Справа № 461/8614/17 Головуючий у 1 інстанції: Фролова Л.Д.
Провадження № 22-ц/811/966/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Цьони С.Ю.

з участю: представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 5 серпня 2021 року у справі за поданням Шевченківського ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про звернення стягнення на незареєстроване майно ОСОБА_4 , -

в с т а н о в и в:

В липні 2021 року Шевченківський ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) звернувся до суду з поданням про звернення стягнення на незареєстроване майно ОСОБА_4 .

Подання мотивує тим, що на примусовому виконанні у відділі ДВС перебувають виконавчі провадження про стягнення з боржника ОСОБА_4 на користь стягувача ОСОБА_5 заборгованості у сумі 1 448 314,92 грн. Зазначає, що державним виконавцем вжиті всі заходи примусового виконання в межах Закону України «Про виконавче провадження», однак такі не дозволяють виконати рішення суду у зв`язку з відсутністю майна у боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не дозволяє виконати рішення суду у розумні строки. В той же час, державному виконавцю стало відомо про наявність у боржника нерухомого майна, яке належить йому на праві власності, однак не зареєстроване в установленому порядку за ним. Дані відомості були надані стягувачем у виконавчому провадженні ОСОБА_5 , з яких вбачається, що ОСОБА_4 був учасником ТзОВ «Техн-Ас». Даним підприємством було придбано нерухоме майно (цілісний майновий комплекс), на яке було видано свідоцтво про право власності. Зазначає, що 25 листопада 2009 року протоколом загальних зборів учасників ТзОВ «Техн-Ас» це нерухоме майно передано у приватну власність фізичних осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Право власності на передане майно у товариства виникало на підставі рішення Господарського суду Львівської області. Зазначає, що на даний час це рішення загальних зборів учасників ТзОВ «Техна-Ас» не реалізовано фізичними особами, а нерухоме майно не зареєстровано. Діяльність ТзОВ «Техн-Ас» у 2011 році припинено. Тобто нерухоме майно, на яке рішенням Господарського суду Львівської області визнано право власності за ТзОВ «Техн-Ас» та частина якого передана товариством боржнику, не зареєстровано в установленому порядку.

Просить суд надати дозвіл на звернення стягнення на незареєстроване в законному порядку нерухоме майно з метою виконання рішення суду на підставі виконавчого листа №461/2066/17, виданого Галицьким районним судом м. Львова 22 березня 2019 року, та виконавчого листа №461/8614/17, виданого Галицьким районним судом м. Львова 15 травня 2020 року; надати дозвіл на реалізацію визначеної частки майна боржника у спільному майні, а саме: 1/2 нерухомого майна загальною площею 1298,9 кв. м під літерою Б-2, за адресою: АДРЕСА_1 , яке передано у приватну власність фізичній особі ОСОБА_4 25 листопада 2009 року протоколом №25/11 загальних зборів учасників ТзОВ «Техн-Ас», право власності на яке у товариства виникло на підставі рішення Господарського суду Львівської області (справа №9/79 від 6 травня 2008 року), яке не зареєстровано боржником у встановленому законом порядку.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 5 серпня 2021 року надано дозвіл на звернення стягнення на незареєстроване в законному порядку нерухоме майно з метою виконання виконавчого листа №461/2066/17, виданого Галицьким районним судом м.Львова 22 березня 2019 року, та виконавчого листа №461/8614/17, виданого Галицьким районним судом м. Львова 15 травня 2020 року. Надано дозвіл на реалізацію визначеної частки майна боржника у спільному майні, а саме: 1/2 нерухомого майна загальною площею 1298,9 кв. м під літерою Б-2, за адресою: АДРЕСА_1 , яке передано у приватну власність фізичної особи ОСОБА_4 25 листопада 2009 року згідно протоколу №25/11 загальних зборів учасників ТзОВ «Техн-Ас», право власності на яке у товариства виникло на підставі рішення Господарського суду Львівської області (справа №9/79 від 6 травня 2008 року), яке не зареєстровано боржником у встановленому законом порядку.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_3 .

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що він є кредитодавцем боржника ОСОБА_4 та іпотекодержателем об`єкта нерухомого майна, дозвіл на реалізацію 1/2 частини якого було надано судом першої інстанції. Вказує, що суд першої інстанції не з`ясував всі обставини справи, зокрема не з`ясував наявність зареєстрованого у передбаченому законодавством порядку пріоритетного права у нього, як іпотекодержателя, звернути стягнення на спірне нерухоме майно, порушив норми процесуального права та не застосував норми Закону України «Про іпотеку», які мали би бути застосованими під час розгляду подання. Просить скасувати ухвалу та відмовити у задоволенні подання.

Постановою Львівського апеляційного суду від 21.07.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 5 серпня 2021 року залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 23.03.2023 року касаційну скаргу ОСОБА_4 , яка підписана представником ОСОБА_7 , задоволено частково. Постанову Львівського апеляційного суду від 21 липня 2022 року скасовано. Справу № 461/8614/17 направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 на заперечення вимог апеляційної скарги, представника відповідача ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи подання державного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 у добровільному порядку рішення суду про стягнення боргу на користь стягувача ОСОБА_5 не виконав, борг не повернув, а також, зважаючи на значну суму заборгованості, здійснювані державним виконавцем заходи щодо пошуку майна боржника, за рахунок якого можливо задовольнити вимоги стягувача, у ході яких виявлено належність боржнику на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_6 нерухомого майна, 1/2 частка з яких визначена боржнику в судовому порядку, однак ним не зареєстрована.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 26 березня 2019 року разом із заявою ОСОБА_5 про відкриття виконавчого провадження в Шевченківський відділ ДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) надійшов на виконання виконавчий лист №461/2066/17, виданий Галицьким районним судом м.Львова 22 березня 2019 року, про стягнення солідарно із ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 боргу в сумі 405 000 грн. Постановою від 27 березня 2019 року відкрито виконавче провадження № 58730552 та накладений арешт на майно боржника.

25 червня 2021 року до цього відділу виконавчої служби надійшов виконавчий лист №461/8614/17, виданий Галицьким районним судом м.Львова 15 травня 2020 року, про стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 основного боргу за договором позики у розмірі 20 000 доларів США, договірної відповідальності у сумі 20 000 доларів США, всього: 40 000 доларів США, що станом на 18 квітня 2018 року відповідно до офіційного курсу НБУ становило 1 043 314,92 грн., всього: 1 448 314,92 грн. Постановою від 29 червня 2021 року відкрито виконавче провадження № 65913378.

Копії постанов було скеровано у реєструючі органи, а також для забезпечення виконання рішення суду накладено обтяження в Державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та рухомого майна. Крім того, скеровано вимогу у Львівський міський відділ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області щодо надання інформації реєстрації боржником актів цивільного стану, а саме: укладання шлюбу/розірвання шлюбу, зміни прізвища, смерті тощо та ряд запитів про надання інформації щодо наявності будь-якого зареєстрованого за ОСОБА_4 майна.

29 червня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження та про арешт майна боржника у виконавчому провадженні.

2 квітня 2019 року у відділ ДВС з`явився боржник та повідомив, що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та офіційно працює у ПП «Фарм - Сервіс», що знаходиться за адресою: м.Львів вул. Коперника, 54.

Встановлено, що боржник дійсно отримує доходи у ПП «Фарм-Сервіс», на які було звернуто стягнення відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

16 травня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника ОСОБА_4 .

Під час проведення виконавчих дій встановлено, що згідно електронних відповідей ГУ ПФУ та ДСФ України у боржника наявні відкритті рахунки у банківських установах. 2 квітня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, яку скеровано у АТ «Піреус Банк МКБ», АТ «Банк Січ», АТ «Банк Альянс», АКБ «Індустріалбанк». Відповіді з банків свідчать про відсутність коштів на рахунках боржника.

25 вересня 2019 року відповідно до вимог ст.68 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника. На депозитний рахунок Шевченківського ВДВС у місті Львові Західного МР МЮ (м.Львів) надходять щомісячно кошти із заробітної плати боржника на виконання рішення суду. Однак, згідно облікової картки на зведене виконавче провадження №65930620, всього з ОСОБА_4 підлягає стягненню 1 448 314,92 грн., при цьому, в процесі виконання стягнуто 9 360,54 грн., а залишок, що підлягає стягненню, складає 1 438 954,38 грн.

Згідно відповіді ГУНП у Львівській області на виконання постанови Залізничного ВДВС у м.Львів ГТУЮ у Львівській області від 16 травня 2019 року ВП №58730552 про розшук майна боржника, транспортні засоби, які вказано у постанові від 24 червня 2019 року, внесено в систему відео-фіксації номерних знаків транспортних засобів «Відеоконтроль Рубіж».

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження вбачається, що на нерухоме майно ОСОБА_4 накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника.

З відповіді Пенсійного фонду України, щодо осіб, які отримують пенсії, вбачається, що інформація про отримання ОСОБА_4 пенсії відсутня.

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями, у ОСОБА_4 відкрито 7 рахунків в різних банках. Як вбачається з відповіді АТ «Банк Альянс» - на рахунок, що відкритий на ім`я ОСОБА_4 було накладено арешт в сумі 445 856,60 грн., видаткові операції зупинено. Згідно відповіді ПАТ АКБ «Індустріал Банк», на рахунки боржника накладено арешт. Зазначено, що залишок коштів на рахунку боржника становить 0 грн. Згідно відповіді АТ «Банк Січ», на рахунку боржника відсутні кошти на рахунку для виконання постанови державного виконавця. Крім того, зупинені видаткові операції, та залишок коштів станом на 9 квітня 2019 року становить 0 грн. Тобто, з банківських рахунків боржника на депозитний рахунок відділу ДВС грошові кошти не надходять у зв`язку з їх відсутністю.

Із звіту про здійснення відрахувань та виплат ПП «Фарм - Сервіс» вбачається, що ОСОБА_4 за вересень-жовтень 2019 року нараховано 2 571,43 грн.; за листопад 2019 року нараховано 2 250 грн.; за грудень 2019 року нараховано 2 250 грн. ОСОБА_4 надав начальнику Шевченківського ВДВС м.Львова заяву про відсутність можливості сплатити заборгованість. Зазначив, що отримує доходи в приватному підприємстві «Фарм-Cервіс», тому просив стягнути заборгованість з заробітної плати.

10 квітня 2019 року у відділ ДВС надійшла заява боржника разом із рішенням Шевченківського районного суду м.Львова у справі №466/5634/14-ц про скасування свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна №23475881, про що свідчить запис (відмітка про реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №10443351).

Судом встановлено, що виконавчі дії були проведені у повному обсязі та у відповідності до приписів Закону України «Про виконавче провадження», однак не дозволили державному виконавцю виконати рішення суду.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 10 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 48 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

У статті 50 ЗУ «Про виконавче провадження» законодавець визначив, у якому порядку звертається стягнення на об`єкти нерухомого майна фізичної особи. Частинами третьою-четвертою статті 50 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Відповідно до частини десятої статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що нею чітко визначена умова, за якої суд вирішує питання звернення стягнення на нерухоме майно боржника, це відсутність реєстрації права власності за боржником в установленому законом порядку.

Системне тлумачення статті 50 ЗУ «Про виконавче провадження», статті 440 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що виконавець має право звернутися до суду з поданням у випадку, якщо наявне нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване за боржником.

Звертаючись до суду з поданням, державним виконавцем зазначено, що судове рішення про стягнення із боржника коштів не виконується, при цьому право власності на 1/2 нерухомого майна загальною площею 1298,9 кв. м під літерою Б-2, за адресою: АДРЕСА_1 , яке передано у приватну власність фізичної особи ОСОБА_4 25 листопада 2009 року згідно протоколу №25/11 загальних зборів учасників ТзОВ «Техн-Ас» не зареєстроване в установленому Законом порядку за ним. Тому просив межах виконання виконавчого провадження звернути стягнення на вказане майно, яке належить на праві власності ОСОБА_4 з метою виконання рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що ТзОВ «Техн-Ас» було придбано нерухоме майно - цілісний майновий комплекс, за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 28 червня 1996 року за реєстровим номером 1-3242, на яке було видано свідоцтва про право власності від 4 січня 1997 року реєстраційний номер №46.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Техн-Ас» було проведено реконструкцію вказаного цілісного майнового комплексу та рішенням Господарського суду Львівської області у справі №9/79 від 6 травня 2008 року визнано право власності на реконструйоване майно за ТзОВ «Техн-Ас» із збільшеною загальною площею (до 1298,9 кв. м), зобов`язано відповідача - ТзОВ «Технобуд» передати ТзОВ «Техн-Ас» за актом приймання-передачі об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, рішення Господарського суду Львівської області у справі №9/79 від 6 травня 2008 року, яке набрало законної сили, є правовстановлюючим документом на об`єкт нерухомого майна загальною площею 1298,9 кв. м відповідно до п.10 додатку №2 «Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно», яке затверджене наказом від 7 лютого 2002 року № 7/9 та зареєстровано в Міністерстві Юстиції 18 лютого 2002 року за №157/6445.

25 листопада 2009 року відповідно до протоколу загальних зборів №25/11, учасниками ТзОВ «Техн-Ас» було прийнято рішення про передачу у власність ОСОБА_4 та ОСОБА_6 пропорційно (у рівних долях) - по 50 відсотків кожному за актом приймання-передачі нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності за ТзОВ «Техн-Ас» в ОКП Львівської обласної ради БТІ та експертної оцінки за реєстраційним номером 23475881 за типом об`єкту: реконструйоване приміщення літ.Б-2 загальною площею 1298,9 кв.м, що підтверджується свідоцтвом про власність на цілісний майновий комплекс від 4 січня 1997 року, реєстраційний номер 469, виданим Фондом держмайна України на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого у Четвертій Львівській державній нотаріальній конторі, витягом про реєстрацію, виданим Львівським БТІ 28 червня 1996 року за номером реєстру 1-3242, а також актом прийому-передачі від 4 січня 1997 року.

30 грудня 2009 року Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради видано ОСОБА_4 та ОСОБА_6 свідоцтва про право власності на це нерухоме майно.

Договором від 17 лютого 2011 року були впорядковані, а саме визнані та виконані взаємні однорідні зобов`язання із корпоративних відносин щодо розподілу часток у статутному капіталі ТзОВ «Техн-Ас» у зв`язку із виходом із числа учасників ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 13 березня 2015 року (справа за №466/5634/14-ц) визнано недійсним та скасовано наказ Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради № 2701-НЖ-Ш від 30 грудня 2009 року «Про оформлення права власності на нежитлові приміщення на АДРЕСА_1 ». Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності від 30 грудня 2009 року, яке посвідчує, що 1/2 ідеальна частка нежитлових приміщень під літерою «Б-2», які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_6 . Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності від 30 грудня 2009 року, яке посвідчує, що 1/2 ідеальна частка нежитлових приміщень під літерою «Б-2», які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 . Скасовано державну реєстрацію права спільної часткової власності 1/2 ідеальної частки нежитлових приміщень під літерою «Б-2», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані за ОСОБА_4 , яка проведена 31 грудня 2009 року, реєстраційний номер 23475881; скасовано державну реєстрацію права спільної часткової власності 1/2 ідеальної частки нежитлових приміщень під літерою «Б-2», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстровані за ОСОБА_6 , яка проведена 31 грудня 2009 року, реєстраційний номер 23475881. Скасовано свідоцтво про право власності ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на нерухоме майно.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 16 липня 2010 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_6 з одного боку (іпотекодавці) та Акціонерним товариством (Іпотекодержатель) було укладено Договір іпотеки N.0378-ІД-1, за умовами якого іпотекодавці передали, а Іпотекодержатель прийняв в іпотеку нежитлові приміщення під літ. "Б-2" загальною площею 1 298, 9 м.кв., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згодом, на підставі Договору від 05 вересня 2018 року про відступлення прав за Договором іпотеки Ne0378-Д-1 АТ "Прокредит банк" передав, а ТОВ "ФК "Алькор інвест" прийняв всі права вимоги за вказаним Договором іпотеки від 16 липня 2010 року. Пізніше, на підставі Договору від 05 вересня 2018 року про відступлення прав за Договором іпотеки N0378-ІД-1 ТОВ "ФК "Алькор інвест" передало, а ОСОБА_3 як новий Іпотекодержатель прийняв всі права вимоги за вищезазначеним Договором іпотеки від 16 липня 2010 року. Таким чином, станом на сьогодні ОСОБА_3 , є Кредитодавцем Боржника - ОСОБА_4 та Іпотекодержателем об?єкту нерухомого майна, дозвіл на реалізацію 1/2 частини якого було надано Галицьким районним судом м. Львова Ухвалою від 05 серпня 2021 року.

На вказану обставину суд першої інстанції уваги не звернув, не з`ясував це питання і не дав цій обставині належної правової оцінки.

Вирішуючи подання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, суд має брати до уваги інтереси не тільки ОСОБА_5 , а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із задоволенням подання, зокрема іпотеко держателя ОСОБА_3 .

Апеляційний суд наголошує на тому, що недопустимо на момент вирішення подання вирішувати питання права та охоронювані законом інтереси особи, яка не є учасником цього судового процесу.

З урахуванням зазначеного апеляційний суд, дійшов до висновку, що подання виконавця, є необґрунтованим та передчасним.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення, яким фактично вирішив питання про права та обов`язки ОСОБА_3 , який не був залучений до участі у даній справі, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні подання.

Колегія суддів, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з вищевикладених підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись: п.2 ч.1 ст.374, ст.ст. 376, 381-384, ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 5 серпня 2021 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні подання Шевченківського ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про звернення стягнення на незареєстроване майно ОСОБА_4 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 14.08.2023 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.