Справа № 953/9257/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2023 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді Губської Я.В.,

за участю: секретаря судових засідань Мордухович К.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою Харківської міської ради (м.Харків м-н Конституції 7), заінтересовані особи: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (м.Харків м-н Конституції 16), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання спадщини відумерлою та передачу нерухомого майна у власність територіальної громади м.Харкова,-

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Харкова 19.05.2021 надійшла заява Харківської міської ради, в якій заявник просить визнати відумерлою спадщиною квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 37,7 кв.м., житловою площею 19,9 кв.м., яка належала на праві приватної власності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; передати квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 37,7 кв.м., житловою площею 19,9 кв.м. у комунальну власність територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради.

В обґрунтування заяви посилались на те, що згідно з листом Харківського МВ ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 02.07.2020 №3908/22.1-09 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено актовий запис про смерть №4198 від 16.03.2018. За таких обставин, часом відкриття спадщини є ІНФОРМАЦІЯ_1 . Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця або місцезнаходження його нерухомого майна, тобто квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 37,7 кв.м., житловою площею 19,9 кв.м. Також, згідно інформації приватизаційної справи, наданої КП «Харківське МБТІ» власником квартири квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 37,7 кв.м., житловою площею 19,9 кв.м. є ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.06.1997 за № НОМЕР_1 , виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду. Вказали, що квартира АДРЕСА_3 , розташована на 6 поверсі 9 поверхового житлового будинку, загальною площею 37,7 кв.м., житловою площею 19,9 кв.м. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформація щодо власника квартири АДРЕСА_3 , відсутня. Отже, останнім власником спірної квартири є померлий ОСОБА_3 . Враховуючи, що власник квартири ОСОБА_3 помер, просили визнати відумерлою спадщиною квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 37,7 кв.м., житловою площею 19,9 кв.м.та передати вказану квартиру у комунальну власність територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова Попраса В.О. від 31 травня 2021 відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. Витребувано від П`ятої Харківської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи після померлого ОСОБА_3 .

Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова Попраса В.О. від 11.08.2021 клопотання заявника ХМР про витребування доказів задоволено.

21.09.2021 на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями з підстав звільнення судді ОСОБА_4 у відставку, цивільна справа надійшла в провадження судді Губської Я.В.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова від 16.03.2023 залучено до участі у справі третіх осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки вказані особи є спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 .

Представник заявника ХМР в судове засідання не з`явився, на електронну пошту суду надав заяву про розгляд справи за їх відсутністю.

Інші сторони в судове засідання не з`явились, повідомлялись про час та місце слухання справи належним чином.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.

Згідно статтею 334 ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Так, судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено актовий запис про смерть №4198 від 16.03.2018.

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме квартиру АДРЕСА_3 . Вказана квартира належала ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.06.1997 за № НОМЕР_1 , виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду..

Згідно інформації приватизаційної справи, наданої КП «Харківське МБТІ» від 04.08.2018 власником квартири квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 37,7 кв.м., житловою площею 19,9 кв.м. є ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.06.1997 за № НОМЕР_1 , виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №255528086 від 06.05.2021, інформація щодо власника квартири АДРЕСА_3 , відсутня.

На виконання ухвали суду про витребування доказів від 31.05.2021 П`ятою Харківською міською державною нотаріальною конторою 29.06.2021 було надано відповідь, в якій зазначено, що за даними перевірки архівних матеріалів Восьмої ХДНК, що знаходяться на зберіганні у справах П`ятої ХМДНК після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 спадкова справа не заводилась, з заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщин ніхто із спадкоємців не звертався, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Також, на виконання ухвали суду про витребування доказів від 11.08.2021 приватним нотаріусом ХМНО Бакумовою А.В. було надано інформацію, в якій зазначено, що 18.07.2018 з заявою про прийняття спадщини звернулись племінниця померлого громадянка РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та 27.03.2020 року згідно акту приймання-передавання документів спадкової справи, П`ятою ХМДНК було передано спадкову справу із заявою від 23.07.2019 року про прийняття спадщини сина померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Повідомлено що згідно інформації зі Спадкового реєстру, заповіти та спадкові договори від імені померлого ОСОБА_3 не посвідчувались.

Крім того, приватним нотаріусом ХМНО Бакумовою А.В. було надано до суду копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Так, встановлено, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , було заведено спадкову справу №27/2018. У матеріалах вказаної спадкової справи знаходяться:

-заява про прийняття спадщини від ОСОБА_1 племінниці спадкодавця від 18.07.2018 року.

Також, встановлено, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , було заведено спадкову справу №159П/2019. У матеріалах вказаної спадкової справи знаходяться:

-заява про прийняття спадщини від ОСОБА_2 сина спадкодавця від 25.07.2019 року.

Крім того, згідно відповіді приватного нотаріуса ХМНО Бакумової А.В. від 02.10.2020 ОСОБА_2 зазначено, що його заява, подана в П`яту ХМДНК в неналежний строк помилково вказаною датою смерті ОСОБА_3 , запропоновано звернутись до суду з відновленням строку для прийняття спадщини.

Відповідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Відповідно статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першої, другої та третьої статті 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно. Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця, а якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення - власниками або користувачами суміжних земельних ділянок. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та/або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Особи, які мають право або зобов`язані подавати заяву про визнання спадщини відумерлою, мають право на одержання інформації з Спадкового реєстру про заведену спадкову справу та видане свідоцтво про право на спадщину.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про визнання спадщини відумерлою розглядаються в порядку окремого провадження.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження зокрема справи про визнання спадщини відумерлою (частина перша статті 293 ЦПК України).

Відповідно статті 335 ЦПК України у заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.

Відповідно до статті 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який (які) прийняв (прийняли) спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, які викладені у постанові від 19 травня 2020 року в справі № 175/1941/16-ц (провадження № 61-19798св180; у постанові від 31 серпня 2020 року у справі № 279/2044/18 (провадження № 61-4108св19); у постанові від 31 березня 2021 у справі № 463/4616/18 (провадження № 61-20505св19).

Згідно статями 1269,1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно частини 5статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно частини 1статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

У заяві заявник зазначив, що після смерті ОСОБА_3 спадщину у встановлений законодавством термін за наявними даними ніхто не оформив. Однак, вказане повністю спростовується документами, витребуваними з П`ятої Харківської державної нотаріальної контори. Із даних документів встановлено, що в матеріалах спадкової справи №27/2018 знаходяться відомості, що 18.07.2018 з заявою про прийняття спадщини звернулись племінниця померлого громадянка РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та 27.03.2020 року згідно акту приймання-передавання документів спадкової справи, П`ятою ХМДНК було передано спадкову справу із заявою від 23.07.2019 року про прийняття спадщини сина померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Таким чином, враховуючи наявність спадкоємців після смерті ОСОБА_3 , які фактично прийняли спадщину, є належні та допустимі докази того, що спадщина не є відумерлою, а тому суд вважає, що заявлені вимоги про визнання спадщини відумерлою та передачу її територіальній громаді відповідно до закону є передчасними та не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2 статті 77 ЦПК України.

Відповідно ч.1ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 15-1 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема органи місцевого самоврядування - за подання заяви про визнання спадщини відумерлою.

Таким чином судовий збір у вказаній справі необхідно віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1216-1218,1277,1269,1297 ЦК України, ст.ст. 80, 81, 141, 263, 265, 293, 334-335, 337-338, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Харківської міської ради (м.Харків м-н Конституції 7), заінтересовані особи: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (м.Харків м-н Конституції 16), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання спадщини відумерлою та передачу нерухомого майна у власність територіальної громади м.Харкова - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя : Я. В. Губська