Справа № 307/633/20
Провадження № 2/307/748/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2023 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сойми М.М., за участю секретаря с/з Ваш Е.О., представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» Полєтаєвої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду міста Тячів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулося до Тячівського районного суду Закарпатської області із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивує тим, що 09 лютого 2007 року Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 01-26/6, відповідно до умов якого позивач (кредитор) зобов`язався надати відповідачеві ОСОБА_1 (позичальникові) кредит у сумі 36 000,00 євро. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком № 1 до нього - графіком платежів. 17 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (правонаступник Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закритого акціонерного товариства) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТзОВ «Кредитні ініціативи» зобов`язалося передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» зобов`язалося відступити ТзОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, зокрема, ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було відступлено право грошової вимоги за кредитним договором № 01-26/6 від 09 лютого 2007 року ТзОВ «Кредитні ініціативи». Кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачеві ОСОБА_1 кредит у сумі 36 000,00 євро. Відповідно до умов кредитного договору та договору відступлення, позивач вправі вимагати дострокового погашення кредиту в разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору. Боржник неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 17 січня 2020 року сума розрахованих 3% становить 90 510,36 грн.. На забезпечення умов виконання кредитного договору № 01-26/6 від 09 лютого 2007 року з громадянином України ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 08-26/5 від 09 лютого 2007 року, відповідно до умов якого поручитель поручається за виконання боржником умов кредитного договору власними коштами. Відповідно до умов договору поруки у випадку невиконання чи неналежного виконання божником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором поручитель разом з боржником за кредитним договором солідарно відповідає перед позивачем у повному обсязі зобов`язань, передбачених кредитним договором. У зв`язку з невиконанням боржником свого обов`язку по сплаті кредиту, у кредитора виникло право задовольнити свої вимоги також і за рахунок поручителя. Як на підставу позовних вимог позивач посилається на ст.ст. 509, 514, 516, 553, 625, 1049, 1054, 1077, 1078, 1080, 1084, та просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» 90 510, 36 гривень та судовий збір у розмірі 2 102,00 гривень.

Представник відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Пітух В.І. подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає та просить в задоволенні позову до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити з таких підстав. Так, рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 02 лютого 2017 року, в позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. В ході розгляду даної справи до матеріалів позову додано письмову вимогу від 11 червня 2013 року, яку надіслано Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на адресу поручителя ОСОБА_2 , якою запропоновано протягом 30 календарних днів погасити існуючу прострочену заборгованість, яку ОСОБА_2 отримав 05 липня 2013 року, і на підставі частини 4 статті 559 ЦК України кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, тобто з 05 серпня 2013 року, був вправі заявити позовні вимоги до поручителя, тобто до 04 січня 2014 року, однак, позивач з позовною заявою про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернувся в лютому 2015 року, тобто з пропуском передбаченого частиною 4 статті 559 ЦК України шестиміснячого строку, а тому порука є припиненою. Такого висновку дійшов у постанові Закарпатський апеляційний суд від 20 жовтня 2020 року, якою рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 липня 2016 року в частині задоволення вимоги про визнання договору поруки № 08-26/5 від 09 лютого 2007 року, укладеним між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком»» та ОСОБА_2 , припиненим. Що стосується вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, то така не підлягає задоволенню з тих підстав, що системне тлумачення частини першої статті 509, частини першої статті 267, статті 625 ЦК України у їх взаємозв`язку дає підстави для висновку, що натуральним є зобов`язання, вимога в якому хоча й існує, проте не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Положення статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, як спеціальної міри відповідальності за порушення грошового зобов`язання, може бути застосовано до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Отже, кредитор у натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. У даній справі позивач просить стягнути з відповідачів 3 % річних від суми простроченої заборгованості за кредитом за період з 27 січня 2015 року по 01 січня 2020 року. Оскільки рішенням Тячівського районного суду Закарпатської областів від 10 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 02 лютого 2017 року, в позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено, то 3 % річних були нараховані до вимоги, яка існує в натуральному зобов`язані. Отже, в задоволенні позовної вимоги про стягнення 3 % річних із ОСОБА_1 слід відмовити за безпідставністю. Також просить застосувати строк позовної давності з тих підстав, що позивач звернувся до суду з позовом в лютому 2015 року, в якому йому було відмовлено рішенням суду від 10 листопада 2016 року, а позов про стягнення 3 % річних заявлено в березні 2020 року, тобто з пропуском трирічного строку.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» Полєтаєва Т.Ю. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник - адвокат Пітух В.І. в судове засідання не з`явилися, позаяк їх представник - адвокат Пітух В.І. подав суду заяву про розгляд справи в їх відсутності та в задоволенні позовних вимог просить відмовити за недоведеністю та безпідставністю.

Заслухавши доводи представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» Полєтаєвої Т.Ю., дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК Українb кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що 09 лютого 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство), з однієї сторони, та ОСОБА_1 , з другої сторони, було укладено договір про іпотечний кредит № 01-26/6, згідно якого ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 36 000,00 Євро, що згідно офіційного курсу НБУ складало 236 160,00 гривень, зі сплатою 12% річних строком до 08 лютого 2027 року (а.с. 5-9).

Кредитні кошти призначені для придбання квартири (пункт 2.5 Договору).

Відповідно до умов кредитного договору погашення кредиту та процентів здійснюється позичальником щомісячно у відповідності до графіку, у якому зазначено загальну суму, яка підлягає сплаті при умові здійснення платежів згідно з графіком - 79 629,17 Євро.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором 09 лютого 2007 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 08-26/5 (а.с. 36-37).

02 червня 2008 року до кредитного договору було внесено зміни та збільшено розмір процентної ставки за користування кредитними коштами до 13% річних.

17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» і ТзОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення прав вимоги (купівлі-продажу боргових зобов`язань) за кредитними договорами, згідно якого новий кредитор ТзОВ «Кредитні ініціативи» набув усіх прав первісного кредитора, зокрема, за вказаним договором про іпотечний кредит № 01-26/6 від 09 лютого 2007 року та договором поруки, включно з правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань (а.с.40-51).

Відповідно до розрахунку, наданого банком, станом на 17 січня 2020 року в позичальника ОСОБА_1 утворилася заборгованість у розмірі 90 510, 36 гривень - 3 % річних на підставі статті 625 ЦК України.

Позичальник ОСОБА_1 перестав належним чином сплачувати відсотки, починаючи з 17 грудня 2012 року.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської областів від 10 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 02 лютого 2017 року, в позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , де третя особа: ПАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Стаття 256 ЦК України містить визначення поняття позовної давності. Так, за змістом наведеної статті, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Наслідки спливу позовної давності встановлені статтею 267 ЦК України та передбачають, що особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Системне тлумачення частини першої статті 509, частини першої статті 267, статті 625 ЦК України у їх взаємозв`язку дає підстави для висновку, що натуральним є зобов`язання, вимога в якому хоча й існує, проте не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набути майном. Положення статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, як спеціальної міри відповідальності за порушення грошового зобов`язання, може бути застосовано до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Отже, кредитор у натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18).

Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів 3 % річних від суми заборгованості за кредитом за період з 27 січня 2015 року по 17 січня 2020 року.

Оскільки рішенням Тячівського районного суду Закарпатської областів від 10 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 02 лютого 2017 року, в позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , де третя особа: ПАТ «Акціонерний комерційний промислово -інвестиційний банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено, то 3 % річних були нараховані до вимоги, яка існує в натуральному зобов`язанні, а отже, в задоволенні позовної вимоги про стягнення 3 % річних із ОСОБА_1 слід відмовити за безпідставністю.

Що стосується позовної вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором із поручителя ОСОБА_2 , то суд зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , а відтак і поручитель ОСОБА_2 , взяли на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 08 лютого 2027 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Позичальник перестав належним чином сплачувати відсотки, починаючи з 17 грудня 2012 року, і таким чином, позивач ТзОВ «Кредитні ініціативи» повинен був заявити позов до поручителя ОСОБА_2 в шестимісячний строк з моменту виникнення прострочки.

Позовну заяву ТзОВ «Кредитні ініціативи» про стягнення солідарно боргу до Тячівського районного суду Закарпатської області пред`явлено 23 лютого 2015 року.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Як вбачається зі змісту кредитного договору, відсотки за користування кредитом позичальник повинен сплачувати щомісяця у період з 01 по 10 число, тому з часу несплати платежів відповідно до ст. 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя.

Підставою для припинення поруки є направлення ТзОВ «Кредитні ініціативи» поручителю письмової вимоги 11 червня 2013 року, згідно якої кредитор запропонував протягом тридцяти календарних днів погасити існуючу прострочену заборгованість, яка станом на 31 травня 2013 року становила: 152 656,14 гривень - прострочена заборгованість за кредитом та 16 562,31 гривень - прострочені проценти (а.с. 102-104).

Таким чином, ТзОВ «Кредитні ініціативи» визнано строк виконання зобов`язання за кредитним договором та договором поруки таким, що настав після спливу 30 календарних днів, при цьому, позов до поручителя мав бути пред`явлений до 12 червня 2014 року.

Як роз`яснено в Постанові № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» Пленуму ВССУ, а саме пункт 24, відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Пред`явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред`явлення до нього позову. При цьому в разі пред`явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

При цьому, сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов`язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов`язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Згідно Договору про внесення змін № 44-26/10 від 24 лютого 2009 року до договору поруки, який не підписано жодною із сторін, відсоткову ставку було піднято та згідно пункту 1 Додаткової угоди до Договору поруки відсоткова ставка встановлена на рівні 14% річних.

При цьому, згідно розрахунку заборгованості по Кредиту, починаючи з 06 серпня 2012 року, відсоткову ставку встановлено на рівні 13 % річних, а з 28 листопада 2012 року на рівні 16% річних.

Згідно п. 11. Договору поруки передбачено, всі зміни і доповнення до цього договору приймаються за взаємною згодою сторін і укладаються в простій формі.

Таким чином, враховуючи неправомірну поведінку кредитора в частині підняття відсоткової ставки в односторонньому порядку, без підписання будь-яких додаткових угод до договору поруки, вказане є підставою для припинення поруки у зв`язку із збільшенням обсягу відповідальності.

Постановою Закарпатського апеляційного суду 20 жовтня 2020 року в цивільній справі № 308/11916/15-ц рішення Ужгородського міськрайонного суду від 01 липня 2016 року в частині задоволення вимоги про визнання припиненим договору поруки № 08-26/5 від 09 лютого 2007 року, укладеного між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_2 , залишено без змін (а.с.180-181).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки рішенням суду, що набрало законної сили, в цивільній справі № 308/11916/15-ц визнано договір поруки № 08-26/5 від 09 лютого 2007 року, укладений між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_2 , припиненим, то в стягненні з поручителя ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у зв`язку з відмовою в позові покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 10-13, 18, 133-141, 158, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).

Позивач: ТзОВ «Кредитні ініціативи», , НОМЕР_1 в АТ «Альфа-Банк», МФО 300346, місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, будинок 21, Україна.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 31 липня 2023 року.

Головуюча: Сойма М.М.