ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6303/23 Справа № 205/3286/23 Суддя у 1-й інстанції - Мовчан Д.В. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором,

-за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

30 березня 2023 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що відповідно до укладеного Договору № б/н від 15.03.2011 року банк надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач порушила умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 04.01.2023 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 79 082 грн. 86 коп., де заборгованість за тілом кредиту 64 693 грн. 02 коп. та заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом 14 389 грн. 84 коп.

Таким чином позивач був змушений звернутися до суду та просити стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором № б/н від 15.03.2011 року у загальному розмірі 79 082 грн. 86 коп. та судовий збір у розмірі 2 684 грн. 00 коп.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

25 квітня 2023 року заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» за Договором № б/н від 15.03.2011 року станом на 04.01.2023 року заборгованість за тілом кредиту у розмірі 64 693 (шістдесят чотири тисячі шістсот дев`яносто три) грн. 02 коп.

В задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом у розмірі 14 389 грн. 84 коп. відмовлено.

Вирішено питання щодо судового збору.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У червні 2023 року, не погодившись із вказаним рішенням, позивачем АТ КБ «Приватбанк» подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками, ухваливши в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» в цій частині в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні його позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими процентами. Вважає, що рішення суду в цій частині є незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права

Зазначає, що суд зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками. Вважає, що позивачем було доведено факт узгодження з позичальником процентної ставки у розмірі 30% на рік, пені, штрафу та комісії, з розрахунку заборгованості вбачається кількість днів прострочки, за які нарахована заборгованість за процентами, вбачається й сума нарахованої заборгованості у відповідну дату.

Проте, суд взагалі не дослідив та не надав правової оцінки Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», якою передбачено умову сплати та розмір процентної ставки, не було досліджено рахунок заборгованості, відповідно до якого процентна ставка нараховувалася за ставкою 30%.

Відповідно, суд безпідставно вважав непогодженими умови щодо сплати процентів.

Звертає увагу на те, що відповідач не зверталась до банку для розірвання договору, а навпаки погодилась з його умовами та прийняла їх до виконання, адже протягом тривалого часу користувалась кредитною карткою та частково погашала заборгованість. Тобто вона знала про умови укладеного договору та прийняла їх.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від інших учасників справи письмових заперечень на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходило.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, ціна позову складає 79 082,86 гривень, що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом необхідно скасувати з ухваленням в цій частині нового рішення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 березня 2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір № б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Судом також було встановлено, що зазначений кредитний договір між сторонами було укладено в спосіб подання письмової згоди відповідача на надання відповідної платіжної картки та видачі позивачем відповідачу такої картки із встановленням відповідного кредитного ліміту. Вказані дії сторін не суперечать загальним засадам цивільного законодавства щодо способу укладання договору, а відтак, породжували відповідні договірні зобов`язання для сторін по справі.

Матеріалами справи також підтверджено, що згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 року №519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено назву найменування банку на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».

Щодо позовних вимог про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу фактично отриману суму кредитних коштів. У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі, то позов в цій частині ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. Враховуючи зазначені обставини та надані суду докази, суд дійшов висновку, що станом на 04.01.2023 року заборгованість за тілом кредиту у розмірі 64 693 грн. 02 коп. підлягає стягненню з відповідача.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками за користування кредитом, суд виходив із наступного.

Так, сама Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, яка підписана відповідачем, відповідних умов про погодження сторонами розміру процентної ставки не містить, а інших угод з цього приводу між сторонами, як зазначалось вище, укладено не було.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема, саме у зазначеному у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що Умови та Правила надання банківських послуг неможна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву. При цьому, відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відтак, суд вважав, що оскільки Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, а в Анкеті-заяві позичальника відсутня домовленість щодо сплати штрафів за невиконання договору, то вимоги банку в цій частині задоволенню не підлягають.

Також долучений до позову Паспорт споживчого кредиту, витяг з Умов та правил надання банківських послуг у Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» не містить підпису відповідача, і обставина підписання такого Паспорту банком не доведена.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні будь-які достатні та належні докази, зі змісту яких вбачається, що сторони досягли письмової згоди щодо відповідальності у вигляді відсотків за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Таким чином, суд вважав, що в даному випадку позивачем не доведена обставина погодження між сторонами договірного зобов`язання в частині наявного у відповідача обов`язку сплати відсотків, у тому числі у розмірах і порядках нарахування у документах, що додані банком до позовної заяви.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Суд вважав, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України , оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (15.03.2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (30.03.2023 року), тобто кредитор мав можливість додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача підлягають лише частковому задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню за Договором № б/н від 15.03.2011 року лише заборгованість за тілом кредиту 64 693 грн. 02 коп., а в решті позову необхідно відмовити з огляду на його безпідставність та недоведеність розміру погоджених сторонами відсотків.

Але з такими висновками апеляційний суд не може погодитись у повнім мірі з таких підстав.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, Довідкою про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду» (а.с.27) визначено, зокрема, розмір процентної ставки за даним кредитним договором. У зазначеній Довідці міститься підпис ОСОБА_1 про те, що вона ознайомлена з фінансовими умовами надання платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду» та прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачем не була доведена обставина погодження між сторонами договірного зобов`язання в частині наявного у відповідача обов`язку сплати відсотків, тому позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом підлягають задоволенню,

Виходячи з наведеного, апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а заочне рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення.

Згідно з усталеною практикоюЄвропейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

СУДОВІ ВИТРАТИ

АТ КБ «Приватбанк» був сплачений судовий збір при зверненні до суду у розмірі 2684 гривні 00 копійок (а.с.66).

Судом першої інстанції було стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» пропорційно до розміру задоволених позовних вимог понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 2 195 грн. 63 коп.

АТ КБ «Приватбанк» був сплачений судовий збір при поданні апеляційної скарги у розмірі 4026 гривень 00 копійок (а.с.96).

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційна скарга та позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 488,37 грн. за подання позовної заяви (2684 - 2195,63) та 4026,00 грн. за подання апеляційної скарги.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.376 ЦПК України, підставою для зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Отже, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні рішення судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»задовольнити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2023 рокув частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» () заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.03.2011 року, станом на 04.01.2023 року у розмірі 14 389 (чотирнадцять тисяч триста вісімдесят дев`ять) гривень 84 копійки, що складає заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» () судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 488 (чотириста вісімдесят вісім) гривень 37 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»(ЄДРПОУ 14360570) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4026 (чотири тисячі двадцять шість) гривень 00 копійок.

В іншій частині заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: