Ухвала

27 липня 2023 року

м. Київ

справа № 442/3996/22

провадження № 61-8109ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 21 березня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицької об'єднаної територіальної громади в особі Дрогобицької міської ради, ОСОБА_2 про визнання частково недійсним приватизації квартири, визнання частково недійсним розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності на житло,

встановив:

30 травня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 21 березня 2023 року у вказаній справі, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Ухвалою Верховного Суду від 12 чернвя 2023 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 12 червня 2023 року заявник засобами поштового зв'язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу в новій редакції, у якій вона просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення, оскільки копію оскаржуваної постанови апеляційного суду було отримано її представником лише 02 травня 2023 року. Зазначає, що в порушення вимог статті 272 ЦПК України Львівський апеляційний суд з невідомих причин та підстав не надсилав їй копію оскаржуваної постанови, як учаснику справи, яка не була присутня в судовому засіданні під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, оскільки не була повідомлена у жодний належним спосіб про дату час та місце судового засідання.

Заявник долучає до нової редакції касаційної скарги копії матеріалів справи № 442/3996/22, зокрема, копію супровідного листа Львівського апеляційного суду від 24 березня 2023 року про надіслання відповідно до вимог статті 272 ЦПК України копії судового рішення суду апеляційної інстанції від 21 березня 2023 року на адреси учасників справи, копії довідок про доставку електронних листів на електронні адреси Дрогобицької міської ради та представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Савки Т. В., а також копію листа апеляційного суду від 24 березня 2023 року про повернення цивільної справи до суду першої інстанції після апеляційного розгляду.

Проаналізувавши надані заявником копії документів, Верховний Суд зазначає таке.

Згідно з вимогами статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Проте заявником так і не було надано належних доказів щодо недотримання апеляційним судом вимог статті 272 ЦПК України, а із доданих до касаційної скарги матеріалів неможливо встановити, чи був порушений апеляційним судом порядок вручення судового рішення.

Верховний Суд критично оцінює доводи ОСОБА_1 стосовно того, що Львівським апеляційним судом в порушення вимог статті 272 ЦПК України не було надіслано позивачу копію постанови від 21 березня 2023 року, так як в матеріалах справи наявна копія супровідного листа Львівського апеляційного суду від 24 березня 2022 року, яка долучена заявником до нової редакції касаційної скарги. З указаного документа вбачається, що копія оскаржуваної постанови на виконання вимог законодавства була надіслана, зокрема, на поштову адресу позивача у справі ОСОБА_1 .

З огляду на наведене, причини пропуску строку на касаційне оскарження, зазначені заявником у відповідному клопотанні, не можуть бути визнані поважними.

У зв'язку з тим, що безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, ОСОБА_1 слід надати суду заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судового рішення, в якій навести інші підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази (довідку апеляційного суду щодо надсилання на виконання вимог статті 272 ЦПК України на адресу ОСОБА_1 копії повного тексту постанови Львівського апеляційного суду від 21 березня 2023 року та щодо отримання/неотримання останньою копії указаного судового рішення).

Крім того, у новій редакції касаційної скарги заявником так чітко й не зазначено підстави, на яких подається саме ця касаційна скарга.

Так, в уточненій касаційній скарзі заявником знову в загальному процитовано всі пункти частини другої статті 389 ЦПК України, разом з тим не вказано конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) нею подається саме ця касаційна скарга з обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав).

ОСОБА_1 хоч і вказує, що підставою касаційного оскарження є те, що суд апеляційної інстанції під прийняття оскаржуваної постанови не врахував висновки Верховного Суду, які містяться у постановах від 30 вересня 2020 року в справі № 754/6918/18 та від 15 лютого 2021 року в справі № 203/3072/18, проте заявником при цьому не зроблено посилання на відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України, як на підставу касаційного оскарження саме постанови Львівського апеляційного суду від 21 березня 2023 року.

Також заявник в новій редакції касаційної скарги вказує, що її не було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи апеляційним судом. Однак, знову ж таки зазначені посилання наведені без взаємозв'язку з конкретним пунктом частини другої статті 389 ЦПК України.

Таким чином, ОСОБА_1 слід надати суду касаційної інстанції нову редакцію касаційної скарги, в якій уточнити підстави касаційного оскарження та чітко зазначитиконкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається саме ця касаційна скарга, з обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав), а також необхідно подати заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судового рішення, в якій навести інші підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази.

Згідно з частиною другою статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги.

Керуючись статтями 127, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Визнати підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження постанови Львівського апеляційного суду від 21 березня 2023 року за клопотанням ОСОБА_1 неповажними.

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги на постанову Львівського апеляційного суду від 21 березня 2023 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в частині подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших поважних підстав для його поновлення та наданням відповідних доказів у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в іншій частині касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов