Справа № 446/1237/23
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.06.2023 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:
головуючого - судді Самсін М. Л.
при секретарі Груба Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янка-Бузька Львівської області справу за позовом ОСОБА_1 до Жовтанецької сільської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно.
Ухвалою суду від 01.06.2023 відкрито загальне провадження у справі.
Позивач в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, проти позову не заперечує.
Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
За вимогами ст.ст. 328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону.
Відповідно до положень ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують своє право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.
Згідно ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).
Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Факт її смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим 10.04.2018 року Жовтанецькою сільською радою Львівського району Львівської області, про що 10.04.2018 складено відповідний актовий запис за №43.
Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 1,2998 га та 0,4325 га на території Жовтанецької сільської ради, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №030320, виданим Кам`янка-Бузькою райдержадміністрацією 24.03.2006 року; земельна ділянка площею 2,1702 га та 0,2573 га на території Жовтанецької сільської ради, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №030466, виданим Кам`янка-Бузькою райдержадміністрацією 24.03.2006 року.
Як вбачається з матеріалів справи за життя, ОСОБА_2 , склала заповіт, посвідчений 05.04.2017 начальником відділу організаційно-правового забезпечення Жовтанецької сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, зареєстрований в реєстрі за №148, відповідно до якого заповіла все своє майно ОСОБА_1 . Даний заповіт у виконкомі Жовтанецької сільської ради не змінювався і не скасовувався, що підтверджується довідкою №1089 від 02.07.2018, виданого виконавчим комітетом Жовтанецької сільської ради.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 у шлюбі не перебувала, дітей у неї не було.
Проте коли позивач звернувся в нотарісьтьну контору із заявою про прийняття спадщини, нотаріусом було відмовлено йому у видачі свідоцтва на спадщину за заповітом і рекомендовано звернутися з позовом до суду у зв`язку з допущеною помилкою в державному акті на право власності на земельну ділянку, де вказано прізвище « ОСОБА_3 » замість правильного « ОСОБА_4 ».
Відповідно до довідки № 640 від 01.05.2023 виданої Жовтанецькою сільською радою Львівського району Львівської області, земельні ділянки площею 1,2998 га, 0,4325 га і 2,1702 га та 0,2573 га , на які було оформлено Державні акти на право власності на землю, мали б належати ОСОБА_2 .
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 являється спадкоємцем спадкового майна померлої, однак, коли він звернувся із заявою на прийняття спадщини до нотаріальної контори йому було надане роз`яснення стосовно неможливості отримання свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа та допущеними помилками в правовстановлюючих документах.
Такі розбіжності в прізвищі перешкоджають позивачу оформити право на спадкове майно.
Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.
Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до положення статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності прав приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За нормами ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті.
Обставин, які б вказували, що на спадкове майно окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає.
У зв`язку із вищенаведеним, суд приходить переконання, що вимоги позивача підлягають задоволенню.
Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи.
Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються нормами глави 86 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування.
Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику в справах про спадкування", особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину.
Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Відповідно до вимог п.п. 4, 7 Постанови ПВС України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб, а також за заявою прокурора. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.
В силу вимог п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно вимог п.п.1, 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Приймаючи до уваги вказані обставини, проаналізувавши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, поскільки підтверджений матеріалами справи, встановлення даного факту необхідне заявнику для оформлення спадщини, іншого порядку його встановлення законом не визначено. Доказів, які б викликали сумнів суду у правомірності вимог заявника у судовому засіданні не здобуто.
Відповідно до п.9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VII від 03 жовтня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 328, 1218, 1223, 1261 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 81, 200, 206, 263-265, 293, 315, 319 ЦПК України, суд, -
Встановити факт належності належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 1,7323 га серії ЛВ № 030320, виданим Кам`янка-Бузькою райдержадміністрацією 24.03.2006 та Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 2,4275 га серії ЛВ № 030466, виданим Кам`янка-Бузькою райдержадміністрацією 24.03.2006,
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя Самсін М.Л.