ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6338/23 Справа № 205/7374/19 Суддя у 1-й інстанції - Остапенко Н.Г. Суддя у 2-й інстанції - Канурна О. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Керімової Бандюкової Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дрожак Юлія Миколаївна, на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2023 року у справі №205/7374/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Перший правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Перший правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів (суддя першої інстанції Остапенко Н.Г.) , -

В С Т А Н О В И В:

29 серпня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Шевченківський відділ Державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, та просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментам за виконавчим листом № 200/12080/14-ц, виданим 30.05.2019 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська, у розмірі 31835,55 грн. за період з 01.06.2015 року по 07.05.2019 року та стягнути з відповідачки судові витрати.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просив суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментам за виконавчим листом № 200/12080/14-ц, виданим 30.05.2019 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська, у розмірі 79180,00 грн. за період з 01.06.2015 року по 07.05.2019 року та стягнути з відповідачки судові витрати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтував тим, що сторони перебували у шлюбі з 09.08.2008 року, мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з відповідачкою. Рішенням суду від 24.09.2014 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням суду від 05.09.2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17.07.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Однак, після розірвання шлюбу, починаючи з літа 2015 року сторони почали проживати разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вести спільне господарство, разом виховувати дитину. За час спільного проживання з відповідачкою народився ще один син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час спільного проживання з відповідачкою без реєстрації шлюбу, позивач брав участь у вихованні дітей, дбав про їх розвиток, забезпечував їх матеріально необхідними речами та їжею, сплачував за навчання дітей у школі, садку, гуртках, курсах, заняттях.

07.05.2019 року сторони припинили спільне проживання однією сім`єю, а діти залишились проживати з матір`ю відповідачкою у справі ОСОБА_2 .

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2019 року задоволено заяву ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа про стягнення аліментів з позивача ОСОБА_1

03.06.2019 року державним виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження № 59251292 з виконання виконавчого листа про стягнення аліментів, виданого судом 30.05.2019 року. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів за період з 17.07.2014 року по 01.12.2019 року станом на 05.12.2019 року розмір заборгованості ОСОБА_1 по аліментам становить 111257,15 грн. Позивач не згодний з сумою заборгованості та періодом нарахування, оскільки з 01.06.2015 року по 07.05.2019 року проживав з відповідачкою однією сім`єю без реєстрації шлюбу, забезпечував дітей, що можуть підтвердити свідки, а також підтверджується народженням другого спільного сина.

На підставі викладеного позивач просив суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментам за виконавчим листом № 200/12080/14-ц у розмірі 79180,00 грн. за період з 01.06.2015 року по 07.05.2019 року.

09 грудня 2019 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Шевченківський відділ Державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Позов ОСОБА_2 обґрунтовано тим, що за період з 2014 року ОСОБА_1 жодного разу не сплачував аліменти на утримання сина ОСОБА_5 . З квітня 2014 року сторони проживали окремо, син ОСОБА_5 мешкав з матір`ю. Оскільки ОСОБА_1 ухилявся від сплати аліментів, ОСОБА_2 вимушена була вийти з відпустки по догляду за дитиною. При цьому, оплата ОСОБА_1 гуртка, дитячого садочку та витрат на лабораторні дослідження є додатковими витратами на дитину, а не аліментами. Всупереч вимогам закону ОСОБА_1 ухиляється від сплати аліментів, заборгованість станом на 27.11.2019 року складає 108428,40 грн. Також позивач за зустрічним позовом зазначила, що надані ОСОБА_1 чеки про поповнення депозиту, який відкрито на його ім`я, з приміткою «аліменти», не підтверджують сплату аліментів на утримання ОСОБА_5 , оскільки позивачка не має доступу до даного рахунку. При цьому, ОСОБА_1 знав про наявність судового рішення про стягнення з нього аліментів, оскільки визнав позов, тому йому було відомо про обов`язок сплачувати аліменти.

На підставі викладеного, позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 просила суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позову та стягнути з нього на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , за період з 17.07.2014 року по 27.11.2019 року у сумі 33388,30 грн.

Уточнивши зустрічні позовні вимоги, ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , за період з 17.07.2014 року по 27.11.2019 року у сумі 109680,79 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Перший правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про звільнення від сплати заборгованості по аліментам відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.08.2022 року, по цивільній справі № 205/7374/19.

Судові витрати ОСОБА_1 покладено на нього.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Перший правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) зі сплати аліментів за червень-листопад 2019 року за період прострочення платежів з 01.07.2019 року по 12.12.2019 року у розмірі 14627,12 грн.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 146,27 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду, позивач за первісним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дрожак Юлія Миколаївна, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необгрунтованим, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права. Апелянт не погоджується з оцінкою судом першої інстанції доказів, наданих ним на підтвердження позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Апелянт зауважує про безпідставність відмови йому у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що після розірвання 24.09.2014 року у судовому порядку шлюбу між сторонами у справі з 01.06.2015 року по 07.05.2019 року вони проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Зазначені обставини підтверджуються спільними фото сторін у справі за указаний період, поясненнями свідків, зокрема - ОСОБА_6 , народженням у позивача і відповідачки 14.08.2017 року ще однієї спільної дитини. У зазначений період часу ОСОБА_1 повністю забезпечував потреби ОСОБА_2 та дітей, тому, за умови існування судового рішення від 05.09.2014 року про стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ОСОБА_2 пред`явила його до виконання лише 03.06.2019 року, тобто після припинення фактичних шлюбних відносин.

При цьому, ОСОБА_1 звертає увагу Дніпровського апеляційного суду на те, що про розгляд справи щодо стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 він не знав, з сумою заборгованості по сплаті аліментів не згоден, але сплачувати аліменти не відмовляється.

Щодо вирішення спору в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_1 зазначив, що згоден з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні зустрічного позову в частині стягнення з нього на користь позивача за зустрічним позовом пені за період з 17.07.2014 року по 31.05.2019 року, однак вважає помилковим висновок суду про стягнення з нього неустойки зі сплати аліментів за червень-листопад 2019 року за період прострочення платежів з 01.07.2019 року по 12.12.2019 року у розмірі 14627,12 грн., оскільки про відкрите виконавче провадження по стягненню аліментів ОСОБА_1 не знав, що свідчить про відсутність його вини у виникненні заборгованості. При цьому, апелянт зазначив, що протягом усього часу надавав матеріальну допомогу ОСОБА_2 добровільно.

Також апелянтом в апеляційній скарзі наведено орієнтовний розрахунок суми судових витрат.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 червня 2023 року справу витребувано з суду першої інстанції.

19 червня 2023 року цивільна справа № 205/7374/19 надійшла до апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху.

28 червня 2023 року апелянтом усунуто недоліки в апеляційній скарзі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29 червня 2023 року поновлено ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дрожак Юлія Миколаївна, строк на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2023 року, відкрито провадження у даній справі та надано сторонам строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

29 червня 2023 року сторонам у справі направлено копію ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 серпня 2023 року справу призначено до судового розгляду на 15.15 год. 23 серпня 2023 року.

Судові повістки, копію апеляційної скарги сторони отримали 09 серпня 2023 року на електронну пошту та у додатку Viber смс-повідомленням.

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 23серпня 2023 року позивач за первісним позовом ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідками (том № 3, а.с. 153, 156).

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 23серпня 2023 року відповідачка за первісним позовом ОСОБА_2 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується довідками (том № 3, а.с. 152).

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 23серпня 2023 року представник третьої особи - Першого правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою (том № 3, а.с. 154).

Заслухавши головуючого суддю, вислухавши пояснення представника відповідачки за первісним позовом і позивача за зустрічним позовом за первісним позовом ОСОБА_2 адвоката Семенової О.Г., дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дрожак Юлія Миколаївна, задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процессуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.08.2008 року. ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_3 .

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.09.2014 року по справі № 200/12080/14-ц з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей його віку, починаючи з 17.07.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до змісту вказаного рішення ОСОБА_1 позов визнав в повному обсязі, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.09.2014 року по справі № 200/12079/14-ц шлюб між сторонами розірвано.

Після розірвання шлюбу син сторін ОСОБА_5 залишився проживати з матір`ю. Згідно з висновком органу опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради при розгляді заяви ОСОБА_2 щодо визначення місця проживання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_7 встановлено, що проживання дітей з матір`ю відповідає їх інтересам.

19.04.2016 року на свідоцтві про шлюб зроблено відмітку про розірвання шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народився син ОСОБА_4 .

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 брав участь у житті сина: проводив з ним час за місцем проживання дитини, відвідував батьківські збори у дитячому садку, оплачував харчування у дитячому садочку, водив дитину на гуртки, ніс додаткові витрати на розвиток дитини та лікування (оплата гуртків та медичних аналізів).

ОСОБА_2 до 31.05.2019 року не зверталася до виконавчої служби для примусового стягнення з ОСОБА_1 аліментів на сина ОСОБА_5 .

30.05.2019 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська видав ОСОБА_2 дублікат виконавчого листа про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5 .

31.05.2019 року ОСОБА_2 звернулася до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою про примусове виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 .

Постановою державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 03.06.2019 року за виконавчим листом відкрито виконавче провадження № 59251292 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 .

Відповідно до довідки Шевченківського відділу Державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за період з 01.06.2019 року по 12.11.2019 року ОСОБА_2 аліменти від ОСОБА_1 на ОСОБА_5 не отримувала.

Постановою державного виконавця у виконавчому провадженні № 59251292 встановлено ОСОБА_1 тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до повного погашення заборгованості зі сплати аліментів.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 знав про стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , оскільки подав до суду, що розглядав справу, заяву про визнання позову в повному обсязі, і після розірвання шлюбу позивач брав активну участь у житті сина, а ОСОБА_2 до 31.05.2019 року щодо примусового стягнення аліментів не зверталася.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дрожак Юлія Миколаївна, про те, що починаючи з 01.06.2015 року по 07.05.2019 року сторони проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарства, виховували сина ОСОБА_5 , пізніше народився син ОСОБА_7 та позивач в цей період повністю забезпечував дітей та всю сім`ю матеріально, є безпідставними, виходячи з наступного.

Як вбачається із частини 1 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Як вбачається із частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дніпровський апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що суд взяв до уваги, що батько оплачував харчування дитини у дитячому садку, однак, це є обов`язком батьків по утриманню дитини та не є доказом перебування дитини на повному утриманні батька або проживання батька разом з сином та його матір`ю. Сам факт народження ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін другого сина ОСОБА_7 не може бути достатнім доказом того, що батько дійсно проживав в період з 01.06.2015 року по 07.05.2019 року разом з матір`ю дитини та сином ОСОБА_5 . Позивач ОСОБА_1 не довів належними да достатніми доказами факт проживання з відповідачкою та сином ОСОБА_5 однією сім`єю в період з 01.06.2015 року по 07.05.2019 року.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дрожак Юлія Миколаївна, про те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги та не застосував норми ч. 4 статті 273 ЦПК України, ч. 2 ст. 197 СК України та пункт 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», є безпідставними, виходячи з наступного.

Частиною 4 статті 273 ЦПК України передбачено, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Як вбачається із частини 2 статті 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.

В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 знав про стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , оскільки подавав до суду, який розглядав справі, заяву про визнання позову в повному обсязі і після розірвання шлюбу позивач ОСОБА_1 брав активну участь у житті сина, а відповідачка за первісним позовом ОСОБА_2 до 31.05.2019 року щодо примусового стягнення аліментів не зверталася.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дрожак Юлія Миколаївна, про те, що заборгованість зі сплати аліментів за ОСОБА_1 виникла не з його вини, адже він не знав і не міг знати про відкрите у його відношенні виконавче провадження, немає жодних підстав для задоволення позовних вимог позивача за зустрічним позовом, є безпідставними, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що 03.06.2019 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 200/12080/14-ц, виданого 30.05.2019 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше за 30% прожиткового мінімуму для дітей його віку, починаючи з 17 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття (том № 1, а.с. 39).

04.06.2019 року на адресу ОСОБА_1 Шевченківським відділом ДВС м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області направлено виклик державного виконавця (том № 1, а.с. 40).

Як вбачається із матеріалів справи, постановою державного виконавця Шевченківського відділу ДВС м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 200/12080/14-ц, виданого 30.05.2019 року. Постанову надіслано сторонам виконавчого провадження до відома (том № 1, а.с. 110).

Частиною 1 статті 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Після звернення ОСОБА_2 до виконавчої служби для примусового виконання рішення, ОСОБА_1 аліменти вчасно не сплачував.

Заборгованість по сплаті аліментів за травень листопад 2019 року позивач за первісним позовом ОСОБА_1 сплатив 13.12.2019 року, аліменти за грудень сплатив у грудні, тому є наявні правові підстави для стягненні пені за червень листопад 2019 року за період просточення сплати з 01.07.2019 року по 12.12.2019 року.

Частиною 1 статті 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Вказане вище співпадає з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, провадження № 14 37цс18).

Представник відповідачки за первісним позовом і позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_2 адвокат Семенова Ольга Геннадіївна надала заяву про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесених нею судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом апеляційної скарги у розмірі 5000,00 грн.

Апеляційний суд вважає, що вказана вище заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається із пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

До заяви про стягнення судових витрат ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Семенова О.Г. надано: договір про надання правової (правничої) допомоги від 03.02.2023 року, ордер AI № 1346782 від 03.02.2023 року; платіжна інструкція, Акт приймання передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 20.08.2023 року до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 93 від 03.02.2023 року (том № 3, а.с. 76 77, 177, 177 зв.; 179).

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обгрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача за первісним позовом і часткового задоволення зустрічного позову.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2023 року і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дрожак Юлія Миколаївна, немає.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дрожак Юлія Миколаївна, залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 березня 2023 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

О.В.Халаджи

Повний текст постанови складений 24 серпня 2023 року

Суддя: О.Д.Канурна