Справа № 203/1649/22
Провадження № 2-др/203/18/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ДОДАТКОВЕ)

22.06.2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Пльохіної В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі №203/1649/22 за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №6» Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу про припинення трудового договору, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

07.06.2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник позивача ОСОБА_1 адвокат Нестеров Є.М. із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якому представник позивача просить суд:

- ухвалити додаткове рішення у справі №203/1649/22, яким стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №6» Дніпровської міської ради (далі КНП «Міська клінічна лікарня №6» Дніпровської міської ради, відповідач) на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу на загальну суму 29500,00 грн.

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

В обґрунтування вимог заяви про ухвалення додаткового рішення представник позивача зазначив, що відповідно до умов договору про надання правової допомоги від 06.05.2022 року №6/5/22, виплата позивачем гонорару адвокату здійснюється за фактом надання послуг протягом 10 робочих днів з дня набрання рішенням суду законної сили. Таким чином, станом на теперішній час оплата за договором ще не була здійснена, і буде здійснена після набрання рішенням суду від 05.06.2023 року законної сили. При цьому ЦПК України встановлено, що відшкодуванню підлягають витрати на професійну правничу допомогу незалежно від того, чи їх вже понесено, чи їх буде понесено.

З огляду на викладене, представник позивача звернувся до суду із заявою про ухвалення судового рішення.

Представник відповідача не подала до суду заперечень проти заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення.

Водночас разом з відзивом на позов від 19.08.2022 року представник відповідача виклала свою правову позицію щодо попередньо заявленої представником позивача суми судових витрат, які поніс та які очікує понести позивач, у зв`язку з розглядом справи. Так, відповідач заперечує проти стягнення з нього витрат на правничу допомогу, посилаючись на необхідність врахування судом критеріїв їх реальності, розумності. Також у судовому засіданні під час розгляду справи по суті представник відповідача заперечувала проти стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу та просила суд відмовити позивачу у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Судове засідання з розгляду заяви було призначено судом на 22.06.2023 року.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за його відсутності. При цьому у заяві представник позивача зазначив, що він підтримує вимоги заяви та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання також не з`явилась. Відповідач та його представник були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення. Причини неявки у судове засідання з розгляду заяви представник відповідача не повідомила, будь-яких заяв чи клопотань щодо участі у судовому засіданні до суду не надсилала.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, керуючись положеннями ст. ст. 211, 223, ч. 4 ст. 270 ЦПК України, розглянув заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за відсутності учасників справи.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась.

Під час розгляду судом заяви про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі судом були досліджені письмові докази, наявні в матеріалах справи, в межах розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

27.05.2022 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся його представник адвокат Нестеров Є.М. з позовною заявою до Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №6» Дніпровської міської ради (далі КНП «Міська клінічна лікарня №6» Дніпровської міської ради, відповідач), в якій позивач просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ КНП «Міська клінічна лікарня №6» Дніпровської міської ради від 04.04.2022 року №63-к про припинення трудового договору з ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на роботі в КНП «Міська клінічна лікарня №6» Дніпровської міської ради на посаді провідного фахівця з питань цивільного захисту;

- стягнути з КНП «Міська клінічна лікарня №6» Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з дня незаконного звільнення по дату ухвалення судового рішення.

Ухвалою суду від 01.06.2022 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.06.2023 року, було задоволено у повному обсязі позов ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №6» Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу про припинення трудового договору, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та визнано протиправним, скасовано наказ Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №6» Дніпровської міської ради від 04.04.2022 року №63-к про припинення трудового договору з ОСОБА_1 , поновлено ОСОБА_1 на посаді фахівця з питань цивільного захисту провідного в Комунальному некомерційному підприємстві «Міська клінічна лікарня №6» Дніпровської міської ради з 04 квітня 2022 року, стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №6» Дніпровської міської ради (адреса місцезнаходження: вул. Батумська, буд. 13, м. Дніпро, 49074; ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 04 квітня 2022 року по 05 червня 2023 року включно у загальному розмірі 96598,08 грн (дев`яносто шість тисяч п`ятсот дев`яносто вісім гривень 08 копійок), зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. Челюскіна, 1; ) повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1984,80 грн (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири гривні 80 копійок) (оригінал квитанції від 24.05.2022 року №0.0..1 на суму 1984,80 грн міститься в матеріалах цивільної справи №203/1649/22), допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 7260,64 грн (сім тисяч двісті шістдесят гривень 64 копійок).

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав суду копії: договору №6/5/22 про надання правничої допомоги від 06.05.2022 року; ордер на надання правничої (правової) допомоги від 06.05.2022 року; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Нестерова Є.М., серії ДП №3604 від 25.01.2018 року, детальний опис послуг з правничої допомоги від 06.06.2023 року, наданих ОСОБА_1 за договором від 06.05.2022 року №6/5/22.

Так, за умовами пунктів 4.1, 4.2, 4.3 розділу 4 договору, гонорар адвоката за договором складає 1000 грн за одну годину роботи. Виплата клієнтом гонорару адвокату здійснюється за фактом надання послуг протягом 10 робочих днів з дня набрання рішенням суду про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу законної сили на підставі підписаних сторонами актів приймання-передачі послуг за даним договором та виставленого адвокатом рахунку. Клієнт повинен самостійно сплачувати судові збори, інші обов`язкові платежі, а також здійснювати інші необхідні витрати.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу ухвалення в цивільній справі додаткового рішення.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати , зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень частин 1 - 6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин 2, 3, 4, 6, 8 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо , зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати .

Аналіз викладених вище норм ЦПК України вказує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Крім того, до складу судових витрат входять і судові витрати зі сплати судового збору, а тому у разі невирішення судом питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу суд може ухвалити додаткове рішення.

Відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 3, ч. 5 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року №5076-VI, договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Відповідно до п. 6, п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ст. ст. 19, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також відповідно до ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Отже, домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 № 904/4507/18 (12-171гс19)).

Аналіз викладеного вище вказує, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Відповідно до положень ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються: складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Суд бере до уваги те, що для вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (постанова Верховного Суду від 02.10.2019 року, справа № 815/1479/18, додаткова постанова Верховного Суду від 05.09.2019 року, справа № 826/841/17, додаткова постанова Верховного Суду від 06.03.2019 року, справа № 922/1163/18).

З урахуванням положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд бере до уваги вказані правові висновки Верховного Суду.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд з прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), заява № 34884/97, п. 30). Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі, якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece)).

Так, як видно з наданих представником позивача письмових доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, які позивач очікує понести, позивачу були надані адвокатські послуги адвокатом Нестеровим Є.М. На підтвердження заявленої до відшкодування суми витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 29500,00 грн, яку очікує понести позивач, представник позивача надав суду, зокрема, детальний опис послуг з правничої допомоги, наданих ОСОБА_1 за договором від 06.05.2022 року №6/5/22, за період судового розгляду цивільної справи з 06.05.2022 року по 05.06.2023 року.

Також суд під час вирішення заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу встановив, що у рішенні суду від 05.06.2023 року суд вирішив питання щодо повернення позивачу, звільненого від сплати судового збору, з Державного бюджету України сплаченого ним судового збору у розмірі 1984,80 грн, натомість не вирішив питання щодо розподілу судового збору між сторонами, а тому на підставі вимог ст. ст. 141, 270 ЦПК України дійшов висновку про необхідність вирішення цього питання з власної ініціативи під час ухвалення додаткового рішення.

V. Висновки суду за результатами розгляду заяви.

З огляду на встановлені судом обставини справи, докази, надані представником позивача на підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу, необґрунтованість заперечень відповідача, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення та відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 29500,00 грн, з урахуванням критеріїв співмірності, розумності та пропорційності. Крім того, враховуючи, що у рішенні суду від 05.06.2023 року судом не вирішено питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору, суд на підставі положень ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1984,80 грн (992,40 грн х 2 = 1984,80 грн).

Тому суд вважає за необхідне задовольнити заяву представника позивача у повному обсязі та ухвалити додаткове рішення в цивільній справі.

Керуючись статтями 3-13, 133, 141, 235, 258, 259, 263-265, 268, 270, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

вирішив:

Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі №203/1649/22 за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №6» Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу про припинення трудового договору, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №6» Дніпровської міської ради (адреса місцезнаходження: вул. Батумська, буд. 13, м. Дніпро, 49074; ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 29500,00 грн (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок).

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №6» Дніпровської міської ради (адреса місцезнаходження: вул. Батумська, буд. 13, м. Дніпро, 49074; ) на користь держави судовий збір у розмірі 1984,80 грн (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири гривні 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ф.М. Ханієва