ПОСТАНОВА

Іменем України

23 січня 2023 року м. Кропивницький

справа № 404/7153/20

провадження № 22-ц/4809/17/23

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора-приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Звіздун Надії Костянтинівни, ОСОБА_2 про скасування свідоцтва про право на спадщину,-

встановив:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернуся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 його батько помер. З часу смерті батька він проживав разом зі своєю матір`ю у належній їй квартирі, що розташована по АДРЕСА_1 , до дня її смерті, у зв`язку з тим, що вона потребувала постійного піклування та догляду. У вказаній квартирі за час проживання, він проводив ремонтні роботи, створював належні умови для її проживання, хоча був зареєстрований за іншою адресою та мав власну сім`ю. Вказав, що факт його постійного проживання з матір`ю підтверджується Актом спільного сумісного проживання від 07.11.2020.

Зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 його мати ОСОБА_4 померла, і після її смерті відкрилася спадщина на спірну квартиру. Він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті його батьків. Однак, після отримання витягу про інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності, йому стало відомо про те, що приватним нотаріусом міського нотаріального округу Звіздун Надією Костянтинівною, здійснено державну реєстрацію права власності на його сина ОСОБА_2 онука її померлої матері, який є спадкоємцем другої черги.

Посилаючись на те, що приватним нотаріусом було порушено процедуру спадкування за законом, позивач просив скасувати державну реєстрацію свідоцтва про право на спадщину серія та номер 162, виданого 28.04.2020 зареєстрованого в реєстрі за №36355486 Звіздун Надією Костянтинівною приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та визнання його видачі ОСОБА_2 незаконною.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим повторно 04.09.2020 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 1233 /а.с. 10/.

Відповідач ОСОБА_2 є сином позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим 06.03.2000 року Новенською селищною радою міста Кіровограда, актовий запис № 18 /а.с. 96/.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 виданим повторно 07.08.2020 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смертей Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 3283 /а.с. 11/.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 виданим повторно 07.08.2020 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смертей Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 2979 /а.с. 12/.

Із копії матеріалів спадкової справи № 18/2019 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 вбачається, що 17.05.2019 ОСОБА_2 подав приватному нотаріусу Кропивницького міського нотаріального округу Звіздун Н.К. заяву про прийняття спадщини. У вказаній заяві він вказав, що окрім нього є спадкоємець першої черги, а саме син спадкодавця - ОСОБА_1 , інших спадкоємців передбачених ст.ст. 1261, 1266 ЦК України, в тому числі малолітніх, неповнолітніх дітей, недієздатних осіб, осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, чоловіка, непрацездатних батьків, як пережили спадкодавця, немає /а.с. 92/.

Згідно відповіді міської ради міста Кропивницького від 17.05.2019 року № 1829, яка міститься в матеріалах спадкової справи вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 20.11.2018 року зареєстрована з 10.12.1965 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , але не знята з реєстрації місця проживання у зв`язку з державною реєстрацією смерті. Інші зареєстровані особи за даною адресою відсутні /а.с. 102/.

Приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Звіздун Н.К. було надіслано позивачу ОСОБА_1 повідомлення про відкриття спадщини від 26.12.2019 року за вих. № 209/02-14, від 10.02.2020 року за вих. № 8/02-14 на адреси: за місцем реєстрації АДРЕСА_2 , та за адресою ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 - АДРЕСА_1 , що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення поштового відправлення та відміткою Укрпошти на конверті про повернення листа з відміткою «за закінченням терміну зберігання» /а.с. 105-109/.

На підставі заяви від 28.04.2020 ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з квартири під номером АДРЕСА_3 /а.с. 145/.

13.11.2020 приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Звіздун Надії Костянтинівни було надано відповідь на заяву ОСОБА_1 від 11 листопада 2020 року щодо роз`яснення порядку оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 , в якій зазначалось, що ОСОБА_1 протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини не вчинив дії, які б свідчили про прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_4 /а.с. 16/.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У частині першій статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (стаття 1258 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Частиною першою статті 1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

У частині першій статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

Позивач звертаючись в суд з даним позовом, послався на те, що на час смерті матері він проживав разом з нею без реєстрації у належній їй квартирі, що розташована по АДРЕСА_1 , також вказав, що даний факт підтверджується актом спільного проживання від 07.11.2020 посвідченого начальником КП «ЖЕО-№3» .

