Справа № 138/547/22
Провадження № 22-ц/801/1455/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Київська Т. Б.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 рокуСправа № 138/547/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Ковальчука О. В.,

секретар судового засідання Луцишин О. П.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач (особа яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференц зв`язку в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , подану його представником адвокатом Варцабою Сергієм Анатолійовичем, на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09 травня 2023 року, постановлене у складі судді Київської Т. Б. в м. Могилів-Подільський, повне судове рішення складено 18 травня 2023 року,-

в с т а н о в и в:

29 березня 2022 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Країла С. В., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 домовились між собою про купівлю-продаж земельної ділянки, власником якої є останній, з кадастровим номером :02:000:0195, площею 2,2577 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, в зв`язку з чим 08 червня 2016 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 кошти в сумі 10 000 доларів США у якості оплати вартості предмету купівлі, попередньо домовившись письмово укласти договір купівлі-продажу в майбутньому після скасування мораторію на продаж земель сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва». За результатами досягнутих ними домовленостями 08 червня 2016 було складено відповідну розписку.

Проте взяте на себе зобов`язання відповідач не виконав, що і стало причиною звернення позивача із вказаним позовом до суду, в якому просить на підставі ст.1212 ЦК України стягнути на його користь кошти, передані ОСОБА_2 в розмірі 292 500 гривень, що еквівалентно 10 000 доларів США на момент звернення до суду.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09 травня 2023 року позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 292 500 (двісті дев`яносто дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, а також понесені позивачем судові витрати у виді судового збору в розмірі 2 925 (дві тисячі дев`ятсот двадцять п`ять) гривень 00 копійок.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що грошові кошти в розмірі 10 000 доларів США були передані позивачем відповідачеві як розрахунок за договором купівлі-продажу належної відповідачеві земельної ділянки, такий договір мав бути укладений після скасування мораторію на продаж земель сільськогосподарського призначення. Проте, оскільки ОСОБА_2 ухиляється від укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, натомість продав її іншій сторонній особі, то грошові кошти, які ним були отримані, слід повернути позивачеві ОСОБА_1 у відповідності до статті 1212 ЦК України.

З таким рішенням не погодився відповідач ОСОБА_2 та діючи через свого представника адвоката Варцабу С. А., 15 червня 2023 року подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу на розгляд за встановленою законом територіальною підсудністю до Франківського районного суду м. Львів.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що в справі йдеться про стягнення грошових коштів, тому Могилів-Подільський міськрайонний суд безпідставно взяв цю справу до провадження, застосувавши правила виключної підсудності. Відповідач проживає в м. Львів, на територію його проживання поширюється юрисдикція Франківського районного суду м. Львова, відповідач в ході розгляду справи неодноразово заявляв клопотання про передачу справи до належного суду, яке залишилось без відповіді, а тому ухвалене у справі рішення підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою підсудністю ( ст. 378 ЦПК України).

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (частина 3 статті 360 ЦПК України).

В судовому засіданні апеляційного суду в режимі відео конференц зв`язку представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Варцаба С. А. подану апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній підстав. Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Країло С. В. заперечив проти доводів апеляційної скарги.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

По справі встановлено наступні обставини:

- ОСОБА_2 належала земельна ділянка площею 2,2577 га, кадастровий номер :02:000:0195, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області. Дана обставина підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 58343814 від 28.04.2016 (а.с.10).

- 01.06.2016 ОСОБА_1 уклав договір оренди землі з ОСОБА_2 строком на 49 років. Пунктом 11 передбачено, що орендна плата за згодою сторін вноситься одноразово в повному обсязі за весь термін оренди за 2016-2065 роки (а.с.11-13).

- 08.06.2016 ОСОБА_2 складено розписку, в якій він зазначив: "Я, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Суботівка, Могилів-Подільського району, Вінницької області, зареєстрований та проживаю за адресою АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий Могилів-Подільським РС УДМС України у Вінницькій області 31 травня 2013 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , будучи при здоровому розумі та ясній пам`яті, повністю усвідомлюючи значення своїх дій, діючи добровільно, відповідно до власного вільного волевиявлення отримав від громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_3 виданий Могилів-Подільським МВ УМВС України у Вінницькій області 09 грудня 2011 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 грошову суму 10000$ (десять тисяч доларів) за продану мною земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва на території Суботівської сільської ради кадастровий номер :02:000:0195, площею 2,2577 га. З розміром отриманої в повному обсязі грошової суми 10000$ (десять тисяч доларів) за продану мною земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0195 площею 2,2577 га на території Суботівської сільської ради погоджуюсь повністю. Після зняття мораторію на продаж землі зобов`язуюсь нотаріально укласти договір купівлі-продажу" (а.с.13).

- 17 червня 2022 року приватний нотаріус Серебрякова Ю. В. адресувала ОСОБА_1 повідомлення, в якому зазначено, що ОСОБА_2 , як власник земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 2,2577 га, з кадастровим номером :02:000:0195, має намір щодо її продажу за 600 000,00 грн. Вказане вище повідомлення позивач отримав 28 червня 2022, що підтверджується його особистим підписом на вказаному вище повідомленню (копія на а.с. 140-141).

- Як слідує з наданої суду копії договору купівлі-продажу, посвідченого Посвятенком Ю. Д. приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу, 16 січня 2023 року ОСОБА_2 відчужив належну йому земельну ділянку ОСОБА_3 за 150 000,00 грн. (а.с.102-103).

Рішення суду першої інстанції не оскаржується по суті позовних вимог, а лише в частині недотримання судом правил територіальної підсудності, відтак апеляційний суд не дає оцінки правильності судово рішення по суті вирішеного спору.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення при розгляді справи судом першої інстанції правил територіальної підсудності, апеляційний суд виснує наступне.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 22.04.2022 було відкрито провадження у справі (а.с. 34)

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 08.06.2022 за клопотанням представника відповідача адвоката Варцаби С. А. справу передано за підсудністю до Франківського районного суду м. Львова (а.с.63): за місцем реєстрації відповідача.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 26.07.2022 справу направлено до Могилів-Подільського міськрайонного суду за територіальною юрисдикцією: суд дійшов висновку. що на дані правовідносини поширюються правила виключної підсудності, земельна ділянка, за яку відповідач отримав гроші, знаходиться на території, на яку поширюється юрисдикція Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області (а.с.69-71).

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 19.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с.81).

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 19.01.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Варцаби С. А. про передачу справи за підсудністю до Франківського районного суду м. Львова та відкладено підготовче судове засідання. Суд послався на те, що спори про підсудність не допускаються, справа вже направлялася до Франківського районного суду м. Львів, проте була повернута на розгляд до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до частини першої статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Приписами цивільного судочинства (частина перша статті 114 Цивільного процесуального кодексу України в редакції, чинній до 14 грудня 2017 року, частина перша статті 30 ЦПК України в чинній редакції) передбачено виключну підсудність позовів, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцем знаходження майна або його основної частини.

Забезпечуючи єдність у застосуванні процесуального законодавства, суди цивільної юрисдикції стало застосовували це положення таким чином, що у цьому випадку виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК в редакції, чинній до 14 грудня 2017 року, наразі це частина перша статті 30 ЦПК України). Враховуючи положення статті 181 ЦК України, зазначали, що такими є, наприклад, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини (така позиція викладена, наприклад, у пункті 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», а також в подальшому Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в постанові від 25 лютого 2018 року у справі № 201/12876/17 та від 11 липня 2019 року у справі № 426/7217/18).

Питання правильності тлумачення поняття виключної підсудності неодноразово було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду, за результатом розгляду якого вона виснувала, що за правилами виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 910/10647/18, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18

Предметом розгляду даного спору є стягнення грошових коштів на підставі статті 1212 ЦК України , які були набуті відповідачем як оплата за продаж ним належної йому на праві власності земельної ділянки, з умовою, що договір купівлі-продажу буде укладено після зняття мораторію на продаж земель сільськогосподарського призначення. Проте після зняття мораторію відповідач від укладення договору ухилився, продав земельну ділянку іншій особі, відтак відпала правова підстава набуття ним грошових коштів в розмірі 10 000доларів США.

Тобто предметом спору хоча і є грошові кошти, проте це кошти, отримані відповідачем за продаж земельної ділянки, тобто нерухомого майна.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд виснує, що при розгляді справи Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області не порушено правила територіальної підсудності, тому подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін: суд при розгляді справи не порушив правила територіальної юрисдикції (підсудності).

Окрім того, апеляційний суд зауважує, що спори між судами про підсудність не допускаються (частина 1 статті 32 ЦПК України), відтак, з огляду на рух справи, Могилів-Подільський міськрайонний суд не міг вчинити інакше як прийняти справу та розглянути спір по суті.

Відтак апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення суду без змін (п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України) як такого що постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ЦПК України).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції (п. в ч. 1 ст. 382 ЦПК України), слід зазначити наступне: за подання апеляційної скарги ОСОБА_4 сплачено 4 387, 50 грн судового збору (квитанція на а. с. 169), проте оскільки апеляційна скарга не підлягає до задоволення, понесені судові витрати слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану його представником адвокатом Варцабою Сергієм Анатолійовичем, залишити без задоволення.

Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09 травня 2023 року залишити без змін.

Судові витрати ОСОБА_2 , понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, залишити за ним.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді О. Ю. Береговий

О. В. Ковальчук