РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2023 року

м. Рівне

Справа № 555/2621/21

Провадження № 22-ц/4815/834/23

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Ковальчук Н.М.,

учасники справи:

позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ей.АЙ", акціонерне товариство "Державний ощадний банк України",

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адвоката Бартосевича Богдана Васильовича на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 18 травня 2023 року (ухвалене у складі судді Мельничук Н.В.) у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ей.АЙ", акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" про відшкодування витрат в порядку регресу,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування витрат в порядку регресу.

В обґрунтування позову, позивач вказав, що 05.03.2018 між відповідачем та ПАТ «Державний ощадний банк України» (надалі - Банк) укладено кредитний договір № 0136_08 (надалі - «Кредитний договір»), відповідно до умов якого Банк надав Відповідачеві кредит у сумі 49 500,00 грн., зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99% річних, з кінцевим строком повернення до 04.03.2021, а позичальник (Відповідач) зобов`язаний належним чином використати та повернути в передбачені Кредитним договором строк кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі. Відповідно до договору добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01.12.2018 (надалі - «Договір страхування»), укладеного між АТ «Ощадбанк» та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», останнє приймає на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами Договору страхування, виплатити АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування. Страховим випадком згідно п. 4.1 за Договором страхування є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника АТ «Ощадбанк» внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором, з будь-яких причин. З 26.04.2019 року відповідач не виконував свої зобов`язання за кредитним договором , внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 32205,46 гривень, у зв`язку з чим настав страховий випадок. За результатами розгляду заяви про настання страхового випадку, яку отримано від АТ " Ощадбанк" , ТДВ " СК " Ю.ЕС.АЙ." складено страховий акт та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. Платіжними дорученнями № 6045 від 23.07.2019 ТДВ виплатило АТ " Ощадбанк" страхове відшкодування по зобов`язаннях відповідача на суму 32205,46 грн. Між ТДВ "СК "Ю.ЕС.АЙ." та ФОП ОСОБА_1 укладено договір № 01-05 про відступлення права вимоги /цесії/ від 20.05.2021. Відповідно до даного договору, первісний кредитор передає /відступає/ новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами добровільного страхування кредитів /п.2.1, п.п. 1.1.3/. Перелік боржників зазначені в Реєстрі прав вимог, що наведені в Додатку 1 до Договору № 01-05 про відступлення права вимоги /цесії/ від 20.05.2021. Зазначає, що з метою досудового врегулювання спору відповідачу було надіслано претензію / повідомлення/ № 10017.06.19-1 від 09.06.2021, однак станом на дату подання позову відповідачем не відшкодовано фактичних витрат в порядку регресу.

Просив стягнути з відповідача на користь позивача 32305,46 грн. фактичних витрат в порядку регресу та 908 гривень витрат з оплати судового збору.

Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 18 травня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження заборгованості ОСОБА_2 по кредитному договору.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, представник фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адвокат Бартосевич Б.В. оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог та вважає, що матеріалами справи підтверджено факт наявності у відповідача кредитної заборгованості перед АТ "Ощадбанк", яка була погашена за рахунок страхової виплати, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, а також стягнути з відповідача витрати, пов`язані з розглядом справи.

У поданих на апеляційну скаргу письмових поясненнях АТ "Ощадбанк" підтверджує наявність у відповідача заборгованості у розмірі, що заявлена позивачем до стягнення та просить задовольнити апеляційну скаргу.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05 березня 2018 року між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (нова назва - акціонерне товариство «Державний ощадний банк України») та ОСОБА_2 було укладено Договір про споживчий кредит № 0136 08, за умовами якого позичальнику надавався кредит у сумі 49500.00 гривень, строком на 36 місяців, з терміном остаточного повернення не пізніше 04.03.2021 року (п. 2.2. Договору).

За користування кредитом Позичальник зобов`язувався сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі 17.99 процентів річних (п. 2.4.1. Договору).

У відповідності до п. 2.4.2. Договору кредиту, проценти нараховуються Банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за Кредитом, що був отриманий Позичальником, починаючи з дати видачі Кредиту до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного цим Договором.

Відповідно до п. 3.3.3 Договору Позичальник зобов`язується здійснювати повернення Кредит рівними частинами в розмірі 1375.00 гривень (одна тисяча триста сімдесят п`ять гривень 00 копійок) та сплату процентів, нараховані Банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним починаючи з 01.04.2018 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок для обслуговування, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів наданого йому згідно з умовами цього Договору списує в рахунок погашення Основної суми боргу за Кредитом та сплати процентів відповідно до черговості, визначеної цим Договором.

У відповідності до п. 3.9.1. Договору кредиту Банк має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання Позичальником та/або Поручителем взятих на себе обов`язків та недотримання умов, передбачених цим Договором та/або Документами забезпечення та/або іншими договорами, укладеними Позичальником з Банком, вимагати дострокового повернення суми Кредиту та сплати всієї суми нарахованих процентів за користування Кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами, але не виключно, у разі якщо відбулася будь-яка із наступних подій: - 3.9.1.1 затримання сплати частини Основної суми боргу за кредитом та/або процентів за користування Кредитом на один календарний місяць; - 3.9.1.2. ненадання Позичальником Банку підтверджуючих документів щодо використання Кредиту за Цільовим призначенням кредиту; - 3.9.1.3. неподання Позичальником на вимогу Банку документів, що стосуються його фінансового стану; - 3.9.1.4. порушення Позичальником та/або Поручителем умов Документів забезпечення.

З наведеного вбачається, що Позичальник зобов`язувався повертати кредит рівними частинами по 1375 грн., а також нараховані відсотки (нараховані на фактичну суму залишку по кредиту) до 25 числа кожного місяця, шляхом внесення коштів на поточний рахунок Позичальника із якого в подальшому Банком здійснювалося договірне списання та зарахування у погашення строкових чергових платежів по кредиту та процентах.

Відповідно до договору добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01.12.2018 року, укладеного між AT "Ощадбанк" та ТДВ "СК "Ю.ЕС.АЙ.", останнє прийняло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами Договору страхування, виплатити AT «Ощадбанк» страхове відшкодування.

Відповідно до п. 2.2 укладеного договору страхувальник зобов`язався сплачувати страхові платежі, а страховик прийняв на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку, передбаченого умовами договору, виплатити страхувальникові страхове відшкодування на умовах договору.

Відповідно до п. 4.1 цього договору страховим випадком за договором страхування є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника АТ «Ощадбанк» внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальником понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 зобов`язань з повернення кредитних коштів, у нього виникла заборгованість по тіло кредиту у сумі 30 368,46 грн. та по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 1 837,00 гри., а всього - 32 205,46 гри..

Внаслідок невиконанням відповідачем своїх зобов`язань перед AT «Ощадбанк» з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитами понад шістдесят календарних днів, настав страховий випадок.

За результатами розгляду заяви AT «Ощадбанк» про настання страхового випадку (а.с. 20), ТДВ "СК "Ю.ЕС.АЙ." складено страховий акт (а.с. 21) та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування.

Платіжним дорученням №6045 від 23.07.2019 року ТДВ "СК "Ю.ЕС.АЙ." виплатило AT "Ощадбанк" страхове відшкодування по зобов`язанням відповідача в сумі 32 205,46 грн..

20.05.2021 року між ТДВ "СК "Ю.Ес.АЙ." (Первісний кредитор) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Новий кредитор) укладено договір № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії).

Відповідно до вищезгаданого договору Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої Права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за укладеними договорами добровільного страхування кредитів (п.2.1, пп. 1.1.3).

Боржники особи, які відповідальні за завдання матеріальних збитків, за фактом настання яких Первісний кредитор визнав завдані матеріальні збитки страховим випадками та здійснив страхові виплати/страхові відшкодування на користь страхувальника по укладеному договору добровільного страхування кредитів (п.п. 1.1.1 вищезгаданого договору).

Перелік Боржників, до яких Новий кредитор має Права вимоги на визначену суму, зазначені в Реєстрі прав вимог, що наведені в Додатку 1 до Договору № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.05.2021 року (а.с. 27).

З метою досудового врегулювання спору позивачем надіслано відповідачу претензію № 10017.06.19-1 від 09.06.2021 року.

Станом на дату подання позовної заяви відповідачем не відшкодовані фактичні витрати в порядку регресу, що вимусило Позивача звернутися до суду з даним позовом, в якому вона просить суд стягнути з відповідача фактичні витрати в порядку регресу в сумі 32205,46 грн. та судовий збір.

Відповідно до ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим випадком згідно зі статтею 8 Закону України «Про страхування» є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Враховуючи, що мав місце страховий випадок, а саме неналежне виконання відповідачем кредитних зобов`язань перед АТ «Ощадбанк» за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 32 205,46 грн., яка була відшкодована страховиком ТДВ "СК "Ю.ЕС.АЙ." за договором страхування кредиту, внаслідок чого, у позивача виникло право вимоги до відповідача у розмірі сплаченого страхового відшкодування.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 32 205,46 грн. відшкодування витрат в порядку регресу.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного вкидання зобов`язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідачем не надано доказів, які б стверджували про повне і належне виконання кредитних зобов`язань.

Наявна у матеріалах справи довідка АТ «Державний ощадний банк України» від 11.11.2019 за № 144, в якій зазначено, що станом на 11.11.2019 року заборгованість за кредитним договором № 0136_08 від 05.03.2018 року, погашена у повному обсязі, угода перебуває в статусі «закрито», не свідчить, що кредитне зобов`язання було виконане стороною позивальника.

Повне погашення заборгованості за кредитним договором відбулося за рахунок страхової виплати, що не було спростовано відповідачем у ході судового розгляду справи.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення суду про задоволення позовних вимог.

У ході розгляду справи місцевим судом представником позивача було подано клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача витрати з оплати професійної правової допомоги у розмірі 12 000 грн. (а.с. 46).

У поданій апеляційній скарзі представник позивача також просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати з оплати професійної правової допомоги у розмірі 6 000 грн., які пов`язані з розглядом справи апеляційним судом.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України).

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно із частиною третьою вказаної статті ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4, ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною третьою ст. 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Частиною 8 вищевказаної статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Представник позивача зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи місцевим судом складають 12 000 грн., а під час апеляційного провадження справи 6000 грн.

Надані представником позивача докази про понесення витрат на правничу допомогу під час розгляду справи місцевим та апеляційним судом є достатніми, допустимими і достовірними.

Разом з цим, виходячи з встановлених обставин справи та норм процесуального законодавства, апеляційний суд вважає, що обґрунтованим до стягнення буде розмір витрат на правову допомогу, який в загальному складає 10 000 грн., що буде співмірним із складністю справи, тривалістю її розгляду, характером позовних вимог, обсягом виконаних робіт (наданих послуг) і часом, витраченим на виконання цих робіт (послуг).

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адвоката Бартосевича Богдана Васильовича задовольнити.

Рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 18 травня 2023 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 32 205,46 грн. витрат в порядку регресу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 908 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 1362 грн. - за апеляційне провадження справи.

Стягнути ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу понесених під час судового розгляду справи.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Ковальчук Н.М.