У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2023 року Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Шереметьєва Л.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лавриненко О.І., Орган опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 29 жовтня 2003 року, укладений між ОСОБА_2 та Закритим акціонерним товариством «Український промислово-фінансовий концерн »Славутич», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яковенко Л.А. та зареєстрований у реєстрі за №791, є дійсним.

Посилається на те, що вона на підставі Жовтневого районного суду м. Києва від 16 грудня 1998 року, є опікуном свого сина ОСОБА_2

29 жовтня 2003 року між ним та ЗАТ «Український промислово-фінансовий концерн »Славутич» був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, а вона сама знаходиться у досить поважному віці.

У зв`язку з цим вона стала замислюватися над тим, щоб після її смерті хтось доглядав її сина.

З метою та в інтересах сина вона вирішила укласти договір довічного утримання з її гарним знайомим, який протягом тривалого часу допомагає їм.

З цією метою вони звернулися до приватного нотаріуса Лавриненко О.І., яка піддала сумніву дійсність договору купівлі-продажу в зв`язку з його нікчемністю.

З урахуванням цього, в порядку ст. 226 ЦК України, просить задовольнити заяву.

В відкритті провадження в справі має бути відмовлено, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Тобто, окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб.

У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 зроблено висновок, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

1)факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

2) встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

3)заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

4)чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Згідно з ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Сутністю провадження у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, є те, що у ньому відсутній спір про право, об`єктом судового захисту є охоронюваний законом інтерес, предметом судової діяльності є встановлення визначених юридичних фактів з метою подальшого здійснення заявниками своїх суб`єктивних прав.

Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права.

У силу вимог ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

В пунктах 1,3 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У тому разі, коли буде виявлено, що з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження у справі, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, та доданих до неї документів у справі вбачається спір про право, виходячи з наступного.

Загальні положення про правочини, правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону, підстави дійсності та недійсності правочинів врегульовано Главою 16 ЦК України.

Тобто, дійсність чи недійсність правочину є спором, який має розглядатися в порядку позовного, а не окремого провадження.

Визнання правочину дійсним є одним із способів захисту прав, врегульованих ст.16 ЦК України.

Враховуючи приведене вище, підстави для відкриття провадження в справі в порядку окремого провадження відсутні.

Керуючись ст.ст. 186, 293, 315 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

В відкритті провадження в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лавриненко О.І., Орган опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовити.

Роз`яснити заявнику її право звернення до суду в порядку позовного провадження.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Л.А. Шереметьєва