Номер провадження: 22-ц/813/7753/23
Справа № 496/2402/23
Головуючий у першій інстанції Горяєв І.М.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Драгомерецького М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Ніколаєнко Олени Миколаївни на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 10 липня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Горяєва І.М., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

04.04.2023 року Акціонерне товариство комерційний банк«ПриватБанк» (далі Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 97 621,90 грн., а також судових витрат у сумі 2 684,00 грн. (а.с.1-2).

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що 06.09.2010 року, з метою отримання банківських послуг у Банку, відповідач ОСОБА_1 підписала заяву № б/н та отримала кредитні кошти в кредит. Бажаний кредитний ліміт був встановлений в сумі 7000 грн. (а.с. 25-звор.)

У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 75 000,00 грн.

У зв`язку із неналежним виконанням умов договору, у ОСОБА_1 виникла заборгованість у розмірі 97 621,90 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 79 857,32 грн., заборгованість за відсотками 17 764,58 грн.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 10 липня 2023 року позовні вимоги Банку були задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитом у сумі 79 857,32 грн., судовий збір у розмірі 2 195,58 грн.

В іншій частині позову відмовлено (а.с.86-89).

В апеляційній скарзі Банк ставить питання про скасування рішення Біляївського районного суду Одеської області від 10 липня 2023 року, в частині відмови у позові про стягнення процентів за користування кредитними коштами та ухвалення в цій частині нового рішення, яким позов задовольнити, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.91-94).

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 27.11.2023 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Колегія суддів також зазначає, що у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, датою ухвалення цього судового рішення є 27.11.2023 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що провадження по даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.10.2023 року (а.с.104), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, копію ухвали останні отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України (а.с.105-107). Таким чином, колегія суддів зазначає, що учасники справи належним чином повідомлені про відкриття апеляційного провадження та про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, в частині стягнення відсотків за користування, суд першої інстанції послався на положення Закону України «Про правовий режим воєнного стану», відповідно до якого з 24.02.2022 року в Україні введено та в подальшому продовжено режим воєнного стану та відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану, розділ «Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено п.п.18 і 19 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного стану, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (а.с.50-53).

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений етроле, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Пункт 1 ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ (ч. 1 ст.1048 ЦК України). |

З матеріалів справи вбачається, що 09.06.2010 року ОСОБА_1 підписала заяву № б/н та отримала кредитні кошти. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 75000,00 грн. (а.с.25).

09.06.2010 року ОСОБА_1 також підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Вказана довідка, зокрема, зазначає сплату відсотків у розмірі 2,5 % на місяць на залишок заборгованості (а.с.27).

Таким чином, підписуючи кредитний договір ОСОБА_1 погодилася з його умовами, у тому числі зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами.

Крім того, в матеріалах справи також міститься заява ОСОБА_1 від 15.06.2023 року, в якій остання, посилаючись на важке матеріальне становище, просить звільнити її від сплати відсотків за користування кредитними коштами. Тобто позичальник погодилася із тим, що має сплачувати відсотки за користування кредитними коштами (а.с.82-83).

У зв`язку з цим, колегія суддів зазначає, що всі питання щодо звільнення від сплати відсотків за користування кредитними коштами відповідач ОСОБА_1 має вирішувати з іншою стороною кредитного договору, тобто з позивачем - Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк».

Щодо посилання суду першої інстанції на положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Перехідні та прикінцеві положення» ЦК України.

Пунктом 18 розділу «Перехідні та прикінцеві положення» ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування уразі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Разом з тим, судом першої інстанції не враховано, що Банк не звертався до суду із позовом щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, неустойки (штрафу, пені) тощо. Позовні вимоги Банку стосуються лише стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, що передбачено кредитним договором, укладеним між сторонами.

Таким чином, враховуючи, що суд першої інстанції прийшов до невірного висновку про відмову у позові, в частині стягнення відсотків та помилково застосовував норми Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Перехідні та прикінцеві положення» ЦК України», а також враховуючи, щопозичальник підписала та погодилася з усіма умовами кредитного договору, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Банку підлягає задоволенню, рішення Біляївського районного суду Одеської області від 10 липня 2023 року, в частині незадоволених вимог - скасуванню, з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог Банку до ОСОБА_1 про стягнення відсотків у розмірі 17 764,58 грн.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України колегія суддів також вважає за необхідне розподілити між сторонами судові витрати, наступним чином.

За подачу позовної заяви Банком сплачено судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. (а.с.64).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд стягнув з ОСОБА_1 на користь Банку судовий збір у розмірі 2 195,58 грн. (а.с.89).

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з ОСОБА_1 на користь Банку слід стягнути судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 2 684,00 грн.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню у повному обсязі, то з відповідачки на користь позивача слід також стягнути судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 4 026,00 грн. (а.с.95).

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь Банку слід стягнути судовий збір у загальному розмірі 6 710,00 грн.

Крім того, оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст.141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Ніколаєнко Олени Миколаївни задовольнити.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 10 липня 2023 року, в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 17 764,58 грн. та стягнення судового збору у сумі 2 195,58 грн. скасувати.

Прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 17 764,58 грн. задовольнити.

Стягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», , заборгованість за відсотками у розмірі 17 764,58 (сімнадцять тисяч сімсот шістдесят чотири гривні 58 копійок).

В іншій частині рішення Біляївського районного суду Одеської області від 10 липня 2023 року залишити без змін.

Стягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», , судовий збір у загальному розмірі 6 710,00 (шість тисяч сімсот десять гривень 00 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 27.11.2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький