печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Новака Р.В. ,

при секретарі судового засідання - Бурячок А.І.,

справа № 757/38640/21-ц

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач: ТОВ «ФК «Інвест фінанс»

предмет та підстави позову - захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним та стягнення збитків

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвест фінанс» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним та стягнення збитків,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФК «Інвест фінанс» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним та стягнення збитків. Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що позивач у зв`язку із скрутним матеріальним становищем звернувся до «Фінансова компанія «ФК «Інвест фінанс» з проханням надати грошові кошти. На даний час позивачу телефонують, залишають повідомлення невідомі особи , погрожують та вимагають сплати боргу, представляючись представниками ТОВ «Фінансова компанія «ФК «Інвест фінанс». Так, 25.02.2021 ТОВ «Фінансова компанія «ФК «Інвест фінанс» були надані грошові кошти у кредит у розмірі 1000,00 грн. Позивач зазначає, що між ним та ТОВ «ФК «ФК «Інвест фінанс» фактично не було укладено письмового договору із зазначенням його істотних умов, а розмір процентів свідчить про недотримання принципів розумності та справедливості, закріплених цивільним процесуальним кодексом України. Позивач вважає, що розмір за користування кредитом є необґрунтовано знищеним, про що останній не був проінформований в момент його отримання. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд визнати недійсним кредитний договір № від 25.02.2021 оформлений на ім`я ОСОБА_1 в ТОВ «ФК «ФК «Інвест фінанс» на суму 1000,00 грн. з моменту оформлення договору.

Також просить стягнути з ТОВ «ФК «Інвест фінанс» на користь позивача збитки, у вигляді витрат по оплаті юридичних послуг, у розмірі 24 410 грн.

Ухвалою суду від 20.07.2021 у справі за вказаним позовом відкрито провадження за правилами (загального) позовного провадження.

06.12.2021 через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив, в якому представник позовні вимоги вважав необґрунтованими, просив відмовити, з огляду на наступні обставини. Представник відповідача повідомив, що відповідно до наданої самим позивачем інформації, яка долучена як додаток до позовної заяви, позивач є постійним клієнтом фінансових послуг великої кількості фінансових компаній та банків, які надають послуги з онлайн-кредитування. Зазначена інформація підтверджує той факт, що позивач був ознайомлений з усією інформацією про умови кредитування, як того вимагає ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки вже не зверталася до фінансових установ для оформлення кредиту. Крім того, позивач шляхом проставлення відповідної відмітки під час реєстрації та оформлення заяви на видачу кредиту, підтвердив надання згоди на обробку персональних даних та ознайомлення з правилами Товариства та підписавши договір гр. ОСОБА_1 засвідчив факт, що обізнаний з правилами, які включають в себе умови і кредитування. Окрім цього, представник відповідача повідомив, що 25.02.2021 гр. ОСОБА_1 , з метою отримання кредиту, було здійснено самостійне подання заявки на веб-сайті товариства (копія - додається) та надано наступні відомості: дату народження, паспортні дані, РНОКПП, адресу місця реєстрації: номер телефону, номер картки: НОМЕР_1 , на яку було здійснено перерахунок грошових коштів (кредиту) по нижче вказаному укладеному договору. Так, 25.02.2021 між ОСОБА_1 та товариством було укладено договір від 25.02.2021 №6 з додатком Ме1 (графік платежів розрахунків), на суму кредиту 2800,00 грн., строком на 30 календарних днів, під 1,71% на залишок суми кредиту за кожний день користування кредитними коштами, в електронному вигляді на веб-сайті товариства https://cashberry.com.ua/ (копію якого відповідач долучає до відзиву). Після акцептування позивачем договору, товариством було здійснено перерахунок (транзакція №31426-54769-74843), з використанням платіжного сервісу «Platon», грошових коштів (кредиту), у сумі 2800,00 грн., на банківську картку, яку вказав позивач в заяві на отримання кредиту від 25.02.2021 № 6. Згідно п. 1.3 Договору кредит надається строком на 30 календарних днів від дати отримання кредиту позичальником. Також представник відповідача вважає доцільним зазначити, що впродовж перших 30 календарних днів від дати отримання кредиту процентна ставка за договором, із врахуванням програми лояльності, складала 0,01% від суми кредиту, що відображено в деталізованому, щоденному розрахунку заборгованості. Станом на 15.11.2021 загальна заборгованість за договором №6 про надання споживчого кредиту від 25.02.2021 становить 10987,56 грн. (деталізований, щоденний розрахунок заборгованості надається до відзиву). Викладене та підтверджене копіями документів, що додаються повністю спростовує твердження позивача в частині того, що йому було надано кредит на суму в 1000,00 грн.

Під час проведення підготовчого судового засідання судом з`ясовано всі питання, передбачені ч. 2 ст. 197 УПК України.

Ухвалою суду від 13.02.2023 у справі за вказаним позовом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

З відомостей, що містяться в матеріалах справи, судом вбачається, що 25.02.2021 позивачем було здійснено самостійне подання заяви на веб-сайті товариства та надано паспортні дані: серія та номер, РНОКПП, адресу місця реєстрації, номер телефону; номер картки: НОМЕР_2 , на яку було здійснено перерахунок грошових коштів по укладеному договору.

Так, 25.02.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія інвест фінанс» було укладено договір від 25.02.2021 №6 із додатком № 1 на суму кредиту 2800,00 грн. строком на 30 календарних днів, під 1,71% на залишок суми кредиту за кожний день користування кредитними коштами, в електронному вигляді на веб сайті товариства.

Після акцептування позивачем договору , товариством було здійснено перерахунок, з використанням платіжного сервісу «Platon», грошових коштів, у сумі 2800,00 на банківську картку, яку вказав позивач в заяві на отримання кредиту 25.02.2021.

В деталізованому щоденному розрахунку заборгованості відображено, що впродовж перших 30 календарних днів від дати отримання кредиту процентна ставка за Договором, складала 0,01% від суми кредиту.

Станом на 15.11.2021 загальна заборгованість за договором №6 про надання споживчого кредиту від 25.02.2021 становить 10987,56 грн.

Вищенаведене спростовує твердження позивача про те, що йому було надано кредит на суму в 1 000, 00 грн.

Відповідно до пункту 9.14. Кредитного договору, позичальник підтверджує, що: перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: «) за спеціальною формо (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування; б) вказана в частинах 1 та 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Веб-сайті Товариства;

він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «ФК «Інвест фінанс», що розміщені на Веб-сайті Товариства, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов?язується неухильно їх дотримуватися та ін.

Зазначений договір укладений в електронній формі з проставлянням позивачем (гр. ОСОБА_1 ) електронного підпису.

Згідно Правил електронний підпис є одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних, надсилаються та призначені для ідентифікації підписанта цих даних; одноразовий ідентифікатор певна цифрова послідовність, вона визначена в законодавстві України, що регулює питання в сфері електронної комерції.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Ст.11 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено порядок укладання електронного договору. Так, ч.6 ст.11 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надано шляхом: надсилання електронного повідомлення в особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформацій їй системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим законом.

Аналога власноручного підпису за письмовою згодою сторін, у якій мають міститись зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як зазначалось вище, пунктами 5.16 та 5.17 Правил відповідно, передбачено, що у випадку схвалення заявки на отримання кредиту (заявки), інформаційно-телекомунікаційна система товариства генерує (надсилає) заявнику паспорт споживчого кредитування (стандартизована форма), пропозицію укласти договір на визначених товариствах умовах, що є офертою та містить усі істотні умови; заяву про прийняття оферти (здійснити акцепт), про що інформує позичальника в особистому кабінеті та/або шляхом надсилання відповідного повідомлення на номер телефону позичальника та/або електронним листом на електронну пошту, вказану заявником в заявці. У випадку готовності заявника прийняти пропозицію (оферту), заявник натискає відповідну клавішу, що висловлює його згоду, у особистому кабінеті, після чого товариство надсилає заявнику засобами зв?язку одноразовий ідентифікатор у вигляді коду для підписання заяви про прийняття оферти (акцепт) в електронній формі. Одноразовий ідентифікатор, що надсилається заявнику, може використовуватися тільки один раз.

Позивач здійснивши акцептування оферти, підтвердив, що впевнений в тому, що умови йому зрозумілі та він чітко усвідомлює, які платежі, у якій сумі, у який термін та у як валюті необхідно буде сплачувати, та шляхом підписання цієї заяви, він засвідчив, що у належній та доступній формі був проінформований про всі умови і зобов`язується неухильно її дотримуватись:

Разом з тим, суд вважає необхідним зауважити, що відповідно до наданої самим позивачем інформації, яка долучена як додаток до позовної заяви із Українського бюро кредитних історій, позивач є постійним клієнтом фінансових послуг великої кількості фінансових компаній та банків, які надають послуги з онлайн кредитування фізичним особам відповідно до чинного законодавства України.

Зазначена інформація підтверджує той факт, що позивач був ознайомлений з усією інформацією про умови кредитування, як того вимагає ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки позивач вже не вперше звертається до фінансових установ для оформлення кредиту.

Законом України «Про захист прав споживачів» врегульовано відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», перед укладенням договору про надання фінансових послуг фінансова установа, що надає фінансові послуги, зобов`язана повідомити клієнта у письмовій або електронній формі, у тому числі шляхом надання клієнту доступу до такої інформації на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, про: 1) особу, яка надає фінансові послуги: найменування (для фізичної особи - підприємця: прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові), місцезнаходження, контактний телефон і адреса електронної пошти особи, яка надає фінансові послуги, адреса, за якою приймаються скарги споживачів фінансових послуг; найменування особи, яка надає посередницькі послуги (за наявності); відомості про державну реєстрацію особи, яка надає фінансові послуги; інформацію щодо включення фінансової установи до відповідного державного реєстру фінансових установ або державного реєстру банків; г) інформацію щодо наявності в особи, яка надає фінансові послуги, права на надання відповідної фінансової послуги; контактну інформацію органу, який здійснює державне регулювання щодо діяльності особи, яка надає фінансові послуги; 2) фінансову послугу - загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити клієнт, включно з податками, або якщо конкретний розмір не може бути визначений - порядок визначення таких витрат; 3) договір про надання фінансових послуг: наявність у клієнта права на відмову від договору про надання фінансових послуг; строк, протягом якого клієнтом може бути використано право на відмову від договору, а також інші умови використання права на відмову від договору; мінімальний строк дії договору (якщо застосовується); наявність у клієнта права розірвати чи припинити договір, права дострокового виконання договору, а також наслідки таких дій; порядок внесення змін та доповнень до договору; неможливість збільшення фіксованої процентної ставки за договором без письмової згоди споживача фінансової послуги;

Викладене вище спростовує твердження позивача, щодо ненадання інформації споживачу фінансових послуг перед укладенням договору та/або щодо обмежень у часі на її ознайомлення

Разом з тим, з відзиву відповідача вбачається, що з моменту укладення договору позивач здійснив ініціювання укладення із товариством однієї додаткової угоди від 29.03.2021 строком на 14 календарних днів, і на виконання умов такої додаткової угоди здійснив транзакцію №°31 704-98965-49653 на суму 9,00 грн.

Після укладення зазначеної додаткової угоди позивач здійснив ще 4 транзакції на загальну суму в 460,00 грн. (31826-12588-61824 від 13.04.2021, 31971-25136-77994 від 29.04.2021, 31426-50573-59713 від 15.05.2021, 32265-26878-97264 від 02.06.2021) направлені на погашення заборгованості в порядку черговості, що визначена умовами договору.

Поряд з цим, позивач маючи змогу не скористався своїм правом на відкликання згоди на укладення кредитного договору згідно з ч.3 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого, споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин.

Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановила, що Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування.»

Зі змісту оспорюваного договору №6 від 25.02.2021 вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. ОСОБА_1 погодився на укладення Договору саме такого змісту про що свідчить його заявка до ТОВ «ФК «Інвест фінанс» та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Аналізуючи норму ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України): по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, по-трете, умови договору завдають шкоди споживачу. Позивач не довів наявність зазначених вище умов для визнання умов договору несправедливими. Крім того, однією з обов`язкових умов визнання договору недійсним є порушення, у зв`язку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, у суду немає правових підстав для задоволення позову.

Така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі.

Таким чином, текст підписаного сторонами договору, свідчить про досягнення сторонами згоди відносно всіх істотних умов договору до моменту реальної передачі грошових коштів, які були перераховані Позивачу на картковий рахунок. Окрім того, Позивачем не надано доказів на спростування презумпції правомірності правочину в цілому, зокрема позивачем не спростовано, що під час укладення кредитного договору він діяв свідомо та вільно, враховуючи власні інтереси добровільно погодився з його умовами, визначивши при цьому характер правочину і всі його істотні умови, а також отримав кредитні кошти у національній валюті.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

У позовній заяві ОСОБА_1 не міститься жодного доказу або належного обґрунтування того, що товариством порушене чинне законодавство України.

Таким чином, договір укладений між ТОВ «ФК «ФК «Інвест фінанс» та гр. ОСОБА_1 , які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, Позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору - не суперечить чинному законодавству України.

Доцільно також зазначити, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона розумно покладається на них. Ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів, а з метою ухилення від виконання зобов`язань є неприпустимим (постанова Верховного Суду у складі Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі №638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до положень ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

У відповідності до вимог ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

На підставі вищевикладеного, судом не вбачається порушення відповідачем прав позивача, за таких обставин, твердження позивача не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На підставі вище викладеного та керуючись нормами ст.ст. 1, 2, 3, 8, 10, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних», ст.ст. 1, 12-16,202-205, 215, 509, 526 ЦК України, ст.ст. 12, 19, 23, 42, 43, 48, 49, 76-81, 83, 95, 178 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФК «Інвест фінанс» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним та стягнення збитків - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15.12.2017.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.В. Новак