КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/1172/23
Провадження № 2/488/956/23
08.08.2023 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючої по справі - судді Чернявської Я.А.,
при секретарі судового засідання Кралі В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
02.05.2023 року позивач ОСОБА_3 через свого представника адвоката Гангу Д.Г. звернувся в Корабельний районний суд м. Миколаєва через підсистему «Електронний суд» із зазначеним цивільним позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 103745,21 грн., з яких 99 820,00 грн. - сума позики, 3 022,73 грн. - інфляційне збільшення, 902,48 грн. 3% річних. Також просив продовжити нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу (позики) за формулою, яка зазначена у розрахунках до позовної заяви, до моменту ухвалення судом рішення. Зазначити в рішенні суду, що органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати 3% річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України за такою формулою: «Борг* 3/100%/365 днів * Кількість днів прострочення», до моменту виконання цього рішення в частині основного боргу і стягнути отриману суму процентів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 . Також просив стягнути з відповідача судові витрати.
Позовна заява мотивована тим, що 29.12.2022 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено Договір позики у спрощеній формі розписки від 29.12.2022 р., яку власноруч підписав відповідач. Відповідно до розписки, ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_4 в борг грошові кошти в сумі 99 820,00 грн.
Всупереч наведених домовленостей між сторонами,відповідач так і не повернув позику до 10.01.2023 р.
Відповідач не реагує на усні вимоги позивача щодо повернення боргу, постійно обіцяє що «скоро» поверне борг, однак жодних дій на виконання грошового зобов`язання не вчиняє.
Ухвалою суду від 05.05.2023 р. було відкрите провадження у вказаній цивільній справі та визначено проводити його розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Копії ухвали невідкладно направлені сторонам по справі. Ухвала суду відразу розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Корабельного районного суду м. Миколаєва, тобто ухвала суду була доступною для ознайомлення відповідачу.
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Від представника позивача адвоката Ганга Д.Г. до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином на своєчасно, про що свідчать наявні в матеріалах справи зворотні поштові повідомлення. Проте заяву про участь у судовому засіданні не подав, відзиву на позовну заяву не надіслав, заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не надав.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 29 грудня 2022 року відповідач ОСОБА_2 взяв у борг у позивача ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 99 820,00 грн., які зобов`язався повернути 10.01.2023 р. На підтвердження отримання коштів відповідачем була написана розписка.
Тобто, названою розпискою відповідач підтвердив існування у нього невиконаного грошового зобов`язання, розмір боргу за договором позики, а також визначив строк повернення грошового зобов`язання, а між сторонами склалися цивільні правовідносини з договору позики.
Відповідно до ч.1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.
На переконання суду, надана суду позивачем розписка підтверджує той факт, що між сторонами по справі був укладений договір позики, згідно якого відповідач отримав у позивача в борг 99 820,00 грн. на підтвердження якого була складена розписка. Той факт, що саме позивач пред`явив суду розписку вказує, що саме ним було надано відповідачу позику.
Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Аналізуючи фактично укладений між сторонами договір позики у вигляді розписки від 29.12.2022 року, обсяг та зміст прав і обов`язків сторін, які передбачені зазначеним договором, вбачається, що при оформлені розписки відповідач погодився з його умовами, факт передачі грошових коштів здійснено під час оформлення розписки.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно з договором позики, оформленим розпискою від 29.12.2022 р., строк виконання зобов`язання сплив 10.01.2023 року.
Дотепер відповідач зобов`язання за вказаною розпискою не виконав, суму заборгованості не повернув.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Враховуючи встановлені обставини справи та вищенаведені вимоги закону, суд дійшов висновку, що відповідач порушив грошове зобов`язання та має повернути позивачу позику в сумі 99 820,00 грн. за договором позики, оформленим у виді розписки від 29.12.2022 р.
Слід також зазначити, що згідно з ст. 611 ЦК України за порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку, за період з 11.01.2023 р. до 30.04.2023 р. розмір інфляційних втрат складає 3 022,73 грн., 3% річних від простроченої суми 902,48 грн.
Вказані вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, розрахунок позивача не спростовано відповідачем.
Враховуючи встановлені обставини справи та вищенаведені вимоги закону, суд дійшов висновку, що відповідач порушив грошове зобов`язання та має повернути позивачу позику в сумі 99 820,00 грн. основного боргу за договором позики від 29.12.2022 року, а також 3% річних від простроченої суми, нараховані відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, в сумі 902,48 грн. Та 3022,73 грн. індексу інфляції за час прострочення.
Щодо вимог позивача про зазначення у виконавчому документі про нарахування 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України за формулою до моменту виконання цього рішення в частині основного боргуі стягнення отриманої суми процентів з відповідача на коисть позивача, тобто про стягнення на майбутнє, суд зазначає наступне.
Відповідно до диспозитивних положень ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.
Отже, встановлення подальшого нарахування відсотків або пені є правом, а не обов`язком суду.
Враховуючи обставини справи, з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування, а також те, що позивач не обґрунтував доцільності застосування цієї норми, суд не вбачає підстав для встановлення подальших нарахувань відсотків до виконання рішення суду, а тому, в задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовна вимога майнового характеру була задоволена судом повністю, то з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в сумі 1073,60 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 259, 263, 264, 265, 268, 280, 351-355 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором позики у загальному розмірі 103 745,21грн., з яких: 99 820,00 грн. - сума основного боргу; 3 022,73 грн. - інфляційне збільшення; 902,48 грн. - 3% річних.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 073,60 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Копію заочного рішення направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Сторони у справі:
Позивач ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ;
Відповідач ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Суддя: Я.А. Чернявська