ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6528/23 Справа № 210/4307/22 Суддя у 1-й інстанції - Скотар Р.Є. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2023 року м.Кривий Ріг

справа № 210/4307/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Комунального підприємства «Криворізька друкарня»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2023 року, яке ухвалено суддею Скотарем Р.Є. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 18 травня 2023 року,

УСТАНОВИВ:

В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Криворізька друкарня» про стягнення нарахованої але не виплаченої та не стягненої в судовому порядку заробітної плати, компенсації за не використану відпустку, інфляційних втрат від знецінення коштів за весь час невиплати заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку, а також середньої заробітної плати за кожен день невиплати належних коштів, починаючи з дня, наступного за датою звільнення.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, з 14 вересня 2016 року по 11 листопада 2020 року він працював у КП «Криворізька друкарня» на посаді заступника директора, але, починаючи з грудня 2018 року відповідач перестав виплачувати йому зароблені кошти і таким чином з грудня 2018 року по дату звільнення позивача (11 листопада 2020 року) відповідач накопичив заборгованість з погодженої, але не виплаченої позивачу заробітної плати в розмірі 179450,94 грн. та компенсації за 74 дні невикористаної відпустки в розмірі 20613,92 грн. За рішенням Дзержинського суду міста Кривого Рогу від 10 вересня 2020 року з відповідача стягнуто на користь позивача нараховану за відпрацьований позивачем час заробітну плату за період з грудня 2018 року по грудень 2019 року включно в сумі 117316,00 грн., а також нараховану та не виплачену компенсацію за невикористану відпустку у кількості 68 календарних днів у сумі 15052,63 грн. З відповідача на користь позивача вже стягнуто за рішенням суду 132368,63 грн.

З відповідачем погоджено величину нарахованої, сплаченої та не стягнутої в судовому порядку заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01 січня 2020 року по 11 листопада 2020 року в сумі 62134,94 грн., величину нарахованої, але не сплаченої та не стягнутої в судовому порядку компенсації за 6 днів не використаної відпустки ОСОБА_1 за період з 01 січня 2020 року по 11 листопада 2020 року в сумі 5561,29 грн.

Враховуючи, що в період з 01 травня 2020 року по 30 червня 2020 року за 39 робочих днів позивачеві було нараховано 14000,00 грн., середньоденна заробітна плата позивача за цей період склала 358,97 грн. (14000,00 грн. : 39 робочих днів = 358,97 грн.).

У зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні позивача, та враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшло 520 робочих дні, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків розрахунку під час звільнення за період затримки розрахунку з дня, наступного за датою звільнення позивача: з 12 листопада 2020 року по 30 листолпада 2022 року, включно, у розмірі середнього заробітку за час затримки в розрахунку, який на момент звернення до суду складає 186664,40 грн.

Загальна сума компенсації втрати частини доходу через інфляційні втрати від знецінення коштів за весь час невиплати заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період затримки розрахунку починаючи з місяця, наступного за місяцем нарахування заробітної плати по жовтень 2022 включно становить 74280,64 грн.

Загальна сума компенсації втрати частини доходу (компенсації за 74 дні невикористаної відпустки) через інфляційні втрати від знецінення коштів за весь час невиплати компенсації частини доходів у зв`язку із порушенням встановлених строків їх виплати за період затримки розрахунку з місяця, наступного за місяцем нарахування доходу по жовтень 2022 включно становить 7586,10 грн.

На підставі наведеного вище позивач просив суд стягнути з Комунального підприємства «Криворізька друкарня» на користь свою користь нараховану, погоджену з відповідачем, але не сплачену та не стягнуту в судовому порядку заробітну плату ОСОБА_1 за період з 01 січня 2020 року по 11 листопада 2020 року в сумі 62 134,94грн.; нараховану, погоджену з відповідачем, але не сплачену та не стягнуту в судовому порядку компенсацію за 6 днів не використаної відпустки ОСОБА_1 у сумі 5 561,29 грн.; компенсацію втрати частини доходу у зв?язку з порушенням строків розрахунку під час звільнення за період затримки розрахунку з дня, наступного за датою звільнення Позивача: з 12 листопада 2020 року по 30 листопада 2022 року включно у розмірі середнього заробітку за час затримки в сумі, яка на момент звернення до суду складає 186 664,40грн.; компенсацію втрати частини доходу (заробітної плати) через інфляційні втрати від знецінення коштів за весь час невиплати заробітної плати у зв?язку із порушенням строків і виплати за період затримки розрахунку починаючи з місяця, наступного за місяцем нарахування заробітної плати по жовтень 2022 включно в сумі 74 280,64грн. та компенсацію втрати частини доходу (компенсації за 6 днів невикористаної відпустки) через інфляційні втрати від знецінення коштів за весь час невиплати компенсації за 6 днів невикористаної відпустки у зв?язку із порушенням строків ії виплати за період затримки розрахунку з місяця, наступного за місяцем звільнення позивача: з грудня 2020 по жовтень 2022 включно в сумі 7 586,10 грн. (а.с.1-4).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2023 року уточнений позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з КП «Криворізька друкарня» на користь ОСОБА_1 нараховану, погоджену з відповідачем, але не сплачену та не стягнуту в судовому порядку заробітну плату ОСОБА_1 за період з 01 січня 2020 року по 11 листопада 2020 року в сумі 62 134,94 грн.

Стягнуто з КП «Криворізька друкарня» на користь ОСОБА_1 нараховану, погоджену з Відповідачем, але не сплачену та не стягнуту в судовому порядку компенсацію за 6 днів не використаної відпустки ОСОБА_1 в сумі 8 565,85 грн.

Стягнуто з КП «Криворізька друкарня» на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу у зв?язку з порушенням строків розрахунку під час звільнення за період затримки розрахунку з дня, наступного за датою звільнення ОСОБА_1 : з 12 листопада 2020 року по 30 листопада 2022 року включно у розмірі середнього заробітку за час затримки в сумі, яка на момент звернення до суду складає 44 512,28 грн.

Стягнуто з КП «Криворізька друкарня» на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу (заробітної плати) через інфляційні втрати від знецінення коштів за весь час невиплати заробітної плати у зв?язку із порушенням строків і виплати за період затримки розрахунку починаючи з місяця, наступного за місяцем нарахування заробітної плати по жовтень 2022 включно в сумі 79 133,23 грн.

Стягнуто з КП «Криворізька друкарня» на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу (компенсації за 6 днів невикористаної відпустки) через інфляційні втрати від знецінення коштів за весь час невиплати компенсації за 6 днів невикористаної відпустки у зв?язку із порушенням строків її виплати за період затримки розрахунку з місяця, наступного за місяцем звільнення ОСОБА_1 : з грудня 2020 по жовтень 2022 включно в сумі 7 586,10 грн.

Зазначено, що вказані суми до стягнення визначені без відрахування обов`язкових податків і платежів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з КП «Криворізька друкарня» на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць відповідно до ч.1 ст.430 ЦПК України.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням в частині розміру стягнутої судом першої інстанції компенсації втрати частини доходу у зв?язку з порушенням строків розрахунку під час звільнення за період затримки розрахунку з дня, наступного за датою звільнення ОСОБА_1 з 12 листопада 2020 року по 30 листопада 2022 року позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення в цій частині та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з відповідача на його користь 186 664,40 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Апелянт зазначає, що застосування судом першої інстанції норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набув чинності 19 липня 2022 року та яким внесено зміни КЗпП України, до подій та правовідносин, що виникли до набуття чинності цим законом, грубо порушують положення щодо принципу неприпустимості зворотної дії законів в часі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції оскаржено в частині часткового задоволення позовних вимог позовних вимог ОСОБА_1 до КП «Криворізька друкарня» про стягнення компенсації втрати частини доходу у зв?язку з порушенням строків розрахунку під час звільнення за період затримки розрахунку з дня, наступного за датою звільнення ОСОБА_1 , з 12 листопада 2020 року по 30 листопада 2022 року, включно, тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, переглядається судом апеляційної інстанції тільки в цій частині.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до КП «Криворізька друкарня» про стягнення компенсації втрати частини доходу у зв?язку з порушенням строків розрахунку під час звільнення за період затримки розрахунку з дня, наступного за датою звільнення ОСОБА_1 , з 12 листопада 2020 року по 30 листопада 2022 року, включно, та стягуючи з КП «Криворізька друкарня» на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу у зв?язку з порушенням строків розрахунку під час звільнення за період затримки розрахунку з дня, наступного за датою звільнення ОСОБА_1 , з 12 листопада 2020 року по 30 листопада 2022 року, включно у розмірі середнього заробітку за час затримки в сумі, яка на момент звернення до суду складає 44 512,28 грн., суд першої інстанції виходив з того, що розмір відповідальності відповідача за прострочення належних при звільненні позивача виплат має бути визначений в межах шести місяців, як то визначено ст. 117 КЗпП України.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом

Згідно з вимогами статей 94, 97, 115 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати встановлюється за погодженням сторін, у відповідності до форм і систем оплати праці, норм праці, а також з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством.

Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Матеріалами справи установлено та сторонами не заперечується, що позивач звільнився з роботи в КП «Криворізька друкарня» в листопаді 2020 року та в період до листопада 2022 року відповідачем не сплачено суму заборгованості з заробітної плати, яка за погодженням сторін, за період з 01 січня 2020 року по 11 листопада 2020 року, складає 62 134,94 грн. і стягнута оскаржуваним рішенням, яке не оскаржено сторонами в цій частині.

Згідно з ст. 117 КЗпП України (в редакції, яка діяла станом на час виникнення спірних правовідносин - з 12 листопада 2020 року по 30 листопада 2022 року), в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Крім того, у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

У Рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі № 1-5/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу Конституційний Суд України вказав, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117 цього Кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Тобто, нормами трудового законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин було передбачено право на звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при звільненні протягом трьох місяців з моменту здійснення фактичного розрахунку.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те що судом першої інстанції помилково були застосовані норми ст. 117 КЗпП України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01 липня 2022 року № 2352-ІХ, що набрала чинності 19 липня 2022 року, якою визначено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення позовних вимог позивача про стягнення компенсації втрати частини доходу у зв?язку з порушенням строків розрахунку під час звільнення за період затримки розрахунку з дня, наступного за датою звільнення ОСОБА_1 , з 12 листопада 2020 року по 30 листопада 2022 року, включно, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині.

Рішенням суду у цій справі було встановлено, що позивачем доведено факт того, що мало місцем порушення законодавства про працю та умов трудового договору, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, є обґрунтованими.

Колегія суддів, встановивши, що роботодавець своєчасно не здійснив із працівником розрахунку при звільненні, приходить до висновку про необхідність стягнення із відповідача, відповідно до статті 117 КЗпП України, середнього заробітку за час затримки розрахунку.

У зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні позивача, та враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшло 520 робочих дні, позивач вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків розрахунку під час звільнення за період затримки розрахунку з дня, наступного за датою звільнення позивача з 12 листопада 2020 року по 30 листопада 2022 року включно у розмірі середнього заробітку за час затримки в розрахунку, який на момент звернення до суду складає 186 664,40 грн.

Визначаючи розмір компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків розрахунку під час звільнення за період затримки розрахунку, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, колегія суддів виходить з наступного.

Встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця.

Якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.

Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків.

Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку. Така спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві необхідно дійти висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати:

розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18).

Колегія суддів, з урахуванням вищезазначених висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, з огляду на характер заборгованості (заробітна плата, розмір якої погоджений між сторонами), дій позивача та відповідача, приходить до висновку, що справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним критеріям, визначеним Великою Палатою Верховного Суду, є визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення належних при звільненні позивача виплат у розмірі 65 000 грн., у зв`язку з чим вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати в оскаржуваній частині та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги позивача про стягнення компенсації втрати частини доходу у зв?язку з порушенням строків розрахунку під час звільнення за період затримки розрахунку з дня, наступного за датою звільнення ОСОБА_1 , з 12 листопада 2020 року по 30 листопада 2022 року, включно, задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію втрати частини доходу у зв?язку з порушенням строків розрахунку під час звільнення за період затримки розрахунку з дня, наступного за датою звільнення ОСОБА_1 , з 12 листопада 2020 року по 30 листопада 2022 року, включно, в розмірі 65 000 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України,суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2023 року скасувати в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Криворізька друкарня» про стягнення компенсації втрати частини доходу у зв?язку з порушенням строків розрахунку під час звільнення за період затримки розрахунку з дня, наступного за датою звільнення ОСОБА_1 , з 12 листопада 2020 року по 30 листопада 2022 року, включно, та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Криворізька друкарня» про стягнення компенсації втрати частини доходу у зв?язку з порушенням строків розрахунку під час звільнення за період затримки розрахунку з дня, наступного за датою звільнення ОСОБА_1 , з 12 листопада 2020 року по 30 листопада 2022 року, включно, задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Криворізька друкарня» на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу у зв?язку з порушенням строків розрахунку під час звільнення за період затримки розрахунку з дня, наступного за датою звільнення ОСОБА_1 , з 12 листопада 2020 року по 30 листопада 2022 року, включно, в розмірі 65 000 (шістдесят п`ять тисяч) грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Криворізька друкарня» про стягнення компенсації втрати частини доходу у зв?язку з порушенням строків розрахунку під час звільнення за період затримки розрахунку з дня, наступного за датою звільнення ОСОБА_1 , з 12 листопада 2020 року по 30 листопада 2022 року, включно, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 09 серпня 2023 року.

Головуючий:

Судді: