Провадження № 2/369/2230/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2023 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І. О.,

при секретарі Світлак Ю. Ю.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Корочевського О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Трау Нутришин Україна» про закриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трау Нутришин Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ТОВ «Трау Нутришин Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

У травні 2023 року до суду надійшла заява ТОВ «Трау Нутришин Україна» (далі Товариство) про закриття провадження в частині позовних вимог, в обґрунтування якої позивач посилається на те, що станом на час розгляду справи судом відповідач розірвав трудові правовідносини з позивачем, а належні ОСОБА_2 виплати при звільненні на суму 59 038,50 грн були утримані позивачем в рахунок погашення боргу за договором позики. В зв`язку з цим позивач вважає, що в частині заборгованості на вищевказану суму відсутній предмет спору, на підставі чого просить закрити провадження у справі в цій частині.

Вивчивши подану заяву, суд дійшов висновку про те, що у її задоволенні слід відмовити, виходячи з таких підстав.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Таким чином, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим за змістом п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема, у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив свої існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема, шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Аналогічний висновок викладений і у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 456/647/18.

А відтак відсутні підстави для закриття провадження в зв`язку з відсутністю предмета спору.

Крім того предметом спірних правовідносин є стягнення заборгованості за договором позики. Предмет спору в розумінні процесуального закону поняття неподільне. Вимоги щодо предмету спору можуть заявлятися до чітко визначеного(их) учасника(ів) справи. Таким чином, суд уповноважений закрити провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України у разі відсутності предмету спору в цілому чи у разі відсутності вимог до чітко визначеного відповідача. Натомість, процесуальний закон не наділяє суди правом закривати провадження у справі в частині оспорюваної суми від загальної ціни позову, яка стосується одного і того ж предмету спору.

У цій справі позивачем заявлено вимогу до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. Отже, предмет спірних правовідносин є неподільним, в зв`язку з чим клопотання про закриття провадження у справі в частині заборгованості за відсотками за користування коштами та в частині заборгованості за договором позики задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.255, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Трау Нутришин Україна» про закриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трау Нутришин Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І. О. Фінагеєва