провадження № 22-ц/824/5486/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 серпня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 22 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Фесик Марія Олексіївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. від 25 січня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 292 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 67/П/56/2008-840 від 07 квітня 2008 року з усіма додатками та додатковими угодами у сумі 1 065 850 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорюваний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки він був вчинений з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі вчинених написів нотаріусів, адже кредитний договір №67/П/56/2008-840 від 07 квітня 2008 року укладений у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення, заборгованість за кредитним договором не є безспірною, а також на момент вчинення виконавчого напису минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 22 грудня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у відшкодуванні витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 7 000 грн. В апеляційній скарзі позивач також просить суд виправити описку, допущену в рішенні суду першої інстанції, а саме змінити цифру зареєстрований в реєстрі за «№ 272» на зареєстрований в реєстрі за «№ 292».

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що позивач не отримувала повідомлень та листів щодо винесеного рішення, що унеможливило додати будь-які докази або пояснення щодо предмету спору або заявити клопотання по суті справи чи подати відповідні заяви. Також, в судовому рішенні була допущена описка, а саме в рішенні було вказано «зареєстрований в реєстрі за № 272», а треба «зареєстрований в реєстрі за №292», що може вплинути на виконання рішення суду при пред`явленні його до виконання. Щодо доказів наданих суду про надання правової допомоги, позивач вказує, що судом не були дослідженні наступні документи та інформація, яка в них була зазначена, а саме: звіт про попередній орієнтовний розрахунок судових витрат та витрат на професійну правову допомогу, який було додано до позовної заяви в якому було вказано, що це додаток до позовної заяви від 07 жовтня 2021 року з детальним описом витрат на правову допомогу та витрат на оплату судового збору та збору забезпечення позовної заяви. Суду були надані та долучені до матеріалів справи копії квитанції від 04 жовтня 2021 року та дублікат квитанції від 04 жовтня 2021 року АТ КБ «Приватбанк», де було вказано в графі призначення платежу «оплата за надання правової допомоги згідно договору №3 від 09 вересня 2021 року». Оплату було здійснено в безготівковій формі на рахунок адвоката та з цих платежів були сплачені податки. Тобто, позивачем було доведено в повному обсязі факт оплати послуг адвоката щодо представництва відповідача у вказаній справі всіма належними доказами, але судом не було це досліджено та враховано ці обставини в повному обсязі. Суду були надані і інші документи, що доводять факт надання адвокатом правничих послуг та представлення клієнта в суді по вказаній справі: адвокатські запити, чеки направлення листів сторонам, клопотання з ознайомленням справи, ордери та договір про надання правової допомоги, клопотання та заяви про отримання ухвал та рішень суду, відповіді на адвокатські запити та інше. Заперечуючи проти стягнення витрат на правову допомогу, відповідачем було тільки зазначено, що скаржником не надано належних доказів на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, а тому були відсутні підстави для їх стягнення, що не відповідає дійсності.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що витрати, визначені позивачем, є не співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної й технічної роботи, адже зазначена справа не є складною, у мережі інтернет міститься велика кількість практики з аналогічних спорів; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося), не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру. Справа про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є максимально простою й не потребує спеціальних знань у громадянина. Наприклад, у мережі інтернет наявна велика кількість безкоштовних зразків позовних заяв про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З огляду на зазначені обставини не вбачається, що у позивача була крайня необхідність звертатися за наданням правової допомоги. Крім того, позивач не звертався до відповідача із пропозицією мирного врегулювання спору, а також, за позивачем наявна заборгованість за кредитним зобов`язанням перед відповідачем. Велика Палата Верховного Суду сформувала позицію щодо відшкодування витрат на правничу допомогу в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц. Крім того, просить врахувати поведінку відповідача у справі, який не здійснював будь-яких дій, направлених на витрачення додаткових ресурсів для постановлення рішення у справі, а також не вчиняв дій, направлених на затягування розгляду справи, чим в свою чергу сприяє пришвидшенню розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 07 квітня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №67/П/56/2008-840.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.1.2., 1.1.3.1., 1.1.4. ВАТ «КБ «Надра» надав позичальнику ОСОБА_1 кредит в сумі 21 848,66 дол. США для придбання автомобіля зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 12,8% річних з терміном погашення до 05 квітня 2013 року.

