КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/9196/2023
Справа 755/4055/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 липня 2023 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ідеал Енерджі Систем» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва, постановлену у складі судді Арапіної Н.Є. в м. Київ 30 березня 2023 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ідеал Енерджі Систем» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 ,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

В березні 2023 року ТОВ «Ідеал Енерджі Систем» звернувся до суду із даною заявою, просив видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 1739,77 грн. та 268,40 грн. витрат на оплату судового збору.

Заяву мотивував тим, що є товариством з основним видом діяльності 35.30 Постачання теплової енергії (послуги опалення), для проведення господарської діяльності підприємство отримало ліцензію № 1811 від 10 жовтня 2019 року, заявник надає послуги з теплопостачання мешканцям багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 . Між заявником та боржником (як індивідуальним споживачем) було укладено договір від 03 грудня 2020 року № 109В/6/19 (Договір) про надання послуги з постачання теплової енергії. Пунктом 47 Договору встановлено, що він укладений строком на один рік, а згідно п. 48 Договору, його було автоматично пролонговано на наступний рік. Заявником виконано свої зобов`язання протягом опалювального періоду 2021-2022 роки, що підтверджується відсутністю актів-претензій з боку боржника, проте боржником свої зобов`язання з оплати не виконано. Як вбачається з розрахунку (акт звірки), протягом березня 2022 року боржнику було надано послуги з теплопостачання на суму 1739,77 грн., проте оплату ним здійснено не було, відтак, у нього виник основний борг в сумі 1739,77 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 березня 2023 року у видачі судового наказу відмовлено.

Заявник ТОВ «Ідеал Енерджі Систем», не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30 березня 2023 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що заборгованість, яку заявник просив стягнути шляхом видачі наказу, виникла за березень 2022 року, отже в даному випадку не тільки заборгованість виникла в межах позовної давності, але й навіть сам договір було укладено в грудні 2020 року, тобто за 2 роки та 3 місяці до подачі заяви. Таким чином, у суду не було підстав відмовляти у видачі наказу з підстав подачі заяви за межами позовної давності.

Щодо посилання в ухвалі на п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, дане посилання суду є безпідставним в контексті даної заяви. До заяви про видачу судового наказу було додано, серед іншого, копію договору від 03 грудня 2020 року, копію рахунку на оплату послуг з теплопостачання за березень 2022 року із зазначенням боргу, копію меморіального ордеру про здійснення боржником часткової оплати 21 лютого 2022 року, розрахунок боргу (акт звірки). Відтак, посилання в ухвалі на те, що заявником не надано належних та допустимих доказів розміру заборгованості ОСОБА_1 за надані житлово-комунальні послуги, є цілком безпідставним.

Вказував, що обраний судом для відмови пункт частини першої ст. 165 ЦПК України унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має сплачувати судовий збір, розмір якого є навіть більшим за саму заборгованість, а суд потім має покласти витрати по його сплаті на боржника. Незважаючи на повну безпідставність ухвали, заявник не може подати заяву про видачу наказу повторно, відтак, змушений оскаржувати ухвалу в апеляційному порядку.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвала суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові) віднесена до п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи ТОВ «Ідеал Енерджі Систем» у видачі судового наказу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 165, п. 3 ч. 3 ст. 163, п. 5 ч. 1 ст. 165, ч. 2 ст. 166 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що заява подана з порушенням вимог ст. 163 цього Кодексу, а саме заявником не надано належних та допустимих доказів розміру заборгованості ОСОБА_1 за надані житлово-комунальні послуги. Також суд керувався п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, відповідно до якої суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Із даними висновками апеляційний суд не може погодитись, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Наказне провадження - це вид провадження у цивільному судочинстві, в якому судом вирішується справа про стягнення з боржника на підставі судового наказу грошових коштів або витребування майна без проведення судового засідання на користь особи, яка має право вимоги.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахування індексу інфляції та 3 % річних, нарахованих заявником на суму заборгованості (п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України).

Заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. До заяви про видачу судового наказу додається, документ, що підтверджує сплату судового збору; документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (ч. 1, 3 ст. 163 ЦПК України).

Суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема, заява подана з порушення вимог статті 163 цього Кодексу (п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України).

Зважаючи на спрощений порядок розгляду вимог у наказному провадженні, і відсутність у боржника можливості заперечувати проти таких вимог на стадії їх розгляду судом, заява про видачу судового наказу та додані до неї документи мають містити вичерпні відомості про підстави та час виникнення у заявника права вимоги, а також її розмір.

Судом встановлено, що ТОВ «Ідеал Енерджі Систем» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, які надаються за адресою АДРЕСА_2 , а саме за березень 2022 року з теплопостачання у розмірі 1739,77 грн.

Наведеним вимогам ч. 3 ст. 163 ЦПК України заява ТОВ «Ідеал Енерджі Систем» про видачу наказу відповідала.

Так, до заяви про видачу судового наказу заявником додано: копію договору від 03 грудня 2020 року № 109В/6/19 про надання послуги з постачання теплової енергії, укладеного ТОВ «Ідеал Енерджі Систем» з ОСОБА_1 , копію розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 10 жовтня 2019 року № 1811 про видачу ліцензії ТОВ «Ідеал Енерджі Систем» на право провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії (крім виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях, когенераційних установках, та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії), крім виробництва теплової енергії за нерегульованим тарифом, копію паспорту ОСОБА_1 з відміткою про реєстрацію місця проживання АДРЕСА_2 з 19 серпня 2019 року, копію рахунку на оплату послуг з теплопостачання за березень 2022 року від 07 березня 2022 року із зазначенням суми боргу 1739,77 грн., копію меморіального ордеру про здійснення боржником часткової оплати 21 лютого 2022 року, розрахунок боргу (акт звірки).

Відмовляючи в заяві ТОВ «Ідеал Енерджі Систем» ухвалою від 30 березня 2023 року, суд першої інстанції зазначив, що в порушення вимог п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України заявником не надано належних та допустимих доказів розміру заборгованості ОСОБА_1 за надані житлово-комунальні послуги.

Разом із тим, такі висновки ґрунтуються на помилковій оцінці судом першої інстанції доказів, наданих ТОВ «Ідеал Енерджі Систем», з урахуванням їх хронологічної послідовності, оскільки згідно меморіального ордеру від 21 лютого 2022 року, боржником здійснено оплату за постачання теплової енергії в розмірі 1221,26 грн. (а. с. 16), в подальшому 07 березня 2023 року ТОВ «Ідеал Енерджі Систем» сформовано квитанцію по сплаті послуг з опалення за березень 2022 року, в якій зазначено суму заборгованості 1739,77 грн. (а. с. 15), і станом на 07 березня 2023 року вказану суму заборгованості погашено не було, згідно акту звірки взаємних розрахунків за період з 01 березня 2022 року - 07 березня 2023 року (а. с. 17).

Крім того, судом першої інстанції помилково застосовано положення п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, відповідно до якої суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як вбачається з доказів, доданих до заяви про видачу судового наказу, надання житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 заявником ТОВ «Ідеал Енерджі Систем» здійснюється на підставі договору, укладеного 03 грудня 2020 року. Зважаючи на те, що заява про видачу судового наказу подана до суду в березні 2023 року, а заборгованість, яку заявник просить стягнути шляхом видачі наказу, виникла за березень 2022 року, у суду не було передбачених законом підстав для відмови у видачі наказу з підстав подачі заяви за межами позовної давності.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України від 17 березня 2020 року № 530-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Таким чином, висновок суду про відмову у видачі судового наказу з підстав пропуску позовної давності ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Відмова суду першої інстанції у видачі судового наказу в даному випадку суперечить завданню цивільного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закріпленого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до приписів п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст. 7, 367, 374, 379, 381, 382, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ідеал Енерджі Систем» задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30 березня 2023 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.