справа № 156/643/23
Провадження № 2/156/138/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
25 серпня 2023 року Іваничівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Бєлоусова А.Є.,
з секретарем судових засідань Кицею Л.Ф.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 у смт. Іваничі Волинської області цивільну справу (в порядку загального позовного провадження) за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Колодійчук Наталія Володимирівна, до ОСОБА_2 про виселення відповідача з житлового приміщення,
ВСТАНОВИВ:
1. Стислий виклад позиції сторони позивача
1.1. Представниця позивачки ОСОБА_1 -адвокат Колодійчук Н.В. (діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 1618, виданого 21.03.2017 Радою адвокатів Полтавської області, ордера про надання правничої допомоги серії ВІ N 1145683, виданого 25.05.2023 АО "ВАШ НАДІЙНИЙ АДВОКАТ") звернулась 19.06.2023 до Іваничівського районного суду Волинської області з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про виселення з житлового приміщення. Вказана позовна заява надійшла до суду 19.06.2023 (вх. № 1811/2023).
1.2. Представниця позивачки зазначає, що ОСОБА_1 є власницею житлового приміщення - квартири з надвірними спорудами (літня кухня, гараж, сарай), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі зареєстровано місце проживання самої позивачки та її малолітньої доньки ОСОБА_3 . Також у цій квартирі мешкає без реєстрації колишній чоловік позивачки - ОСОБА_2 .
1.3.З 2014 року і дотепер спільне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у згаданому житловому приміщенні стало неможливим з причин частого зловживання відповідача алкоголем, вчинення ним сварок у родині, домашнього насильства щодо позивачки в присутності малолітньої дитини.
1.4. Відповідача неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння домашнього насильства, поліцейськими до нього було застосовано терміновий заборонний припис, однак ОСОБА_2 порушував вимоги заборонного припису.
1.5. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 впродовж тривалого часу не проживають разом як сім`я, не ведуть спільного господарства, шлюб між ними розірвано, відповідач жодним чином не допомагає позивачів по господарству, не бере участі в витратах на ремонт житла та оплату за спожиті комунальні послуги.
1.6. За твердженням представниці позивачки, така поведінка ОСОБА_2 право ОСОБА_1 "на мирне користування своїм майном", завдає моральних страждань позивачів та її малолітній дитині. Адвокат посилається на норми ст. 41 Конституції України, ст. 11, 317,319,401,402,406 Цивільного кодексу (ЦК) України, просить виселити відповідача з житлового приміщення, належного позивачці.
1.5. Позивачка ОСОБА_1 , її представниця - адвокат Колодійчук Н.В. для участі в судовому розгляді цивільної справи не прибули, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце здійснення засідань, представниця позивачки в окремих поданих клопотаннях зазначила, що не заперечує проти розгляду справи № 156/643/23 без її участі та без участі ОСОБА_1 за наявними у справі матеріалами, сторона позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення в справі (за наявності передбачених законом підстав).
2. Стислий виклад позиції відповідача
2.1. Згідно з довідкою Управління ДМС України у Волинській області від 13.06.2023, наданою на запит суду, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 78).
2.2. Відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце здійснення судових засідань у справі шляхом направлення судових повісток та опублікування оголошень на офіційному вебсайті «Судова влада України», відповідач для участі в судовому розгляді справи не прибув, про наявність поважних причин для цього суду не повідомив, відзиву на позов не надав, будь-які заяви (клопотання) від ОСОБА_2 до суду не надходили.
2.3. Згідно з ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
2.4. Оскільки у справі № 156/643/23 всі згадані умови дотримані, суд в ухвалі від 25.08.2023 прийняв рішення про здійснення заочного розгляду справи за правилами гл. 11 розд. ІІІ ЦПК України.
3. Заяви (клопотання) учасників справи; інші процесуальні дії в справі
3.1. За час судового розгляду справи № 156/643/23 додаткові заяви (клопотання) від сторін до суду не надходили.
3.2. Ухвалою судді від 28.06.2023 позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 прийнята до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі, прийнято рішення про здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 24.07.2023 на 13 год. 00 хв..
3.3. У зв`язку з неявкою до суду відповідача для участі в засіданні, призначеному на 24.07.2023 на 13 год. 00 хв., відкладено підготовче засідання в розглядуваній справі на 07.08.2023 на 13 год.00 хв., про що повідомлені сторони.
3.4. Ухвалою суду від 07.08.2023 у зв`язку з неявкою відповідача відкладено підготовче засідання у справі № 156/643/23 на 25.08.2023 на 13 год. 00 хв., про що повідомлені сторони.
3.5. Ухвалою суду від 07.08.2023 підготовче провадження в справі N 156/643/23 закрито, призначено розгляд справи по суті на 25.08.2023 на 13 год. 00 хв., про що повідомлені сторони.
4. Фактичні обставини, встановлені судом; докази, надані сторонами в справі
4.1. Згідно зі ст.4 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд відповідно до ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
4.2. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатись як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ст.81 ЦПК України); обставини, що мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
4.3. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст. 82 ЦПК України).
4.4. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ч.3 ст. 82 ЦПК України).
4.5. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст. 82 ЦПК України). Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України).
4.6. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини.
4.7. Позивачка ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Заставне Іваничівського району Волинської області, є громадянкою України, внесена до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .(а. с. 13-16).
4.8. Згідно з договором дарування від 27.12.2004, посвідченим державним нотаріусом Іваничівської державної нотаріальної контори Волинської області, N за реєстром 2443, ОСОБА_4 подарував ОСОБА_1 , а обдаровувана прийняла в дар квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 17-19). Відтак, позивачка є власницею згаданої квартири.
4.9. Згідно з витягом від 16.05.2023 N 710/01/09-05.2023 у вказаному житловому приміщенні зареєстроване місце проживання двох осіб: ОСОБА_1 та її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 20).Як убачається зі змісту свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 21.10.2010 Відділом ДРАЦС Іваничівського РУЮ Волинської області, батьками малолітньої ОСОБА_3 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 25).
4.10. Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 19.04.2023 у справі N 156/81/23 шлюб, укладений 11.09.2004 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розірвано (а.с. 21-24).
4.11. Як убачається з наданих стороною позивача відомостей щодо розгляду справ з офіційного вебсайту "Судова влада України" та копій постанов суддів Іваничівського районного суду Волинської області, ОСОБА_2 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за домашнє насильство, такі випадки стались, зокрема, 26.08.2014, 28.06.2020, 24.01.2023 (а.с. 27-36). Поліцейським СРПП Відділу поліцейської діяльності N 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області Гаврилюк І.І. 14.05.2023 було складено щодо кривдника ОСОБА_2 терміновий заборонний припис у зв`язку зі скоєнням домашнього насильства психологічного та фізичного характеру щодо ОСОБА_1 (а.с.37).
4.12. Позивачкою надані до суду квитанції з терміналів АТ "Ощадбанк", котрі свідчать про систематичну сплату ОСОБА_1 коштів за спожиті комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 за 2021,2022,2023 роки (а.с. 38-48).
4.13. Згідно з листом Центру надання соціальних послуг Іваничівської селищної ради від 17.05.2023 N 058/01-06/2-23, наданим на адвокатський запит, ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння вчиняє скандали, сварки в сім`ї, що негативно впливає на психологічний стан дружини ОСОБА_1 та малолітньої доньки ОСОБА_5 , з ним з цього приводу неодноразово проводились профілактично -роз`яснювальні заходи, однак ОСОБА_2 рекомендації сприймає поверхнево, ігнорує їх (а.с. 53-54).
4.14. Згідно з листом Служби в справах дітей Іваничівської селищної ради від 17.05.2023 N 048/09-22/2-23, наданим на адвокатський запит, ОСОБА_2 неодноразово в стані алкогольного сп`яніння вчиняв скандали в присутності малолітньої доньки ОСОБА_5 , вчиняв психологічне насильство щодо самої дитини, з цього приводу з ним проведено профілактично -роз`яснювальну роботу (а.с. 57).
4.15. Згідно з актом обстеження умов проживання, складеним 12.01.2023 начальником ССД Іваничівської селищної ради Ж. Гринюк, керівником Центру надання соціальних послуг Іваничівської селищної ради А. Іванчук, ст. дільничним офіцером поліції І. Атлас, житлово- побутові умови проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 є добрими, однак батько дитини ОСОБА_2 час від часу зловживає алкоголем, влаштовує сварки в присутності малолітньої дитини (а.с. 58-59).
4.17. Будь-яких інших доказів, котрі б відповідали критеріям належності й допустимості, на підтвердження своїх позицій до суду учасниками справи надано не було.
5. Оцінка суду
5.1. Вирішуючи заявлені позивачкою вимоги по суті, суд виходить з такого.
5.2. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу (ЦК) України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
5.3. Ст. 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності визнано непорушним.
5.4. Відповідно до ч.1 ст. 316 Цивільного кодексу (ЦК) України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст. 317 ЦК України). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
5.5. Визнанням права кожного на мирне володіння своїм майном, по суті, гарантовано право власності (ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950), яка набрала чинності для України з 11.09.1997).
5.6. Нормами ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
5.7. Відповідно до ст. 325 ЦК України суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими.
5.8. Як зазначено в ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
5.9. Як встановлено судом під час розгляду справи № 156/643/23, позивачка є єдиною власницею квартири з надвірними спорудами (літня кухня, гараж, сарай), розташованої за адресою: АДРЕСА_3 (колишнє найменування - АДРЕСА_1 . Отже, саме ОСОБА_1 належать правомочності щодо володіння, користування, розпорядження згаданим об`єктом нерухомого майна.
5.10. Відповідач ОСОБА_2 є колишнім чоловіком позивачки, ОСОБА_1 у позовній заяві визнала, що вона з власної доброї волі дозволила чоловікові на безоплатній основі використовувати належне їй житлове приміщення для проживання; на теперішній час відповідач не є членом сім`ї позивачки, оскільки шлюбі між ними розірвано за рішенням суду, вони не ведуть спільного господарства, не мають взаємних прав та обов`язків щодо один одного.
5.11. Відповідно до ч.1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду (ч.1 ст. 402 ЦК України).
5.12. Згідно зі ст. 403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном.
5.13. Відповідно до ч.3 ст. 404 ЦК України право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо). Згідно з ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
5.14. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення (ч.2 ст. 406 ЦК України).
5.15. Як вбачається з досліджених судом доказів, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (в той час коли він ще перебував у шлюбі з позивачкою) фактично були встановлені відносини сервітуту на право користування житлом позивачки. На теперішній час ОСОБА_1 вимагає від ОСОБА_2 в судовому порядку припинення використання ним нерухомого майна позивачки, оскільки відповідач часто вчиняє домашнє насильство щодо позивачки та малолітньої дитини.
5.16.Стороною позивача доведено той факт, що ОСОБА_2 скоював домашнє насильство щодо ОСОБА_1 та її малолітньої дитини, притягувався до адміністративної відповідальності за такі діяння, настання цього виду відповідальності та вжиті уповноваженими суб`єктами заходи профілактичного характеру не спонукали відповідача змінити свою поведінку на краще (доклад. див. п. 4.11, 4.12.-4.16. цього рішення суду). Така поведінка відповідача порушує право позивачки на «мирне володіння своїм майном».
5.18. Також Верховний Суд у постанові від 27.10.2021 у справі № 128/2294/17 (провадження № 61-4491св21) підтвердив, що запобігання випадкам знущання, залякування та насильства є достатньою підставою для припинення права користування житлом шляхом виселення.
5.19. Як зазначено у ст. 116 Житлового кодексу України від 30.06.1983 № 5464-X (зі змінами), якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.
5.20. Вказана норма за аналогією закону (ч.9 ст. 10 ЦПК України) може бути застосована і до спірних відносин, котрі виникли між позивачкою та відповідачем.
5.21. Отже, за підсумками розгляду цивільної справи № 156/643/23 суд дійшов висновку про те, що право ОСОБА_1 на «мирне володіння своїм майном» порушується відповідачем, підлягає судовому захисту, застосування пропонованого позивачкою способу захисту порушеного права шляхом виселення відповідача з житлового приміщення (без надання іншого жилого приміщення) є доцільним, заявлені вимоги підлягають задоволенню.
6. Розподіл судових витрат між сторонами
6.1. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
6.2. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
6.4. Сторона позивача не надала до суду інших документів на підтвердження судових витрат.
6.5. Відповідач ОСОБА_2 не заявляв про наявність понесених ним судових витрат в цивільній справі № 156/643/23.
6.6. Загальні правила розподілу судових витрат між сторонами визначені положеннями ст. 141 ЦПК України. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
6.7. Оскільки рішенням суду від 25.08.2023 у справі № 156/643/23 вимоги немайнового характеру ОСОБА_1 до ОСОБА_2 були задоволені, то суд стягує з відповідача на користь позивачки понесені витрати щодо сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн..
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 316,319,321,325,328,401,403,404,406 Цивільного кодексу України, ст. 3,4,5,10,12,13,19,133,141,258,259,264,265,280, 281, 284, 285 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення відповідача з житлового приміщення задовольнити.
Виселити ОСОБА_2 з житлового приміщення - квартири з надвірними спорудами (літня кухня, гараж, сарай), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , належної на праві власності ОСОБА_1 , без надання відповідачу іншого житлового приміщення.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені позивачкою витрати щодо сплати судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.
Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

1)позивачка ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_4 );

2)відповідач ОСОБА_2 (відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків у справі відсутні; паспорт громадянина України НОМЕР_3 ; адреса проживання: зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_4 ).

Суддя А. Є. Бєлоусов