Вказаний акт був складений ОСОБА_1 за підписами сусідів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та посвідчений начальником КП «ЖЕО-№3»Ткаченко Л.І.

У довідці за вих. № 3604 від 13.11.2020 року виданою КП «ЖЕО» № 3 зазначено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 була зареєстрована та проживала по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 з 10.12.1965 року по 20.11.2018 року. На день смерті разом з нею проживав її син ОСОБА_1 без реєстрації з 12.08.2012 року по 15.12.2018 року /а.с. 14/.

Згідно довідки КП «Житлово-експлуатаційна організація № 4 міської ради міста Кропивницького» № 331 від 26.01.2021 року, ОСОБА_1 власник, зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , з 19.02.1999 року /а.с. 64/.

У відповіді КП «ЖЕО № 3» міської ради міста Кропивницького від 03.03.2021 року за вих. № 103 на запит адвоката Звіздуна А.М. від 26.02.2021 року щодо надання інформації по акту спільного проживання від 07.11.2020 року та по довідці від 13.11.2020 року, повідомлено про те, що до повноважень КП ЖЕО № 3 не входить проведення обстеження житла на предмет проживання/непроживання осіб в кожній окремо визначеній квартирі, тому майстром КП «ЖЕО № 3» ОСОБА_8 лише посвідчено підписи сусідів на акті спільного проживання від 07.11.2020 року, але аж ніяк не підтверджено чи спростовано сам факт проживання чи не проживання ОСОБА_1 в кв. АДРЕСА_3 без реєстрації. Щодо інформації викладеній в довідці від 13.11.2020 повідомлено, що інформація щодо проживання ОСОБА_1 в кв. АДРЕСА_3 без реєстрації внесена в довідку на підставі складеного та підписаного сусідами акту спільного сумісного проживання від 07.11.2020 року /а.с. 75/.

Аналізуючи надані позивачем докази, колегія суддів звертає увагу, що в обов`язки житлово-експлуатаційних організацій не входить облік осіб, що проживають на території, яку вони обслуговують, без реєстрації.

Отже, довідка за вих. № 3604 від 13.11.2020 року видана КП «ЖЕО» № 3 та відповідний акт, що містять інформацію про факт проживання на день смерті з матір`ю ОСОБА_1 без реєстрації, видані поза межами повноважень посадових осіб КП «ЖЕО».

Згідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що надані позивачем акт та довідка на підтвердження факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є допустимими доказами.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на те, що позивач не довів факт постійного проживання із спадкодавцем, не подав заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, тому відсутні підстави для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом виданого його сину ОСОБА_2 незаконним та скасування його державної реєстрації.

Крім того, відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Право на звернення до суду з позовом про незаконність нотаріальної дії чи відмови в її вчиненні мають заінтересовані особи (фізичні та юридичні), стосовно яких були вчинені нотаріальні дії, або які одержали відмову в їх вчиненні, тобто безпосередньо брали участь у нотаріальному процесі. Особи, які не брали участі у вчиненні нотаріальних дій, але вважають, що їх права і охоронювані законом інтереси порушені нотаріальною дією, вправі звернутися до суду з відповідним самостійним позовом про недійсність посвідченого акта, але не до нотаріуса, а до інших суб`єктів спірних матеріальних правовідносин, з приводу яких виник спір. Саме таке процесуальне правило визначення суб`єктного складу осіб наведене у статті 50 Закону України «Про нотаріат».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19) зроблено висновок, що обраний позивачем спосіб захисту цивільного права має бути ефективним, тобто призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Закріплене у статті 50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії може бути реалізоване у тому випадку, якщо звернення з такою вимогою може призвести до відновлення порушеного права або інтересу безвідносно до дослідження правомірності дій інших осіб.

Отже, у даній справі нотаріус не є належним відповідачем, а належним відповідачем є особа, з якою позивач має матеріально-правовий спір.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок міститься, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року в справі № 925/1351/19 (провадження № 12-35гс21).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07.02.2023.

Судді:

О.А. Письменний О.Л. Дуковський Л.М.Дьомич