Справа № 347/1642/19
Провадження № 22-з/4808/3/23
Головуючий у 1 інстанції
Суддя-доповідач Барков
09 лютого 2023 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Баркова В. М.,
суддів Максюти І. О.,
секретар Кузів А. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданнізаяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Кутської селищної ради, ОСОБА_1 про скасування рішення селищної ради про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Косівського районного суду від 26 вересня 2022 року,
У серпні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Кутської селищної ради, ОСОБА_3 про скасування рішення селищної ради про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою.
Ухвалою Косівського районного суду від 25 жовтня 2021 року залучено ОСОБА_1 до участі у справі в якості правонаступника співвідповідача ОСОБА_3 .
Рішенням Косівського районного суду від 26 вересня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Скасовано рішення Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області від 26 листопада 2009 року про надання дозволу ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою з передачі у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства по фактичному користуванню. Стягнуто з Кутської селищної ради та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по 1 984,20 грн з кожного.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Косівського районного суду від 26 вересня 2022 року скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Кутської селищної ради, ОСОБА_1 про скасування рішення селищної ради про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою закрито.

28 листопада 2022 року ОСОБА_1 із застосуванням засобів поштового зв`язку подав до Івано-Франківського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь судовий збір за подання судовий збір у розмірі 1 153,50 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн.

Заяву мотивовано тим, що при ухвалені судового рішення апеляційним судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, що складаються з витрат на сплату судового збору та витрат на правничу допомогу. Докази понесення судових витрат було додано до апеляційної скарги, а саме: документ про сплату судового збору, копію договору № 22-2022 про надання правової (правничої) допомоги та копію акта про надання послуг від 09 жовтня 2022 року. При цьому договором про надання правової (правничої) допомоги визначений фіксований розмір винагороди адвокат, а тому не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені судовими повістками, тому суд відповідно до положень ст. 372 ЦПК України розглянув справу без їх участі без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 5 статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою-п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу (частина шоста статті 142 ЦПК України).

Відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Колегія суддів зауважує, що особі гарантується право на звернення до суду за захистом та право на позов. ЦПК України передбачає компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

При цьому, звернення до суду із позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у серпні 2019 року в порядку цивільного судочинства звернувся до Косівського районного суду івано-Франківської області із позовом про скасування рішення селищної ради про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Між тим, на момент подачі позову до суду існувала усталена судова практика щодо розгляду подібних вимог в порядку адміністративного судочинства.

Так, у постановах від 21 березня 2018 року (справа № 536/233/16-ц), 24 квітня 2018 року (справа № 401/2400/16-ц), 30 травня 2018 року (справа № 826/5737/16), 19 червня 2018 року (справа № 922/864/17) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність чи користування, а відмова особі в наданні земельної ділянки, яка висловлена шляхом відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо її відведення, сама по собі не є порушенням цивільного права цієї особи за відсутності обставин, які свідчать про наявність у неї або інших заінтересованих осіб відповідного речового права щодо такої земельної ділянки.

Проект відведення земельної ділянки не визначений законом як підстава набуття права на земельну ділянку і не є правовстановлюючим документом.

Якщо особа звертається до відповідного органу з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду якого цей орган приймає відповідне рішення, то в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Позивача не можна вважати не обізнаним у тому, що заявлені ним вимоги мали розглядатися в порядку адміністративного судочинства, оскільки позовна заява підготовлена адвокатом (том 1 а.с. 26-28) і тому такі його дії є необґрунтованими та такими, що зумовлювали необхідність процесуального реагування відповідачем, що призводило до витрат часу та підготовку і надіслання суду клопотань, заперечень, перебування в судових засіданнях, звернення за правовою допомогою до адвоката і саме такі дії позивача призвели до витрат, які відповідач поніс у зв`язку із заявленим до нього позовом.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає обґрунтованою вимогу відповідача про компенсацію судових витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги та оплату правової допомоги.

На підтвердження витрат на правничу допомогу відповідачем надано: договір про надання правової допомоги № 22-2022 від 06 жовтня 2022 року; акт наданих послуг від 09 жовтня 2022 року (том 1 а.с. 224, 225).

Відповідно до п. 1, 3 договору про надання правової допомоги, розмір гонорару, який клієнт має сплатити за складання апеляційної скарги становить 2 000 грн.

В акті наданих послуг зазначено, що на складання апеляційної скарги адвокатом витрачено три дні з 07 по 09 жовтня 2022 року. Також цим актом підтверджується оплата відповідачем наданих послуг в обумовленому договором розмірі.

З урахуванням критеріїв співмірності, складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів вважає, що витрати відповідача на правничу допомогу в розмірі 2 000 грн є обґрунтованими.

Згідно квитанції, відповідачем за подачу апеляційної скарги сплачено 1 153 грн 50 коп.

Керуючись статтями 141, 142, 270 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 1 153 (одна тисяча сто п`ятдесят три) грн. 50 грн. та оплатою послуг адвоката в сумі 2 000 (дві тисячі) грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 лютого 2023 року.

Судді В. М. Барков

В. М. Луганська

І. О. Максюта