ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року м.Суми

Справа №583/561/23

Номер провадження 22-ц/816/1070/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 квітня 2023 року у складі судді Плотникової Н.Б., ухваленого в м. Охтирка Сумської області, повний текст якого складено 28 квітня 2023 року,

в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі по тексту ТОВ «Вердикт Капітал») звернулося до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що 03 травня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» було укладено договір про надання фінансових послуг № 089, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу на умовах строковості, зворотності, платності кредит в сумі 3300 грн. Проте, відповідач не виконав свої зобов`язання, грошові кошти не повернув, проценти за користування коштами не сплатив. 01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» одержало право вимагати від боржника виконання всіх грошових зобов`язань за договором, право вимоги за яким передано.

Позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання фінансових послуг № 089 від 03 травня 2021 року в сумі 38187 грн 27 коп., з яких: заборгованість за кредитом 3300 грн 00 коп., заборгованість за процентами 20460 грн 00 коп., заборгованість за простроченими процентами 14427 грн 27 коп.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 квітня 2023 року позовні вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором в розмірі 38187 грн 27 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» 4684 грн 00 коп. судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішення суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на спірні правовідносини поширюється ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що підтверджується наданим нею сповіщенням про зниклого безвісти її чоловіка, яке не було взято до уваги судом першої інстанції.

Вказує на відсутність в договорі про надання фінансових послуг терміну його дії, що є істотною умовою договору.

Посилаючись на те, що вимога про нарахування та сплату відсотків не відповідає передбаченим п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509, ч. 1 ст. 627 ЦК України, засадам справедливості, добросовісності, розумності. Також, з огляду на положення ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», просив зменшити розмір нарахованих відсотків до розміру заборгованості по тілу кредиту.

Крім того, вказує на положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до якого на час дії воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплатити на користь кредитодавця неустойку за таке прострочення.

Вважає, що підлягало врахуванню висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15 та від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 . Крім того, звертає увагу на положення ст. 21 Закону України про «Споживче кредитування».

Посилається також на пропуск позивачем строків звернення до суду з позовом, адже договір був припинений 18 травня 2021 року.

Не погоджується також і з рішенням в частині розподілу понесених позивачем витрат на правничу допомогу, оскільки зважаючи на те, що позов підготовлено та підписано позивачем, розгляд справи проведено за відсутності представника, справа є малозначною, а тому вважає вимоги про стягнення цих витрат в розмірі 9000 грн безпідставними та належним чином не доведеними.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 07 липня 2023 року залучено до участі в даній справі в якості правонаступника позивача ТОВ «Вердикт Капітал» - ТОВ «ДЕБТ ФОРС».

Позивачем в установлений апеляційним судом строк відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 03 травня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансових послуг № 089 «Стандартний» за допомогою відповідного електронного сервісу (а.с. 10-14).

Згідно до умов цього договору, кредитодавець надає позичальнику кредит в сумі 3300 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах цього кредитного договору. Орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів. Проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування, протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі:

а) 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту;

б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4 а);

в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4 б);

г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4 в).

Пунктом 1.9 договору про надання фінансових послуг визначено, що граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) 1 рік.

Згідно інформації, наданої ТОВ «Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», на підставі укладеного з ТОВ «Служба миттєвого кредитування» договору про організацію переказу грошових коштів було здійснено переказ грошових коштів на карту НОМЕР_1 , власника карти (емітент) банк COMERCIAL BANK PRIVATBANK, категорія карти Visa, час запиту 03 травня 2021 року, сума 3300 грн (а.с. 24).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №21122787 від 03 травня 2021 року ОСОБА_1 , станом на 30 листопада 2021 року, загальний розмір боргу становить 23760 грн 00 коп., з яких 3300 грн 00 коп. за тілом кредиту, 20460 грн 00 коп. за відсотками (а.с. 25-27).

01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу, за яким ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов`язалося відступити за плату право грошової вимоги у сумі 60168947 грн 00 коп., а ТОВ «Вердикт Капітал» зобов`язалося здійснити фінансування в порядку передбаченому цим договором прийняти право грошової вимоги до боржників, що належать клієнту, і стає новим кредитором за договором про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом та боржником (а.с. 29-37).

Пунктом 2.3 сторонами договору факторингу узгоджено, що з дати відступлення права вимоги фактор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів (в тому числі за період користування коштами до моменту переходу за цим договором, якщо вони не були нараховані клієнтом) за договорами фінансових послуг за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення боржником грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимоги у боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов договорів фінансових послуг.

До реєстру боржників, що є додатком №3 до договору факторингу від 01 грудня 2021 року, включено також заборгованість за договором укладеним з ОСОБА_1 03 травня 2021 року, розмір боргу становив 23790 грн 00 коп. (а.с. 38-42).

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал», за період з 01 грудня 2021 року по 26 січня 2022 року включно проведено нарахування процентів за користування кредитними коштами на загальну суму 14427 грн 27 коп, виходячи з відсоткової ставки 7,67% денних (а.с. 28).

Ухвалюючи оскаржуване рішення та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було надано жодних доказів, які б свідчили про безпідставність чи необґрунтованість позовних вимог, а доводи, наведені відповідачем не знайшли свого підтвердження в процесі розгляду справи та не спростували наявність заборгованості. З огляду на те, що відповідачем не було виконано в`язких на себе зобов`язань щодо своєчасного повернення кредитних котів та нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, суд дійшов до висновку, що права позивача порушені і підлягають захисту, шляхом стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту та нарахованих відсоткам.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Так, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до визначень, що містяться в ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»: електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

За положеннями ст. 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Судом встановлено та не спростовано відповідачем, 03 травня 2021 року ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором підписано договір про надання фінансових послуг, яким узгоджено розмір кредиту, строки його повернення, розмір відсотків за користування кредитними коштами та відповідальність сторін за порушення взятих на себе зобов`язань.

ТОВ «Служба миттєвого кредитування» виконало взяті на себе зобов`язання за цими договором, кошти в сумі 3300 грн 00 коп. були перераховані на картковий рахунок ОСОБА_1 03 травня 2021 року.

Право грошової вимоги за договором про надання фінансових послуг від 03 травня 2021 року набуло ТОВ «Вердикт Капітал», відповідно до укладеного договору факторингу від 01 грудня 2021 року.

Доказів погашення кредитної заборгованості, як первісному кредитору, так і ТОВ «Вердикт Капітал», відповідачем суду надано не було.

Усупереч доводів відповідача, строк кредитування (строк дії договору) є конкуренто визначеним в п. 1.10 цього договору та становить 1 рік.

Нарахування відсотків за користування кредитними коштами здійснювалося відповідно до узгодженого сторонами договору розміру та у межах дії договору про надання фінансових послуг.

Виходячи із презумпції правомірності правочину (стаття 204 ЦК України, частина третя статті 215 ЦК України) обов`язок доказування недійсності правочину покладається на сторону, яка його оспорює, проте таких доказів відповідачем надано не було. У судовому порядку умови укладеного договору про надання фінансових послуг від 03 травня 2021 року недійсними не визнавалися.

Гарантій, визначені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо не нарахування процентів за користування кредитними коштами, поширюються на зобов`язання, де боржником є військовослужбовець, а не члени їх сімї.

Наведеним відповідачем в апеляційній скарзі доводам, вже була надана належна оцінка судом першої інстанції та підстав для їх переоцінки колегія суддів не вбачає.

З вимогами про стягнення заборгованості за договором позивач звернувся в межах, визначених ст. 257 ЦК України строків позовної давності.

Колегія суддів погоджується також і з рішення суду першої інстанції в частині розподілу між сторонами понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Так, на підтвердження витрат на правову допомогу позивачем до позовної заяви додано договір № 03-01/2023 про надання правової допомоги від 03 січня 2023 року, укладений між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Вердикт капітал», платіжне доручення № від 17 січня 2023 року на суму 56000 грн 00 коп., заявку на надання юридичної допомоги № 76 від 05 січня 2023 року по клієнту ОСОБА_1 на суму 9000 грн 00 коп. та витяг з Акту №2 від 09 січня 2023 року про надавання юридичної допомоги по клієнту (а.с.68-78).

Суд першої інстанції вважав завищеною оплату наданих послуг Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», оскільки дії, що вказані в акті №2 від 09 січня 2023 року про надавання юридичної допомоги по клієнту, враховуючи невелику складність справи, не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи та значних витрат часу на виконання даних робіт адвокатом.

Врахувавши складність справи, наданий адвокатом обсяг послуг (зокрема, надання консультації та складення позовної заяви), затрачений час на надання таких послуг, критерій реальності таких витрат, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 2000 грн 00 коп.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов