ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8811/23 Справа № 212/2894/21 Суддя у 1-й інстанції - Власенко М. Д. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Зубакової В.П., Остапенко В.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС»,

розглянувши в порядку спрощеного позовногопровадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 212/2894/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне Акціонерне товариство Страхова компанія АРКС про стягнення майнової шкоди, завданої ДТП,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 ,

на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 липня 2023 року (суддя Власенко М.Д.), ухвалене в приміщенні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, , повний текст рішення складено 17 липня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У квітні 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом в обґрунтування якого послався на те, що 26.06.2020 року з вини відповідача сталась ДТП, внаслідок якої було пошкоджено належний йому автомобіль MAN 14285 д.н.з. НОМЕР_1 , який було визнано фізично знищеним. Згідно до висновку авто-товарознавчого дослідження № Д 08/02/21 від 13 лютого 2021 року сума матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля MAN 14285 д.н.з. НОМЕР_1 на 26.06.2020 року, складає 187938,63 грн. Розмір утилізованої вартості, пошкодженого автомобіля складає 58431,87 грн. При цьому, АТ «Страхова компанія «АРКС» здійснила виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 у розмірі 100 000 гривень відповідно до максимального ліміту відповідальності. Отже, не відшкодований завданий матеріальний збиток у наслідок ДТП від 26.06.2020 року власникові транспортного засобу «MAN 14285» д.н.з. НОМЕР_1 складає: 187938,63 - 100000 - 58431,87 = 29506,76 грн., яка повинна бути відшкодована позивачу відповідачем. Крім того, позивач внаслідок ДТП зазнав емоційний стрес, переживання у зв`язку із фізичним знищенням його транспортного засобу, оскільки позивач є ФОП і основним видом його діяльності є надання послуг з перевезення речей (переїзду), а транспортний засіб є для нього джерелом доходу, через його знищення він втратив можливість заробляти грошові кошти, а також був пригнічений через необхідність знайти значну суму грошей на придбання нового вантажного транспортного засобу для здійснення підприємницької діяльності. Розмір моральної шкоди позивач оцінює у 25 000 грн., яке є обґрунтованим та справедливим. Також, позивач сплатив грошові кошти судовому експерту Чивчиш О.П. за проведення авто-товарознавчого дослідження, вартість якого у розмірі 2000 грн., що також підлягає стягненню з винної у ДТП особи, а також судовий збір у розмірі 908 грн.

Просив суду стягнути з відповідача матеріальний збиток, завданий йому внаслідок ДТП у розмірі 29 506,76 грн., моральну шкоду у розмірі 25 000 грн., витрати на проведення авто товарознавчого дослідження у розмірі 2 000 грн., а також судовий збір 908 грн., а всього 57 414,76 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 липня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди у розмірі 25 105,44 грн, а також суму моральної шкоди в розмірі 10000 грн та судові витрати в сумі 2 908 грн, а всього 38 013, 44 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що судом встановлено та не заперечувалось сторонами, з вини відповідача ОСОБА_2 було пошкоджено автомобіль MAN, власником якого є позивач, а також завдано збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку зі діями відповідача, а отже обов`язок з повного відшкодування завданої шкоди покладається на її заподіювача, у зв`язку з чим саме відповідач повинен сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оцінюючи твердження відповідача щодо відшкодування ним в повному обсязі завданих збитків безпосередньо на місці ДТП у розмірі 2000 доларів США, суд відхиляє їх як такі, що не підтвердженні належними та допустимими доказами. Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування, яке підлягає стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , суд виходить із висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи по визначенню матеріального збитку від 17 травня 2023 року № 71/23, що була проведена на підставі ухвали суду за клопотанням відповідача і висновки якої не оспорювались сторонами по справі. Згідно вказаного висновку, сума матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику пошкодженого автомобіля MAN 14.285 внаслідок ДТП, що мала місце 26.06.2020 року визначена експертом в розмірі 188994,70 грн., а утилізаційна вартість автомобіля визначена в розмірі 63888,63 грн.Судом також встановлено та не заперечувалось сторонами, що ПрАТ «СК «АРКС» на підставі страхового акту № ARX2699606 від 18.01.2021 року здійснило виплату позивачу страхового відшкодування в межах максимального лімітьу відповідальності страховика в сумі 100000 грн. Таким чином, сума завданого матеріального збитку позивачу, що залишилась не відшкодованою складає 25105,44 грн. з розрахунку: 188994,70 грн.- 63888,63 грн. 100000 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, судом враховується характер і обсяг заподіяної моральної шкоди позивачу, характер і тривалість страждань та емоційних переживань, пов`язаних із пошкодженням його майна, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що справедливою компенсацією перенесених позивачем моральних страждань буде стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 10000 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, відповідач з рішенням суду першої інстанції не погоджується, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не надана оцінка тому, що висновок щодо суми матеріального збитку завданого позивачу було надано через півроку після ДТП. Зазначає, зо позивач не намагався зв`язатися з відповідачем та вирішити питання мирного врегулювання спору. Суд в своєму рішенні вважає доведеним лише факт передачі від відповідача грошових коштів в сумі 500 доларів США, які він витратив на своє лікування, тобто стороні позивача одразу після ДТП була сплачена сума у три рази більша сума ніж мінімальна заробітна плата. Суму моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. вважає нічим не доведеною, необґрунтованою та неспівмірною існуючій судовій практиці.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від позивачки у справі відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11.12.2020 року (справа № 390/1508/20, 3/390/731/20) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, провадження по вказаній справі закрито на підставі пункту 7 статті 247 КупАП України у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення. Постанова суду набрала законної сили 22.12.2020 року (т.1 а.с.9-10)

Згідно змісту вказаної постанови, судом встановлено, що відповідач 26.06.2020 року о 01-15 годині керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT» , державний номер НОМЕР_2 , рухаючись на 3 км+490 м автодороги Н-23 сполученням Кропивницький-Кривий Ріг-Запоріжжя, зі сторони міста Кропивницький в напрямку міста Кривий Ріг, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «MAN», державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався в попутному напрямку, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п.1.2, 1.5, 2.3 (б, д.), 10.1, 11.2 ПДР України.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «MAN 14285» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_3 належить ОСОБА_1 (т.1 а.с.6).

Транспортний засіб «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер НОМЕР_2 був застрахований в ПрАТ «СК «АРКС» згідно полісу № АО 3819436 (т.1 а.с.8).

03 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про подію та на виплату за договором ОСЦПВВНТЗ/ДСЦПРВНТ (номер справи 1.102.20.0003966) (т.1 а.с.152-153).

Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 1.102.20.0003966 від 30.07.2020 року, складеного судовим експертом Чивчиш О.П. на підставі заяви АТ «СК «АРКС», сума матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля «MAN 14285» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_3 в цінах на дату 26.06.2020 року складає 187938,63 гривень (т.1 а.с.156-173).

Огляд транспортного засобу «MAN 14285» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_3 було проведено 03.07.2020 року, що підтверджується актом огляду транспортного засобу, складеного експертом Чивчиш О.П. (т.1 а.с.21, 168).

18.01.2021 року представник ОСОБА_1 звернувся із повторною заявою про виплату страхового відшкодування в якій просив здійснити виплату страхового відшкодування на користь власника автомобіля «MAN 14285» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 у розмірі 100000 грн. (т.1 а.с.154-155).

На виконання ухвали суду ПрАТ «СК «АРКС» надано належним чином засвідчені копії документів на підтвердження страхової виплати здійсненої за страховим випадком, що стався 26.06.2020 року між транспортними засобами MAN 14285, д.н.з. НОМЕР_1 та Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_2 , а саме ПрАТ «СК «АРКС» затверджено страховий акт № ARX2699606 від 18.01.2021 року на підставі заяви від 30.06.2020 року про виплату розміру страхового відшкодування в сумі 100000 грн. та здійснено перерахування вказаної суми на рахунок позивача ОСОБА_1 згідно платіжного доручення № 742294 від 19.01.2021 року (т.1 а.с.80-82, 99-100).

Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження № Д8/02/21 від 13.02.2021 року, складеного судовим експертом Чивчиш О.П. на замовлення позивача, сума матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля «MAN 14285» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_3 в цінах на дату 26.06.2020 року складає 187938,63 гривень. Розмір утилізаційної вартості пошкодженого автомобіля «MAN 14285» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_3 складає 58431,87 гривень (т.1 а.с.11-28).

Вартість послуг експертного дослідження склала 2000 грн., які сплачені позивачем на користь експерта Чивчиш О.П., відповідно до квитанції № 001726 (т.1 а.с.29).

Згідно висновку експерта № 71/23 судової транспортно-товарознавчої експертизи по визначенню матеріального збитку від 17 травня 2023 року, складеного судовим експертом Рейнюк О.В., на підставі ухвали суду від 06 жовтня 2022 року, сума матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу MAN 14.285 реєстраційні номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_4 , внаслідок ДТП, що мала місце 26 червня 2020 року складає 189994,70 грн. Утилізаційна вартість автомобіля MAN 14.285 реєстраційни номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_4 після ДТП складає 63888,63 грн. (т.2 а.с.2-29).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову в даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону відповідає.

Рішення суду мотивоване тим, що судом встановлено та не заперечувалось сторонами, з вини відповідача ОСОБА_2 було пошкоджено автомобіль MAN, власником якого є позивач, а також завдано збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку зі діями відповідача, а отже обов`язок з повного відшкодування завданої шкоди покладається на її заподіювача, у зв`язку з чим саме відповідач повинен сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оцінюючи твердження відповідача щодо відшкодування ним в повному обсязі завданих збитків безпосередньо на місці ДТП у розмірі 2000 доларів США, суд відхиляє їх як такі, що не підтвердженні належними та допустимими доказами. Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування, яке підлягає стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , суд виходить із висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи по визначенню матеріального збитку від 17 травня 2023 року № 71/23, що була проведена на підставі ухвали суду за клопотанням відповідача і висновки якої не оспорювались сторонами по справі. Згідно вказаного висновку, сума матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику пошкодженого автомобіля «MAN 14.285» внаслідок ДТП, що мала місце 26.06.2020 року визначена експертом в розмірі 188994,70 грн., а утилізаційна вартість автомобіля визначена в розмірі 63888,63 грн. Судом також встановлено та не заперечувалось сторонами, що ПрАТ «СК «АРКС» на підставі страхового акту № ARX2699606 від 18.01.2021 року здійснило виплату позивачу страхового відшкодування в межах максимального ліміту відповідальності страховика в сумі 100000 грн. Таким чином, сума завданого матеріального збитку позивачу, що залишилась не відшкодованою складає 25105,44 грн. з розрахунку: 188994,70 грн.- 63888,63 грн. 100000 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, судом враховується характер і обсяг заподіяної моральної шкоди позивачу, характер і тривалість страждань та емоційних переживань, пов`язаних із пошкодженням його майна, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що справедливою компенсацією перенесених позивачем моральних страждань буде стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 10000 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки, вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням».

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).

У даному випадку суд першої інстанції правильно врахував в якості належного та допустимого доказу по справі, яким підтверджується розмір матеріальної шкоди, висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи по визначенню матеріального збитку від 17 травня 2023 року № 71/23, згідно якого сума матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику пошкодженого автомобіля «MAN 14.285» внаслідок ДТП, що мала місце 26.06.2020 року визначена експертом в розмірі 188994,70 грн., а утилізаційна вартість автомобіля визначена в розмірі 63888,63 грн.

Також враховано, що ПрАТ «СК «АРКС» на підставі страхового акту № ARX2699606 від 18.01.2021 року здійснило виплату позивачу страхового відшкодування в межах максимального ліміту відповідальності страховика в сумі 100000 грн. Таким чином, сума завданого матеріального збитку позивачу, що залишилась не відшкодованою складає 25105,44 грн. з розрахунку: 188994,70 грн. - 63888,63 грн. 100000 грн.

Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, суд першої інстанції правильно виходив з того, що сам факт заподіяння шкоди власності пов`язаним з протиправними (необережними) діями відповідача є таким що спричиняє власнику моральні страждання.

За змістом статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд першої інстанції вмотивовано вважав, що характер і обсяг заподіяної моральної шкоди позивачу, характер і тривалість страждань та емоційних переживань, пов`язаних із пошкодженням його майна, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, справедливою компенсацією перенесених позивачем моральних страждань буде стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 10000 грн, з якою апеляційний суд погоджується.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Щодо доводів апеляційної скарги, що позивач не намагався врегулювати спір мирним шляхом, колегія суддів зазначає, що обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з оцінкою судом першої інстанції наданих сторонами доказів.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: О.О. Тимченко

Судді: В.П. Зубакова

В.О. Остапенко