Справа № 149/1420/23
Провадження № 22-ц/801/2110/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олійник І. В.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 рокуСправа № 149/1420/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя доповідач),

суддів: Берегового О. Ю., Панасюка О. С.,

секретар судового засідання Куленко О. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 07 вересня 2023 року, ухвалене у складі судді Олійника І. В. в м. Хмільник, дата складання повного рішення 14 вересня 2023 року,

в с т а н о в и в :

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Хмільницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини.

Позовні вимоги з урахуванням їх збільшення, обґрунтовані тим, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах від яких мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак після припинення фактичних шлюбних відносин відповідач не визнає доньку та не надає матеріальну допомогу, у зв`язку з чим просила визнати відповідача батьком ОСОБА_3 , внести відповідні зміни до актового запису про народження доньки, оскільки батько дитини був записаний зі слів матері, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 07 вересня 2023 року позов задоволено: визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ухвалено Хмільницькому відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести відповідні зміни до актового запису про народження № 58 від 23.04.2019 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: батьком дитини записати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, проживає по АДРЕСА_1 ). Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 04.05.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 до державного бюджету України 1 610 грн. 40 коп. судового збору.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що запис про батька дитини зроблено на підставі ч. 1 ст. 135 СК України і в судовому засіданні відповідач визнав батьківство. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення суд врахував, що відповідач має на утриманні доньку від іншого шлюбу, частково визнав позовні вимоги про стягнення аліментів, тому суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Не погодившись із зазначеним рішенням, в частині вирішення вимоги про стягнення аліментів, 06 жовтня 2023 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на утримання дитини, змінивши їх розмір на 1/6 частку від усіх доходів, разом із апеляційною скаргою було подано клопотання про долучення нових доказів, так як вони отримані лише 15.09.2023 року.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів не врахував наявність у відповідача ще, окрім доньки ОСОБА_4 , 4-х утриманців (дитину від другого шлюбу, дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, та її 2-х дітей від попереднього шлюбу). Зазначає, що стягнення з нього частки від усього його доходу на утримання дитини ОСОБА_3 , ставить в скрутне становище його інших утриманців, оскільки навіть якщо врахувати лише його дружину і доньку, то на них двох з огляду на те, що відрахування можуть перевищити 50%, залишається 1/8 на кожну, тоді як на ОСОБА_3 суд стягнув частину доходу.

30 жовтня 2023 року на електронну адресу апеляційного суду надійшов відзив від ОСОБА_1 , поданий її представником адвокатом Зайцем Б. В., в якому наголошує, що на ОСОБА_2 не покладається обов`язок утримання двох дітей дружини від першого шлюбу, так як у них є батько, у зв`язку з чим вказує, що посилання на ч.1, 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» та ст128 КЗпП є безпідставним. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

В судове засідання апеляційного суду сторони по справі не з`явилися, про день та час судового розгляду повідомлені належним чином.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення в повній мірі відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

По справі встановлено наступні обставини:

-В період з 2018 року до 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали спільно за адресою АДРЕСА_2 , мають спільну дитину ОСОБА_3 , згідно довідки Хмільницького міськвиконкому від 25.04.2023 року (а. с. 8);

-Батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 записано ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , що встановлено з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (копія на а.с. 6), а також з витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 2 від 20.04.2023 (копія на а.с. 7);

-15.10.2022 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (в подальшому ОСОБА_7 ) уклали шлюб, що встановлено з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 15.10.2022 роу( а. с. 54);

-ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 є дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , що встановлено з свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 (а. с. 49, 50);

-ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5 є дитиною ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , що встановлено згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 21.07.2023 року (а. с. 51);

-Сім`я ОСОБА_2 є багатодітною згідно посвідчення серії НОМЕР_6 , виданого 24.08.2023 року

Між сторонами виник спір з приводу встановлення батьківства та стягнення аліментів на дитину. Рішення суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не оскаржується.

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частини 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі, за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, що буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів на дитину, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач має двох дітей, є працездатним і доводів про неможливість сплати аліментів на дитину у розмірі частини від його заробітку не навів. Крім цього, як стверджував сам відповідач, у нього є наявний дохід, оскільки він військовослужбовець і проходить військову службу, проте інформації про розмір такого доходу відповідач не надав.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував, що на утриманні відповідача перебувають також двоє дітей його теперішньої дружини апеляційний суд відхиляє, оскільки суд першої інстанції дав вірну оцінку цьому факту та правильно зазначив, що відповідач не є їх батьком, а відтак в нього не виникає законодавчого обов`язку по їх утриманню.

Отже суд першої інстанції при вирішенні питання про визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, вірно врахував, що у відповідача є зобов`язання утримувати двох неповнолітніх дітей, одна з яких (донька ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ) є малолітньою, врахував при цьому інтереси обох дітей.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не спростував висновки суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги зводяться до того, що визначений судом розмір утримання буде надмірним для нього, проте це є лише його суб`єктивною думкою, не підтвердженою фактичними обставинами.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду першої інстанції, тому подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін як таке, що постановлене за повного та всебічного з`ясування обставин що мають значення по справі, з вірною оцінкою доказів та правильним застосуванням норм матеріального права, які регулюють дані правовідносини (стаття 375 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах. За правилом пункту 1 частини другої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правилами пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій, з огляду на розмір аліментів) становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 с. 389 ЦПК України).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції (п. в ч. 1 ст. 382 ЦПК України), та виходячи з положень статті 141 ЦПК України, з урахуванням того, що подана апеляційна скарги не підлягає до задоволення, понесені судові витрати ОСОБА_2 слід залишити за ним, доказів понесення судових витрат в апеляційній інстанції іншими учасниками справи матеріали справи не містять.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 07 вересня 2023 року залишити без змін.

Судові витрати ОСОБА_2 , понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, залишити за ним.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді О. Ю. Береговий

О. С. Панасюк