Справа №705/4065/23
2/705/1995/23

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2023 року Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Годік Леся Сергіївна, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гребенюка Сергія Анатолійовича до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності,

в с т а н о в и в:

04.08.2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гребенюк С.А. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності.

Зазначає, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.11.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №4126, ОСОБА_1 успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/3 частки у праві власності на квартиру номер АДРЕСА_1 .

Пізніше, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.07.2023 року, зареєстрованого в реєстрі за №2071, позивач успадкував після смерті свого батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , 1/3 частки у праві власності на квартиру номер АДРЕСА_1 .

Таким чином, позивач є власником 2/3 частки зазначеної квартири. Інша ж 1/3 частка цієї квартири належить його брату - ОСОБА_2 .

Вказує, що більше 15 років позивачу невідомо місце перебування свого брата, лише відомо його останнє місце проживання, де близько 15 років тому, він після одруження, почав проживати разом зі своєю дружиною, вже довгий час сторони не спілкуються між собою та не підтримують родинні стосунки. Відповідач участі в утриманні спірного житла не приймає, комунальні та експлуатаційні платежі не сплачує, у спірній квартирі не проживає. Натомість позивач проживає у спірній квартирі, вже досить довгий час самостійно утримує її, сплачує комунальні платежі.

Оскільки, позивачу невідомо місце знаходження відповідача, він позбавлений можливості вирішити спір у позасудовому порядку шляхом викупу належної його брату частки квартири, та враховуючи те, що припинення права власності на частку в спільному майні не завдасть відповідачу істотної шкоди, оскільки вже довгий термін він не цікавиться цією квартирою та в ній не проживає, просить суд припинити право власності відповідача з компенсацією вартості 1/3 частки квартири.

Ухвалою судді справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні, відповідно до ст. 274 ЦПК України, без повідомлення сторін.

Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивач та відповідач повідомлені належним чином. Заперечення проти такого розгляду справи та відзив на позов від відповідача судом у встановлений строк не отримано. Пакет документів направлений відповідачу повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суддя вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого Уманським відділом житлового господарства 26.05.1993 року, згідно з розпорядженням (наказом) від 18.05.1993 року №507, квартира номер АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 (а.с.7).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.11.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №4126, ОСОБА_1 успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/3 частки у праві власності на квартиру номер АДРЕСА_1 (а.с.8,9).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.07.2023 року, зареєстрованого в реєстрі за №2071, позивач успадкував після смерті свого батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , 1/3 частки у праві власності на квартиру номер АДРЕСА_1 (а.с.10,11).

Відповідно до висновку ПП «ТЕXБУДЕКСПЕРТ» №02/08-23/БУД від 02.08.2023 року щодо розподілу житлової квартири АДРЕСА_1 , виділити кожній з сторін відокремлену частину квартири з самостійним виходом (окрему квартиру), виходячи із часток 2/3 і 1/3, враховуючи вимоги Державних будівельних норм України ДБН В. 2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», відомчих будівельних норм ВСЕІ 61-89 (р) «Реконструкція і капітальний ремонт жилих будинків. Норми проектування», Державних будівельних норм України ДБН В. 2,5-20-2001 «Газопостачання» не є можливим. Можлива тільки сплата одній із сторін вартість її частки. Ринкова вартість трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 , станом на 02.08.2023 року становить 470 802,00 грн., 1/3 частина вартості квартири становить: 156 934, 00 грн. ( а.с.14-19).

Відповідно квитанції № 0.0..1 від 06.09.2023 року позивач зарахував на депозитний рахунок Уманського міськрайонного суду Черкаської області 156 934,00 грн., що становить вартість 1/3 частки майна, спільної власності квартири номер АДРЕСА_1 (а.с.28).

Оскільки спільне володіння і користування спільним майном, квартирою, не можливо, так як вже довгий час сторони не спілкуються між собою та не підтримують родинні стосунки та частка відповідача є незначною, а саме 1/3 і виділити її в натурі в багатоквартирному будинку неможливо, припинення права власності відповідача на належну йому частку не спричинить суттєвої шкоди його інтересам, суд дійшов висновку, що припинення права ОСОБА_2 на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди його правам та інтересам, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 316, ч.1,2 ст.317 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно із статтею 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

За правилами ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 грудня 2018 року в справі № 908/1754/17 (пункт 43) звернула увагу на те, що стаття 365 ЦК свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, у пунктах 1-3).

Закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України не може вважатися самостійною обставиною для припинення права на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї).

Аналіз зазначеного дає підстави для висновку, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини 1 статті 365 ЦК за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником.

Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання позивачем у справі своїх зобов`язань перед відповідачем.

Враховуючи, що частка відповідача у спільному майні є незначною, спірне домоволодіння є неподільним, спільне володіння та користування квартирою з позивачем ОСОБА_1 є неможливим, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гребенюка Сергія Анатолійовича до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 1/3 частину квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 1/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Виплатити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , компенсацію за 1/3 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в розмірі 156 934, 00 (сто п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот тридцять чотири) грн., внесених ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду згідно квитанції № 0.0..1 від 06.09.2023 року через АТ КБ «Приватбанк».

Копію рішення направити сторонам.

Рішення може бути оскаржене в 30-денний строк з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

Суддя Леся Сергіївна Годік