25 січня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №292, яким стягнуто на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» (який є правонаступником ПАТ «КБ «Надра» на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 26 серпня 2020 року) заборгованість, що виникла за кредитним договором №67/П/56/2008-840 від 07 квітня 2008 року, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між ВАТ «КБ «Надра» (правонаступник ПАТ «КБ «Надра») та ОСОБА_1 за період з 26 серпня 2020 року по 22 жовтня 2020 року у сумі 1 065 850,34 грн, з яких 436 745,86 грн - заборгованість за кредитом, 628 804,48 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 300 грн - плата, здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису.

Рішення в частині задоволеної вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає задоволенню не оскаржується, а, відтак, не переглядається судом апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання про відмову у стягненні понесених позивачем витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що з доданих позивачем доказів не вбачається можливим встановити, що сплачені ОСОБА_1 на користь адвоката Безрук М.В. кошти у сумі 7 000 грн. пов`язані з розглядом саме цієї справи - про визнання виконавчого напису від 25 січня 2021 року таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до вимог ч. 2, 8 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи у суді першої інстанції інтереси позивача представляв адвокат Безрук М.В. на підставі договору про надання правової допомоги № 3 від 09 вересня 2021 року та ордеру серії АА №1137830 від 10 вересня 2021 року (а.с.34-38).

Відповідно до ч. 3 договору сторони погодили, що за надання адвокатом правничої допомог за цим договором, клієнт зобов`язаний виплатити адвокату гонорар (винагороду) та оплатити фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору в розмірі та на умовах визначених в додатку до цього договору.

При подачі позовної заяви позивач надала орієнтовний розрахунок судових витрат, понесених у суді першої інстанції, в яких вказала, що сума судових витрат, які позивач понесла і очікує понести становить: ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження - 1 000 грн.; підготовка позовної заяви - 5 000 грн.; підготовка заяви про забезпечення позову - 1 000 грн.

На підтвердження понесених витрат ОСОБА_1 надала суду додаток до договору № 3 про надання правової допомоги від 09 вересня 2021 року, укладений між адвокатом Безруком М.В. та ОСОБА_1 відповідно п. 1 якого сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару (винагороди) за надання адвокатом правничої допомоги вказаної в договорі у розмірі 7 000 грн. незалежно від рішення суду (а.с. 41-42). Відповідно до квитанцій від 04 жовтня 2021 року позивачем сплачено адвокату Безруку М.В. кошти у розмірі 7 000 грн. за договором про надання правової допомоги від 09 вересня 2021 року (а.с.43,44). Тобто, підтверджений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 7 000 грн.

Згідно акту приймання-передачі робіт згідно договору про надання правової допомоги №3 від 09 вересня 2023 року від 06 жовтня 2021 року, адвокат Безрук М.В. надав, а ОСОБА_1 прийняла виконані адвокатом роботи, а саме: ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження - 1 000 грн.; підготовка позовної заяви - 5 000 грн., підготовка заяви про забезпечення позову - 1 000 грн.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

У статті 137 ЦПК України зазначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач, заперечуючи в суді першої інстанції та в апеляційній скарзі проти витрат на правову допомогу у розмірі 7 000 грн. вказував на те, що зазначена сума є не співмірною з ціною позову та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з зазначеними доводами в частині що, такі витрати є не співмірними зі складністю справи, ціною позову та об`ємом виконаної роботи. Так, враховуючи, що сума стягнення за оспорюваним виконавчим написом складає 1 065 850 грн., понесені позивачем витрати на правову допомогу в загальному розмірі 7 000 грн. є обґрунтованими, достатніми та співмірними з ціною позову, зі складністю справи та з часом, витраченим адвокатом на надання зазначених послуг (робіт), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Доводи суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено, що сплачені останньою на користь адвоката Безрук М.В. кошти в сумі 7 000 грн. пов`язані саме з розглядом цієї справи є необґрунтованими та повністю спростовуються доказами, наданими позивачем на підтвердження понесених нею витрат на правову допомогу.

Отже, судові витрати, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, складаються з витрат на професійну правничу допомогу, а саме: ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження - 1 000 грн.; підготовка позовної заяви - 5 000 грн., підготовка заяви про забезпечення позову - 1 000 грн. А всього - 7 000 грн.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат у відповідності до ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення в цій частині.

В апеляційній скарзі позивач також просила виправити описку, допущену в рішенні суду першої інстанції, а саме змінити цифру зареєстрований в реєстрі за «№272» на зареєстрований в реєстрі за «№292».

Разом з тим, в зазначеній частині апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно вимог статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Ухвала про внесення виправлень надсилається всім особам, яким видавалося чи надсилалося судове рішення, що містить описки чи арифметичні помилки.

Відповідно до пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення його правосудності. Проте якщо неправильне визначення стягнутої суми було наслідком, наприклад, застосування закону, який не підлягав застосуванню, то підстав для виправлення арифметичних помилок немає.

Питання про внесення виправлень може бути вирішено судом, що ухвалив рішення, як із власної ініціативи, так і за заявою осіб, які беруть участь у справі, і незалежно від того, чи виконано рішення, але в межах установленого законом строку, протягом якого воно може бути пред`явлено до примусового виконання.

Внесення виправлень у судове рішення, яке не підлягає примусовому виконанню, строком не обмежено.

Враховуючи зазначені вимоги, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями виправляти описки, допущені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

При цьому, позивач не позбавлена можливості звернутися до суду першої інстанції з заявою про виправлення описки в судовому рішенні.

В апеляційній скарзі позивач також просила стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу понесені нею в суді апеляційної інстанції у розмірі 7 000 грн.

Як вбачається з матеріалів справи під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції інтереси позивача представляв адвокат Безрук М.В. на підставі договору про надання правової допомоги № 01/23 від 05 січня 2023 року та ордеру серії АА №1259747 від 05 січня 2023 року (а.с.167-170, 180).

Відповідно до ч. 3 договору сторони погодили, що за надання адвокатом правничої допомог за цим договором, клієнт зобов`язаний виплатити адвокату гонорар (винагороду) та оплатити фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору в розмірі та на умовах визначених в додатку до цього договору.

До апеляційної скарги позивач надала орієнтовний розрахунок судових витрат, понесених у суді першої інстанції, в яких вказала, що сума судових витрат, які позивач понесла і очікує понести становить: консультування клієнта, узгодження правової позиції по апеляційній скарзі - 1 500 грн.; підготовка апеляційної скарги - 4 500 грн., подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду - 1 000 грн. Загальна сума витрат складає - 7 000 грн.

На підтвердження понесених витрат ОСОБА_1 надала суду додаток до договору №01/23 про надання правової допомоги від 05 січня 2023 року, укладений між адвокатом Безруком М.В. та ОСОБА_1 відповідно п. 1 якого сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару (винагороди) за надання адвокатом правничої допомоги вказаної в договорі у розмірі 7 000 грн. незалежно від рішення суду (а.с. 171-172).

Відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт від 19 січня 2023 року адвокат Безрук М.В. надав, а ОСОБА_1 виконані роботи згідно з договором №01/23 від 05 січня 2023 року та додатком до договору . Вартість робіт складає 7 000 грн. (а.с. 173).

Відповідно до звіту до договору 01/23 від 05 січня 2023 року розрахунок витрат на правову допомогу складає з: консультування клієнта, узгодження правової позиції по апеляційній скарзі - 1 500 грн.; підготовка апеляційної скарги - 4 500 грн., подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду - 1 000 грн.

Відповідно до меморіального ордеру №@2PL696770 від 18 січня 2023 року та квитанції 9293-9513-7493-7627 позивачем сплачено адвокату Безруку М.В. кошти у розмірі 7 000 грн. за договором про надання правової допомоги №01/23 від 05 січня 2023 року (а.с. 177, 179). Тобто, підтверджений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції становить 7 000 грн.

Відповідач не надав жодних заперечень щодо співмірності витрат на правничу допомогу в апеляційному суді зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою (наданими послугами), із витраченим адвокатом часом, а, відтак, суд не має підстав оцінювати зазначені витрати на предмет їх співмірності.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, з відповідача на її користь підлягають стягненню витрати на правничу допомогу понесені в суді апеляційної інстанції у розмірі 7 000 грн.

Таким чином, витрати позивача на правову допомогу, понесені нею в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції складають 14 000 грн. (7 000 грн. - в суді першої інстанції, 7 000 грн. - в суді апеляційної інстанції).

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі позовної заяви позивачем сплачено 908 грн. судового збору за вимогу немайнового характеру. При подачі апеляційної скарги позивачем сплачено 1 362 грн. судового збору.

Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1 362 грн. підлягає стягненню з відповідача на її користь.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 22 грудня 2022 року скасувати в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу та постановити в цій частині нове рішення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», місце знаходження - Солом`янська площа, 2, м. Київ, ідентифікаційний код - 40340222, на користь ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , витрати понесені нею на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», місце знаходження - Солом`янська площа, 2, м. Київ, ідентифікаційний код - 40340222, на користь ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , витрати понесені нею на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», місце знаходження - Солом`янська площа, 2, м. Київ, ідентифікаційний код - 40340222, на користь ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.