1.0, стільницю мармур 0,6, корпус дуб молочний фасади Шамоні світлий, сушку 600, соната ліжко 1600 сонома білий, соната тумбу приліжкову сонома білий, волна к/з зевс сонома делюкс, шафу-купе стандарт 16, двері фотодрук 1,6, полицю додаткову, шафу-купе стандарт 14, двері фотодрук 1,4, полицю додаткову, блок ящиків, передпокій «Наталя» сонома, тумбу взуттєву «ТО-12» сонома, стіл журнальний «Мадрид» дуб сонома, телефон apple iPhone pro max 128 Gb Gold, два телевізори 43 smart, пральну машинку prime;

визнати за ОСОБА_2 право власності на: частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 59,9 кв.м, 32,5 кв.м житловою площею та стільницю мармур росо 0,4, стільницю мармур росо 1.0, стільницю мармур 0,6, корпус дуб молочний фасади Шамоні світлий, сушку 600, соната ліжко 1600 сонома білий, соната тумбу приліжкову сонома білий, волна к/з зевс сонома делюкс, шафу-купе стандарт 16, двері фотодрук 1,6, полицю додаткову, шафу-купе стандарт 14, двері фотодрук 1,4, полицю додаткову, блок ящиків, передпокій «Наталя» сонома, тумбу взуттєву «ТО-12» сонома, стіл журнальний «Мадрид» дуб сонома, телефон apple iPhone pro max 128 Gb Gold, два телевізори 43 smart, пральну машинку prime.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 20 квітня 2023 року позови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з 05 серпня 2013 року до 16 жовтня 2015 року.

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частині за кожним на майно, а саме:

- квартиру загальною площею 85,22 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

- однокімнатну квартиру загальною площею 40,64 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;

- однокімнатну квартиру, загальною площею 40,64 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 ;

- майнові права на однокімнатну квартиру загальною площею 47,28 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 ;

- холодильник марки «Bosh», диван у дитячій кімнаті блакитного та рожевого кольору, дві шафи-купе: у дитячій кімнаті білого кольору та у прихожій кімнаті-коридорі коричневого кольору, шафу-купе, бежевого кольору для спальної кімнати, спальний гарнітур у дитячу кімнату, кухонний гарнітур з газовою плитою, витяжкою, духову шафу, телевізор марки «Samsung», соковижималку;

- квартиру загальною площею 59,9 кв.м., житловою площею 32,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 ,;

- стільницю мармур росо 0,4, стільницю мармур росо 1,0, стільницю мармур росо 0,8, корпус дуб молочний фасади Шамоні світлий, сушка 600 (1 піддон), соната ліжко 1600 сонома/білий, соната тумба приліжкова сонома/білий, волна к/з зевс сонома делюкс, шафу-купе стандарт 16, двері фотодрук 1,6, полицю додаткову, шафу-купе стандарт 14, двері фотодрук 1,4, полицю додаткову, блок ящиків, передпокій «Наталя» сонома, тумбу взуттєву «ТО-12» сонома, стіл журнальний «Мадрид» дуб сонома, два телевізори «Grunhelm» 43 smart, пральну машину «Prime».

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 5706 грн 30 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 6502 грн 49 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду в частині задоволення первісного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити.

У доводах апеляційної скарги мотивував тим, що квартира АДРЕСА_7 , що були набута ним до укладення шлюбу, була придбана за особисті кошти, а тому належить їй на праві особистої власності. Зазначає, що ОСОБА_1 не мала постійного прибутку, повне забезпечення сім`ї здійснював саме відповідач. Посилання на трудову книжку позивача є безпідставним, адже факт перебування в трудових відносинах не підтверджує отримання нею доходу, адже у спірний період вона перебувала у декретній відпустці.

Наголошує на тому, що майно, що є предметом розгляду в цій судовій справі було придбано виключно за його кошти.

На переконання заявника апеляційної скарги, суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з 05 серпня 2013 рок по 16 жовтня 2015 року у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Зокрема, факт народження спільної дочки ІНФОРМАЦІЯ_1 не є доказом проживання сторін однією сім`єю в цей період. Допитані свідки лише підтвердили факт, що відповідач забирав позивача з дочкою ОСОБА_6 з пологового будинку до його квартири. Дані медичних карток, обмінної карти направлень на медичні обстеження також не підтверджує факт постійного проживання сторін за однією адресою.

Вказує також на невідповідність судження адвоката Недведського О.О. щодо придбання телефону apple iphone pro max 128 GB GOLD .

Представником ОСОБА_1 адвокатом Шершак Гуковою А.М. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилається на те, що суд першої інстанції обґрунтовано і законно, на підставі належних та допустимих доказів встановив факт проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу та законно здійснив поділ спільного майна подружжя набутого, як на час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу так і після реєстрації шлюбу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 та в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_2 сторонами не оскаржується, а тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги представника позивача , перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 , батьками якої є позивачка ОСОБА_7 та відповідач ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 38).

17 жовтня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, зареєстрований Зарічним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 845 (т. 1, а.с. 37, 101).

Під час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_4 , батьком якого є відповідач (а.с. 39).

З 03 вересня 2012 року по 25 квітня 2019 року позивачка була працевлаштована на посаді учителя-логопеда логопедичного пункту управління освіти і науки Сумської міської ради при Комунальній установі Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 22 (т. 1, а.с. 42-43).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за відповідачем ОСОБА_2 зареєстровано на праві приватної власності наступне нерухоме майно:

- квартира загальною площею 40,64 кв.м, житловою площею 15,2 кв.м за адресою АДРЕСА_3 , підстава для державної реєстрації: додаткова угода, серія та номер: 1, виданий 10.09.2017, видавник: ОСОБА_2 /ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-інвест»; договір про участь у Фонді фінансування будівництва виду А, серія та номер: 17, виданий 25.02.2016, видавник: ОСОБА_2 /ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-інвест»; довідка про 100 (сто) відсоткове виконання обов`язків довірителя, серія та номер: 17/115л-51, виданий 05.11.2018, видавник: ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-інвест»;

- квартира загальною площею 40,64 кв.м, житловою площею 15,2 кв.м за адресою АДРЕСА_4 , підстава для державної реєстрації: договір про участь у Фонді фінансування будівництва виду А, серія та номер: 18, виданий 25.02.2016, видавник: ОСОБА_2 /ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-інвест»; додаткова угода, серія та номер: 1, виданий 11.09.2017, видавник: ОСОБА_2 /ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-інвест»; довідка про 100 (сто) відсоткове виконання обов`язків довірителя, серія та номер: 18/114л-55, виданий 05.11.2018, видавник: ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-інвест»;

- квартира загальною площею 85,22 кв.м, житловою площею 47 кв.м за адресою АДРЕСА_2 , підстава для державної реєстрації: свідоцтво про право власності, серія та номер: № НОМЕР_3 , виданий 09.04.2015, видавник: Реєстраційна служба Сумського міського управління юстиції Сумської області;

- квартира за адресою АДРЕСА_1 , підстава для державної реєстрації: свідоцтво про право власності, ЯЯЯ/718110, 09.03.2006, виконавчий комітет Сумської міської ради (т. 1, а.с. 30-31, 67, 68, 69).

Відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомості від 12 листопада 2018 року № 164-ПК16-4/2018, укладеного між ТОВ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Аруна-Капітал» та ОСОБА_2 , останній купив майнові права на об`єкт нерухомості, а саме: квартиру, яка розташована в об`єкті капітального будівництва за адресою: АДРЕСА_5 загальною площею 47,28 кв.м (т. 1, а.с. 32-33, 34).

У свою чергу, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за позивачкою ОСОБА_1 зареєстрована на праві приватної власності квартира загальною площею 59,9 кв.м, житловою площею 32,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_6 , підстава для державної реєстрації: договір про інвестування у будівництво житла, серія та номер: 33, виданий 08.12.2017, видавник: ТОВ «ВКП «Нотехс» / ОСОБА_1 , акт приймання-передачі квартири, серія та номер: б/н, виданий 30.01.2020, видавник: ТОВ «ВКП «Нотехс» / ОСОБА_1 , додаткова угода, серія та номер: 1, виданий 23.10.2019, видавник: ТОВ «ВКП «Нотехс» / Шрамко К.О., довідка, серія та номер: 2/9, виданий 30.01.2020, видавник: ТОВ «ВКП «Нотехс» (т. 1, а.с. 115-116, 139-140, 153 на звороті-163).

За час перебування сторін у шлюбі ними було придбано наступне рухоме майно: холодильник марки «Bosh», диван у дитячій кімнаті голубого та рожевого кольору, дві шафи-купе: у дитячій кімнаті білого кольору та у прихожій кімнаті-коридорі коричневого кольору, шафу-купе, бежевого кольору для спальної кімнати, спальний гарнітур у дитячу кімнату, кухонний гарнітур з газовою плитою, витяжкою, духову шафу, телевізор марки «Samsung», соковижималку, стільницю мармур росо 0,4, стільницю мармур росо 1,0, стільницю мармур росо 0,8, корпус дуб молочний фасади Шамоні світлий, сушка 600 (1 піддон), соната ліжко 1600 сонома/білий, соната тумба приліжкова сонома/білий, волна к/з зевс сонома делюкс, шафу-купе стандарт 16, двері фотодрук 1,6, полицю додаткову, шафу-купе стандарт 14, двері фотодрук 1,4, полицю додаткову, блок ящиків, передпокій «Наталя» сонома, тумбу взуттєву «ТО-12» сонома, стіл журнальний «Мадрид» дуб сонома, два телевізори «Grunhelm» 43 smart, пральну машину «Prime» (т. 1, а.с. 102-104, 110-113). Вказані обставини визнані також сторонами в судовому засіданні.

За повідомленням Територіального сервісного центру МВС № 5946 (ТСЦ МВС № 5946) Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Сумській області (філія ГСЦ МВС) згідно з обліковими даними ЄДР МВС за ОСОБА_2 зареєстрований автомобіль Toyota Avensis, 2011 року випуску, сірого кольору на підставі митних документів. 06.02.2021 вказаний транспортний засіб перереєстровано на ОСОБА_5 на підставі договору СГ від 06.02.2021 № 6723/21/002241 ТОВ «Суми Автомаксимум»;

30 січня 2021 року ОСОБА_2 набув у свою власність автомобіль Ford Escape, 2018 року випуску, на підставі договору купівлі-продажу №5946/2021/2412798, укладеного 30 січня 2021 року в ТСЦ № 5946 РСЦ МВС в Сумській області. 06 лютого 2021 року вказаний транспортний засіб перереєстровано на ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 06 лютого 2021 року № 5946/2021/2424104, укладеного в ТСЦ № 5946 РСЦ МВС в Сумській області (т. 1, а.с. 173 на звороті).

Як вбачається з договору комісії від 06 лютого 2021 року № 6723/21/002241, укладеного між ТОВ «Суми Автомаксимум» та ОСОБА_2 , сторонами цього договору узгоджена ціна продажу автомобіля Toyota Avensis, 2011 року випуску, сірого кольору, а саме: 12000 грн (т. 1, а.с. 177).

На підставі договору купівлі-продажу від 06 лютого 2021 року № 6723/21/002241, укладеного між ТОВ «Суми Автомаксимум» та ОСОБА_5 , останній придбав автомобіль Toyota Avensis, 2011 року випуску, сірого кольору, за ціною 12000 грн (т. 1, а.с. 176 на звороті).

Крім того, 06 лютого 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 був укладений договір купівлі-продажу № 5946/2021/2424104, відповідно до умов якого відповідач продав автомобіль Ford Escape, 2018 року випуску, білого кольору за ціною 45000 грн (т. 1, а.с. 175).

Ухвалюючи рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується той факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з 05 серпня 2013 року по 16 жовтня 2015 року перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, під час яких вони проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, святкували родинні події та свята, проводили ремонтні роботи за місцем спільного проживання.

Суд визнав також встановленим, що сторони у справі, проживаючи однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з 05 серпня 2013 року по 16 жовтня 2015 року та в подальшому під час шлюбу, який був зареєстрований 17 жовтня 2015 року, в результаті спільної праці і за спільні грошові кошти придбали нерухоме та рухоме майно, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а їх частки у цьому майні є рівними.

Частиною 2 статті 3 СК встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

У частинах 1 та 2 статті 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно із частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною першою статті 36 СК України встановлено, що шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)».

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції була надана належна оцінка наданим сторонами доказам, які доводять факт шлюбних відносин без реєстрації між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з 05 серпня 2013 року (народження дочки ОСОБА_6 ) до ІНФОРМАЦІЯ_3 (укладення шлюбу). Зокрема, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася дочка ОСОБА_6 , відповідач визнав своє батьківство. Згідно медичної документації, постійним місцем проживання як ОСОБА_1 , так і дочки сторін ОСОБА_6 , у спірний період, було саме адреса проживання ОСОБА_2 АДРЕСА_1 .

Допитані в суді першої інстанції свідки зі сторони позивача - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 підтвердили факт спільного проживання сторін однією сім`єю у спірний період. Свідки ОСОБА_13 ОСОБА_14 та ОСОБА_15 теж підтвердили, що з пологового будинку ОСОБА_2 відвіз ОСОБА_1 та дитину до своєї квартири, де вони і проживали. Наявність між сторонами конфліктів, про що зазначали ці свідки, не спростовує встановлений судом першої інстанції факт спільного проживання сторін у спірний період.

Крім того, на переконання колегії суддів, існування між сторонами у встановлений судом період саме шлюбних відносин, підтверджує і укладення між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у жовтні 2015 року шлюб. Зазначені обставини спростовують показання свідків зі сторони відповідача про перебування ОСОБА_2 у спірний період у відносинах з іншою жінкою, з якою той нібито хотів побудувати родину.

Таким чином, надавши належну оцінку забраним по справі доказам, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а наведені ОСОБА_2 доводи ці висновки не спростовують.

Щодо рішення суду першої інстанції в частині вирішенні позову ОСОБА_1 про визнання права власності на майно та його поділ, колегія суддів звертає увагу на таке.

При застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Згідно з частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі N 6-1026цс15 майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлю недомовленістю між ними.

Частиною 1 статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Згідно з положеннями статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом і з тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 12, ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав у своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 доведено на доказах обсяг набутого, як під час спільного проживання без реєстрації шлюбу, так і під час перебування у шлюбі нерухомого та рухомого майна.

Натомість, ОСОБА_2 , спростовуючи набуття спірного майна саме за спільні з ОСОБА_1 кошти, не надав суду належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували, що це майно придбано за кошти, що належали особисто йому.

Так, судом встановлено та не ставиться під сумнів ОСОБА_2 , що квартира за АДРЕСА_7 була набуто у квітні 2015 року. Договір позики між ОСОБА_16 та ОСОБА_2 , за яким останній отримав в борг 65500 доларів США, був укладений 24 серпня 2012 року, договір купівлі продажу належної ОСОБА_2 на праві власності квартири, укладений 14 листопада 2014 року. Проте, суду не було надано доказів які б підтверджували, що отримані відповідачем в борг кошти та кошти від реалізації квартири, були спрямовані на придбання квартири АДРЕСА_7 .

З приводу придбаного нерухомого та рухомого майна під час перебування у шлюбі, то відповідачем ОСОБА_2 та його представником інстанційним судам не було надано доказів на підтвердження придбання цього майна саме за його особисті кошти.

Посилання відповідача, у доводах апеляційної скарги на те, що позивач не працювала та не мала постійного прибутку є безпідставним, адже на час придбання в період шлюбу спірних квартир, право власності на які було зареєстровано одноособово за ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не працювала з поважних причин, адже перебувала у відпустці по догляду за дітьми, а тому, виходячи з положень ст. 60 СК України ця обставина не є підставою для визнання спірних квартир особистою приватною власністю ОСОБА_2 .

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 серпня 2023 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова