РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023р. Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

за участю секретаря Бойко Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я,

ВСТАНОВИВ:

17.05.2023р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що він з 1993р. по 2022р. працював у шкідливих умовах на підприємстві Публічне акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (далі - ПАТ «Запоріжсталь», відповідач). 22.07.2022р. він звільнився з ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, наразі не працює. Під час роботи в шкідливих умовах на підприємстві відповідача він отримав ряд професійних захворювань: хронічне обструктивне захворювання легень другою стадії (пилотоксичний бронхіт другою стадії, емфізема легень другої стадії) група В. Легенева недостатність другого ступеня; радикулопатія попереково-крижова L5, S1з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями хребта, м`язово-тонічним та стійким больовим та синдромом, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періортрозом колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня); хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість третього ступеня (з помірним ступенем зниження слуху) за класифікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,що підтверджується медичним висновком лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 16.08.2022р., протокол №1317. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 26.09.2022р. (Форма П-4) визнано, що виявлені у нього хронічні професійні захворювання виникли внаслідок тривалого стажу роботи (28 років 09 місяців) в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь», перелік яких наведено в п.18 Акту. Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №155751від 05.12.2022р. йому встановлено третю групу інвалідності за професійним захворюванням. Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №097447 від 05.12.2022р., ступінь втрати професійної працездатності складає 65%. Вважає, що внаслідок професійного захворювання йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я, що призводить до хвилювань, депресивного стану. Він не має змоги вести звичайне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку в ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується. На даний час він визнаний інвалідом, ступень втрати його працездатності становить 65% і є значною, він є особою 52 років, більшу частину життя (28 років 09 місяців) працював за робітничим професійним напрямком, інших спеціальностей не має, працювати за фахом за станом здоров`я фізично ніколи не зможе, через що у позивача змінився стан та якість життя, що завдає йому постійних моральних страждань. Крім того, має на утриманні перебуває неповнолітня дитину, 2011р.н. Просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 65 000,00 грн. та судові витрати на правову допомогу в зв`язку з розглядом справи.

Ухвалою суду від 18.05.2023р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.

13.06.2023р. від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Біліченко О.О. до суду надійшла заява про долучення доказів витрат на правову допомогу, згідно з якої загальний їх розмір витрат складає 12 000,00грн.

Ухвалою суду від 13.06.2023р. представнику відповідача ПАТ «Запоріжсталь» відмовлено в задоволенні клопотання про продовження процесуального строку подання відзиву на позов.

23.06.2023р. від представника відповідача ПАТ «Запоріжсталь» - адвоката Савельєвої Т.Д. до суду надійшли письмові пояснення, в яких вона позовні вимоги не визнала повністю та зазначила, що 22.07.2022р. позивач звільнився з ПАТ «Запоріжсталь» за ст.38 КЗпП України, у зв`язку з виходом на пенсію. Відповідно до Колективного договору, укладеного між працівниками та адміністрацією ПАТ «Запоріжсталь» було погоджено, що відповідач не несе відповідальності за стійке погіршення стану здоров`я працівників, що призвело до втрати працездатності, в результаті роботи в шкідливих і особливо шкідливих умовах праці, на посадах і професіях, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення в шкідливих умовах праці понад період, передбачений Списком №1,2, про що також було зазначено в акті розслідування. Оформляючи трудові відносини, згідно ст.29 КЗпП України, ст.5 ЗУ «Про охорону праці» позивачу були роз`яснені його права і обов`язки, проінформовано під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих чинників та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Тож відповідач не приховував тяжкість і шкідливість технологічного процесу. При цьому, позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я. За роботу в шкідливих та небезпечних умовах праці позивач відповідно до ст. 7 Закону України «Про охорону праці» користувався скороченням тривалості робочого часу, додатковою оплачуваною відпусткою, оплатою праці в підвищеному розмірі та іншими пільгами та компенсаціями, що надаються в порядку, визначеному законодавством. В процесі трудової діяльності позивач був забезпечений санітарно-побутовим приміщенням, спецодягом, спецвзуттям та іншими засобами індивідуального захисту, молоком. Таким чином, під час працевлаштування позивач усвідомлював, що під час роботи на підприємстві відповідача буде піддаватися впливу шкідливих факторів. Однак, усвідомлюючи ризик виникнення професійного захворювання, умисно не повідомляв адміністрацію ПАТ «Запоріжсталь» про необхідність переведення його на іншу менш шкідливу або менш важку працю у зв`язку з погіршенням стану свого здоров`я. За час роботи на ПАТ «Запоріжсталь» позивач жодного разу не заявляв про порушення зі сторони відповідача умов його праці. Праця, яку він виконував, відповідала функціональним можливостям його організму, загальній і спеціальній підготовці, навичкам та віку позивача. Відповідно до актів періодичних медичних оглядів, що здійснювались в порядку медичного обслуговування, позивач протипоказань до роботи не мав. Позивачем умисно приховувався факт хронічної хвороби під час щорічних обов`язкових медичних оглядів. За весь період роботи на підприємстві відповідача позивач жодних скарг не заявляв, обов`язкові медичні огляди проходив та за їх результатами його було визнано здоровим та придатним для роботи. Позивач в якості факту спричинення моральних страждань помилково посилається на акт розслідування хронічного професійного захворювання від 26.09.2022р. та довідку МСЕК від 05.15.2022р. про встановлення йому ступеня втрати професійної працездатності в розмірі 65% за профзахворюванням. Висновок МСЕК про відсоток втрати професійної працездатності не є підтвердженням факту спричинення моральної шкоди. Підставою для відшкодування моральної шкоди може бути висновок лікаря-психіатра або медично-консультаційної/медично-соціально експертної комісії про стрес, що зазнав потерпілий в результаті трудового каліцтва чи професійного захворювання, або їх наслідків, про депресію чи інші негативні стани постраждалого. В матеріалах справи відсутні розрахункові документи (касові чеки, квитанції) чи інші документи, які б свідчили про витрати, пов`язані з відновленням психологічного стану, стану здоров`я, який був до виникнення ситуації. Ті обставини, що позивач тривалий час перебував під наглядом лікарів, підтверджують, що позивач знав про погіршення стану свого здоров`я, однак при цьому продовжував працювати в умовах впливу шкідливих факторів, тобто навмисно сприяв розвиненню свого професійного захворювання та збільшенню шкоди для свого здоров`я. Крім того, позивач в позовній заяві не обґрунтував наявність моральних страждань, описав їх загальними фразами, не додав доказів, які б підтверджували наявність моральної шкоди. На підставі вищевикладеного, вважає вимоги позивача необґрунтованими та безпідставними. Просить в задоволені позову відмовити повністю.

Крім цього, представник відповідача просить суд відмовити позивачу у стягненні витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що заявлена сума є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг з урахуванням часу здійснення представництва у суді. Вважає, що дана справа не представляє собою високу складність, слухається в спрощеному провадженні, докази адвокату збирати непотрібно, всі документи знаходяться у позивача, про що зазначено у позовній заяві, а судові витрати позивача необґрунтовано завищені та фактично не понесені.

27.06.2023р. від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Біліченко О.О. до суду надійшла відповідь на відзив представника відповідача, в якій він зазначив, що доводи відповідача є безпідставними та необґрунтованими. Зокрема, створення безпечних умов праці є беззаперечним обов`язком роботодавця. Позивач законодавства щодо безпеки праці не порушував. Позивач був обізнаний про наявність шкідливих умов праці, але до його відома не доводилось про перевищення норм ГДК шкідливих факторів на його робочому місці та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Те, що позивач, працюючи у відповідача, проходив періодичні медичні огляди, згідно яких визнавався придатним для роботи за відповідною професією, не впливає на чинність та вагомість висновків, встановлених у Медичному висновку лікарсько-експертної комісії та у Акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (Форма П-4), які мають вищу значимість та юридичну силу. Щодо доводів відповідача про недоведеність факту наявності моральних страждань позивача внаслідок пошкодження здоров`я, то будь-яке фізичне захворювання вже змінює його душевний стан та призводить до моральних страждань. При оцінці розміру моральної шкоди просить прийняти до уваги актуальну наразі обставину пандемію у світі небезпечної хвороби COVID-19, зараження якою людини із супутнім захворюванням легенів, яким хворіє позивач, несе безпосередній ризик саме для життя, що є загальновідомою обставиною. Усвідомлення цього завдає позивачу дуже глибоких душевних страждань. Заявлена ціна позову 65000,00грн. співвідноситься із ступенем втрати позивачем професійної працездатності, який складає 65%, отримання внаслідок цього третьої групи інвалідності. Просить позовом задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання представник позивача не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю з підстав, викладених в заявах по суті спору.

Представник відповідача в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов не визнає повністю з підстав, викладених в заявах по суті.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.43 Конституції України, ст.2 КЗпП України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Згідно із ст.153 КЗпП України, ст.13 Закону України «Про охорону праці» на всіх підприємствах, установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на роботодавця, крім випадків укладення між працівником та роботодавцем трудового договору про дистанційну роботу. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Згідно з ст.173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Зокрема, згідно з ч.8 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.

Ст.237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником чи уповноваженим ним органом моральної шкоди робітнику, що здійснюється у випадку, якщо порушення законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих стосунків і потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Крім того, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004р. № 1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 06.10.1993р. по 22.07.2022р. перебував з відповідачем в трудових правовідносинах, працював на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 6 розряду мартенівського цеху ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь», звільнився за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію. З 22.07.2022р. по теперішній час позивач не працює (арк.10-13).

Згідно з Медичним висновком ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 16.08.2022р., протокол №1317, ОСОБА_1 встановлені хронічні професійні захворювання за діагнозами: хронічне обструктивне захворювання легень другою стадії (пилотоксичний бронхіт другою стадії, емфізема легень другої стадії) група В. Легенева недостатність другого ступеня; радикулопатія попереково-крижова L5, S1 з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями хребта, м`язово-тонічним та стійким больовим та синдромом, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періортрозом колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня); хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість третього ступеня (з помірним ступенем зниження слуху) за класифікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (арк.14-15).

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) (Форма П-4), затвердженого 27.09.2022р. першим заступником начальника ГУ Держпраці у Запорізькій області, професійне захворювання у ОСОБА_1 виникло внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «ЗМК» Запоріжсталь» (28 років 09 місяць), неякісного проведення медичного огляду в частині не проведення R-графії органів грудної клітини та аудіометрії, а також відсутності правових підстав для переведення на іншу роботу у зв`язку з відсутністю скарг на стан здоров`я під час проходження періодичних медичних оглядів (п.17). Причина виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) наявність на робочому місці електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування мартенівського цеху ПАТ «Запоріжсталь» ОСОБА_1 шкідливих виробничих факторів: -запиленість повітря робочої зони -кремнію діоксид крист, з вмістом пилу 2-10% - 20,94-47-76 мг/м? при ГДК 4,0 мг/м?; -шкідливі хімічні речовини - заліза оксид 7,98-16,57 мг/м? при ГДК 6,0мг/м?; ангідрид хромовий 0,014мг/м? при ГДК 0,01мг/м?; ангідрид сірчистий 11,41мг/м? при ГДК 10,0мг/м?; -фізичне навантаження - перебування у нахиленому положенні під кутом понад 30%-41,0% при ГДР до 25% зміни; перебування у вимушеному положенні 36,5%-39,4% при ГДР 0% зміни; перебування у незручній/фіксованій робочій позі 41,0% при ГДР до 25% зміни; вимушені нахили тулуба 137-137 раз за зміну при ГДР 51-100 раз за зміну; -виробничий шум: 94,1-96,4 дБ «А» при ГДР 80 дБ «А» (арк. 16-21).

Згідно з Інформаційною довідкою про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання (отруєння), затвердженою 29.07.2022р. першим заступником начальника ГУ Держпраці у Запорізькій області, ОСОБА_1 , 1971р.н., має загальний стаж 33 роки 00 місяців 00 днів. На посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування цеху має стаж роботи 28 років 09 місяць 17 днів. Робота електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування підпадає під вплив шкідливих факторів, кількісна характеристика яких наведена в п.9. Час дії шкідливих виробничих факторів 82-93% тривалості зміни, інфрачервоного випромінювання 51-75% тривалості зміни. Умови та характер праці відносяться до 3 ступеню ІІІ класу (особливо шкідливі, особливо важкі), що відповідає критеріям Списку №1 пільгового пенсійного забезпечення (арк.22-26).

Згідно з довідками МСЕК від 05.12.2022р. позивачу ОСОБА_1 первинно встановлена третя група інвалідності за професійним захворюванням безстроково, ступінь втрати професійної працездатності - 65%, протипоказана важка фізична праця, рекомендовано «Д» нагляд сімейного лікаря, профпатолога, пульманолога, невролога, лора, амбулаторне та стаціональне лікування, санітарно-курортне лікування, як інвалід потребує певних реабілітаційних заходів (арк.27).

Відповідно до особової карти № НОМЕР_1 ОСОБА_1 за час роботи на ПАТ Запоріжсталь» отримував спецодягу, спецвзуття та інші засоби індивідуального захисту (арк.69).

Згідно з Медичними довідками про проходження періодичного медичного огляду за 2012-2021р. ОСОБА_1 визнавався придатним для роботи за професією електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування (арк.72-74).

Згідно заключних актів за результатами періодичного медичного огляду працівників за 2020-2022рр. ОСОБА_1 не включений до переліку осіб, які підлягали дообстеженню, у яких було виявлено загальні захворювання, які потребували переведення на іншу роботу за станом здоров`я, які направлявся на амбулаторне, стаціонарне або санаторно-курортне лікування (арк.74 звор.-85).

Позивач ОСОБА_1 має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк..31).

Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З`ясувавши усі обставини справи та оцінивши надані сторонами докази, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним, що позивач ОСОБА_1 під час тривалого виконання роботи електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування на підприємстві відповідача (28 років 09 міс.) через перевищення впливу шкідливих виробничих факторів отримав ряд професійних захворювань, в результаті чого йому 05.12.2022р. встановлена третя група інвалідності безстроково зі стійкою втратою професійної працездатності 65%.

Також суд вважає встановленим та доведеним спричинення позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я під час виконання трудових обов`язків, відповідальність за що покладається на відповідача ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь».

Відповідачем факт встановлення професійних захворювань позивачу ОСОБА_1 внаслідок тривалої роботи в шкідливих умовах праці на його підприємстві не спростовано. Медичний висновок щодо встановлення професійних захворювань позивачу та Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання відповідачем не оскаржувався та недійсним не визнавався.

Твердження представника відповідача про те, що позивач був обізнаний із шкідливими умовами праці, добровільно погодився на них, під час роботи на підприємстві на стан здоров`я не скаржився, за результатами періодичних медичних оглядів визнавався придатним для роботи за професією, фактично приховував погіршення стану свого здоров`я, чим сприяв настанню більш тяжких наслідків, суд відхиляє.

В даному випадку добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці та його обов`язок дбати про своє здоров`я жодним чином не знімає з відповідача обов`язку виконати вимоги ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» щодо забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці та не звільняє від відповідальності за їх невиконання.

При цьому, причиною професійного захворювання позивача є не сама по собі робота в шкідливих умовах, а робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого процесу.

Здійснення підприємством компенсаційних заходів, які не усунули впливу негативних факторів, не спростовують факту впливу негативних факторів на робітника і не впливають на право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої у випадку ушкодження здоров`я під час виконання трудових обов`язків.

Визначення позивача придатним для роботи за професією за результатами періодичних медичних оглядів жодним чином не виключає наявність у нього хронічних професійних захворювань і відповідно відповідальність підприємства за шкоду, спричинену ушкодженням здоров`я.

Те, що виявлені у позивача захворювання є професійними, встановлено за висновком спеціалізованого медичного закладу у серпні 2022р., після звільнення позивача з підприємства відповідача. Інвалідом третьої групи із встановленням 60% стійкої втрати працездатності позивач визнаний 15.12.2022р. Саме з цього моменту у нього виникло право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

При цьому, враховуючи висновки Конституційного Суду України, викладені в п.4.1 рішення від 27.01.2004р. справа №1-рп/2004, суд вважає, що вже сам по собі факт ушкодження здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків і встановлення стійкої втрати працездатності, незалежно від його ступеня, свідчить про заподіяння позивачу моральної шкоди.

Крім того, обставини справи свідчать про те, що позивач ОСОБА_1 має ряд хронічних захворювань -- легень, радикуліт, остеоартроз та періартроз суглобів, зниження слуху, відчуває фізичний біль, слабкість, обмеженість рухів, швидку втому, потребує постійного медикаментозного та іншого лікування, перебуває під постійним спостереженням лікарів, проходить амбулаторне та стаціонарне лікування, не може виконувати тяжкий фізичний труд, визнаний непрацездатним, у зв`язку з чим не може утримувати свою родину, зокрема, неповнолітню доньку, 2011р.н. Вказане однозначно викликає у позивача відповідні фізичні та душевні страждання і вимагає від нього докладання додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи представника відповідача про відсутність доказів спричинення позивачу моральної шкоди суд вважає безпідставними, оскільки вони об`єктивно спростовуються встановленими вище обставинами.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд відповідно до ст.23 ЦК України враховує характер порушення прав позивача ушкодження здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, глибину фізичних і моральних страждань позивача, погіршення його здібностей або позбавлення можливості їх реалізації, зокрема, бере до уваги характер отриманих ним захворювань, внаслідок яких він, будучи до цього працездатним чоловіком у віці 52-х років визнаний інвалідом 3 групи з втратою 65% професійної працездатності, йому протипоказана праця в тяжких фізичних умовах, тобто він втратив можливість працювати за обраною професією та мати постійне джерело доходу, щоб утримувати свою родину, зокрема, неповнолітню доньку, він постійно перебуває під спостереженням лікарів, проходить амбулаторне та стаціонарне лікування, потребує медикаментозного лікування, на що вимушений витрачати як фізичні, так і матеріальні ресурси.

Вказані обставини, на думку суду, свідчать про істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача та необхідність докладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд також виходить з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам. Крім того, розмір моральної шкоди не залежить від розміру майнової шкоди.

Тому, виходячи з вищевказаних обставин, принципу розумності, виваженості і справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 65 000,00 грн. без урахування податків та інших обов`язкових платежів.

На підставі викладеного, позов ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.

Відповідно до ст.141 ЦПК України та враховуючи, що позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Крім того, відповідно до ст.137, 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» на користь позивача ОСОБА_1 понесені ним витрати на правничу допомогу.

Вирішуючи це питання, суд виходить з такого.

Згідно з ч.1,2,4,5 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Так, в межах цієї справи позивач ОСОБА_1 отримував правову допомогу адвоката Біліченко О.О. та сплатив за це в загальній сумі 12000,00 грн.

Вказані обставини підтверджуються Договором про надання правової допомоги б/н від 15.05.2023р., ордером серії АР №1124179 від 15.05.2023р., квитанцією до прибуткового касового ордеру №1 від 06.06.2023р. на суму 7000,00 грн., актом приймання виконаних робіт/послуг №1 від 06.06.2023р. на суму 7000,00грн., квитанцією до прибуткового касового ордеру №2 від 25.06.2023р. на суму 5000,00 грн., актом приймання виконаних робіт/послуг №2 від 25.06.2023р. на суму 5000,00грн.

Разом з тим, вказані докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у визначеному розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Як вже зазначалось, представником відповідача ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» - адвокатом Савельєвою Т.Д. у відзиві на позовну заяву подані заперечення щодо розміру витрат на правову допомогу з посиланням на те, що вони не є співмірними із складністю справи, фактично витраченим адвокатом часом та обсягом відповідних послуг, у зв`язку з чим вона просила відмовити в їх стягненні.

В даному випадку суд частково погоджується з доводами представника відповідача та приходить до висновку про те, що визначений адвокатом Біліченко О.О. розмір витрат на професійну правничу допомогу у цій справі є завищеним та неспівмірним із складністю справи, складністю та обсягом наданих адвокатом послуг, витраченим ним часом, а також ціною позову.

Згідно з наданими суду актами надання-приймання робіт/послуг адвокатом Біліченко О.О. позивачу ОСОБА_1 надані послуги:вивчення первісних матеріалів та юридична консультація - 2000,00грн., складання позову - 3000,00грн., представництво інтересів клієнта в судовому засіданні 13.06.2023р. - 2000,00грн., вивчення відзиву на позовну заяву - 1000,00грн., складання відповіді на відзив на позов - 2000,00грн., представництво інтересів клієнта в судовому засіданні 13.06.2023р., 05.07.2023р. по 2000,00грн. за засідання, усього 12000,00грн.

Однак вказана справа є незначної складності, має місце усталена судова практика розгляду справ цієї категорії, у зв`язку з чим, на думку суду, рівень складності справи не вимагав такого обсягу правничої допомоги, беручи до уваги кваліфікацію та досвід адвоката. Виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що визначений розмір витрат на професійну правничу допомогу не є достатньо обґрунтованим, не відповідає критерію розумності, є завищеним та неспівмірним із складністю справи, складністю та обсягом наданих адвокатом послуг, витраченим ним часом.

Таким чином, враховуючи критерій реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, характер та складність виконаної адвокатом роботи, з урахуванням конкретних обставин справи, керуючись принципами верховенства права, справедливості та пропорційності, суд вважає необхідним зменшити розмір витрат на правничу допомогу, понесених позивачем ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом цієї справи та стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу в загальному розмірі 6000,00 грн.

Керуючись ст.43 Конституції України, ст.2,153,173,237-1 КЗпП України, ст.23 ЦК України, Законом України «Про охорону праці», ст.2,4,5,12,13,76-82,89,137,141,259,263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», , місце знаходження: м.Запоріжжя, вул.Південне шосе, б.72,на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я, в розмірі 65 000,00грн. (шістдесят п`ять тисяч гривень 00 копійок) без урахування податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», , місце знаходження: м.Запоріжжя, вул.Південне шосе, б.72, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00грн. (шість тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», , місце знаходження: м.Запоріжжя, вул.Південне шосе, б.72, на користь держави(рахунок - UA0026001, Банк - Казначейство України (ЕАП), отримувач - ГУК у м. Києві/м.Київ/, код класифікації доходів бюджету 22030106, код отримувача (ЄРДПОУ) 37993783) судовий збір в сумі 1073,60грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25.07.2023р.

Суддя Н.А.Мурашова

19.07.2023