Справа № 645/2879/23
Провадження № 2-н/202/823/2023
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

25 серпня 2023 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Бєсєда Г.В., розглянувши матеріали заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова матеріали заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ направлено за підсудністю до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

Вивчивши заяву та наявні матеріали, вважаю, що у видачі судового наказу слід відмовити виходячи з наступного.

Згідно ч. 5 ст. 165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Згідно відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру боржник ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Положеннями ст. 27 ЦПК України визначено загальні положення підсудності справ за місцем проживання або місцезнаходження відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Таким чином, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду, від 10.04.2019 у справі № 638/1988/17.

Адреса за якою надавалися послуги заявником зазначена наступна: АДРЕСА_2 .

При цьому, доказів того, що ОСОБА_1 є власником будинку або має інше відношення до неї за період виникнення боргу, представником заявника не надано.

Отже, з наведеного вбачається спір про право, який має бути вирішений у порядку позовного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

На підставі вищевикладеного, суддя приходить до висновку, що з поданої заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів вбачається спір про право, оскільки вимога про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості включає період, коли останній не був зареєстрований за вказаною адресою, а тому суддя вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу. Вказані вимоги можуть бути розглянути в порядку позовного провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 165, 258-260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Копію ухвали направити заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Г.В. Бєсєда