ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Барильської А.П.,

суддів: Зайцевої С.А., Максюти Ж.І.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства Шахтоуправління Покровське

на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 22 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Шахтоуправління Покровське про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства Шахтоуправління Покровське (далі ПрАТ ШУ Покровське) про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він з 29 серпня 1995 року працював у ВАТ «ВК «Шахта Красноармійська Західна-1» гірником підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті. 05 серпня 2008 року ВАТ «ВК «Шахта Красноармійська Західна-1» змінено найменування на ВАТ ШУ «Покровське». 13 вересня 2018 року ВАТ ШУ «Покровське» перейменоване в ПАТ «Шахтоуправління «Покровське». 05 жовтня 2021 року його було звільнено з підприємства відповідача.

За час роботи на підприємстві відповідача позивач набув ряд хронічних професійних захворювань. Відповідно до п.7 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 22 серпня 2022 року, затвердженого начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці, у позивача встановлено наявність професійних захворювань, а саме: хронічний бронхіт ІІ в фазі затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст., хронічна радикулопатія L.5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями; м`язово-тонічним та больовим синдромами. Разом з цим, зазначено, що його професійне захворювання виникло за обставин: триваючого перебігу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів фізичне навантаження, робоча поза, вимушені нахили тулуба, пил. Причиною виникнення хронічного професійного захворювання є: пил переважно фіброгенної дії - фактична величина 8,6-196,8 мг/м?, при нормативному значенні 2 мг/м?. Тривалість дії упродовж зміни 84-90,3 зміни. Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів рук та плечового поясу) фактична величина 89-152,9 Bт, при нормативному значенні 45 Вт; маса вантажу, що піднімається та переміщується фактична величина 30-40 кг при нормативному значенні 30 кг. Виробничий шум фактична величина 80-90 дБА, при нормативному значенні 80 дБА. Робоча поза в нахиленому положенні більше 300 5-30% часу зміни при нормативному значенні 30-25% зміни; нахили корпусу - фактичне значення 140-260 при нормативному значенні 50-100 разів. Згідно довідки МСЕК від 05 жовтня 2022 року, серії 12ААА № 092898, позивачу первинно було встановлено 65 % втрати працездатності за професійними захворюваннями та третю групу інвалідності.

Посилаючись на те, що у зв`язку з хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, позивач позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє його можливості вести повноцінний спосіб життя, він постійно відчуває психічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів, просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь суму моральної шкоди у розмірі 245000грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 22 травня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Стягнуто з ПрАТ ШУ Покровське на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 200 000 грн, з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті (а.с.41-43).

В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ ШУ Покровське, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір стягнутої суми моральної шкоди до 70 000 грн з утриманням з цієї суми податків та зборів, згідно з законодавством.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та висновки суду не відповідають встановленим обставинам. Вказували, що розмір відшкодування значно завищений у порівнянні з аналогічними справами. Зазначали, що розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості (а.с.49-51).

12 липня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Повалій О.В. надала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову становить 245 000 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПрАТ ШУ Покровське підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, наказом № 1281-кз від 05 жовтня 2021 року він був звільнений з займаної посади за ст. 38 КЗпП за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 . (а.с.11).

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19 серпня 2022 року, затвердженого 22 серпня 2022 року начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці Королем В., позивачу було встановлено професійне захворювання: «Хронічний бронхіт ІІ ст. в фазі затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (J41.0). Хронічна радикулопатія L.5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірним статико-динамічними порушеннями; м`язово-тонічним та больовим синдромами (М 54.1.7). Професійне захворювання у ОСОБА_1 виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів важкості праці та пилу фіброгенної дії. (а.с.12-15)

З довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 092898 від 05 жовтня 2022 року, яка видана Міжрайонною травматологічною МСЕК м. Покровська (а.с.16-17), вбачається, що позивачу первинно було встановлено ступінь втрати професійної працездатності 65%, із них: 40 % - за профрадикулопатією та 25 %- по хронічному бронхіту, з 05 жовтня 2022 року, безстроково.

З Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 05 жовтня 2022 року, виданої Міжрайонною травматологічною МСЕК м. Покровська, вбачається, що позивачу було встановлено третю групу інвалідності, безстроково. Причина інвалідності професійне захворювання. (а.с.16-17)

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як працівник, має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди, яка виразилася у фізичному болі, стражданнях, необхідності тривалого лікування, втраті 65% професійної працездатності, встановленні у зв`язку з професійним захворюванням третьої групи інвалідності, безстроково.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди, однак, не може погодитись з розміром визначеної до стягнення суми у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, з наступних підстав.

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до частини другої статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Стаття 173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Частиною першої статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

У відповідності до статті 4 Закону України Про охорону праці державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Суд першої інстанції, на підставі медичних документів про лікування позивача, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України в пункті 13 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року №4 з подальшими змінами та доповненнями.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31 березня 1995 року з подальшими змінами, передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року №155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Однак, при визначенні розміру моральної шкоди, суд першої вінстанції не врахував вище викладеного.

У зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в цій частині.

Інші доводи апеляційної скарги ПрАТ ШУ Покровське не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

При визначені розміру компенсації позивачу моральної шкоди, спричиненої втратою здоров`я, в результаті професійних захворювань, суд апеляційної інстанції, враховуючи ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили з врахуванням того, що позивачу висновком МСЕК встановлено стійку втрату професійної працездатності у загальному розмірі 65 % та приймаючи до уваги, що позивач працював в шкідливих умовах праці, виходячи з медичних висновків, акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, вважає за необхідне зменшити розмір відшкодування моральної шкоди з 200 000 грн до 130000 грн., з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

Відповідно до Закону України №466 внесено зміни до п.п.164.2.14 статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року).

До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом № 466, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України).

Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПрАТ ШУ Покровське підлягає задоволенню частково, а рішення суду зміні, відповідно до положень ст.376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Шахтоуправління Покровське задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 22 травня 2023 року змінити в частині розміру суми відшкодування моральної шкоди, стягнутої з Приватного акціонерного товариства Шахтоуправління Покровське на користь ОСОБА_1 , зменшивши її з 200 000 грн до 130 000 грн, з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: С.А. Зайцева

Ж.І. Максюта