ЄУН № 337/1513/23
Провадження № 2/337/675/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2023 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

за участю секретаря Волошина Н.В.

адвоката Куща Є.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за наданні послуги з постачання теплової енергії, стягнення судових витрат,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

У позові зазначив, що Концерн «Міські теплові мережі» є юридичною особою, метою діяльності якої відповідно до п. 2.1 Статуту є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на постійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну.

Предметом діяльності Концерну «Міські теплові мережі» є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій, її збут та інше.

Відповідачу ОСОБА_1 на праві власності належить нежитлове приміщення ХІ першого поверху /літ.А-12/, загальною площею 91,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, як інше не встановлено договором або законом.

Частиною 7 ст. 14 Закону України передбачено, що до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, та/або досягнення згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної комунальної послуги, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.

Відповідно до частини 5 ст. 13 Закону, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

02.10.2021 року, на виконання умов Закону, було розміщено на офіційному сайті індивідуальні договори на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Вказані договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаних договорів будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних садибних житлових будинків.

Відповідно до вказаного, станом на 01.11.2021 року Типовий індивідуальний договір № 74203761 про надання послуг з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення ХІ першого поверху/літ.А-12/ між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 , з 01.11.2021 року є укладеним.

Фактом приєднання споживача до умов договору є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Житловий будинок АДРЕСА_1 оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії типу «SHARKY775», заводський номер №55363437.

Відповідно до визначення передбачене Методикою опалюване приміщення приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньо будинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря. Враховуючи знаходження приміщення в багатоквартирному будинку, відсутність документів на підтвердження відключення від мережі опалення на законних підставах, вказане приміщення є опалювальним.

На виконання умов договору позивач надавав послуги з постачання теплової енергії відповідачу в нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за період з листопада 2021 року по лютий 2023 року на загальну суму 57191,52 грн. Відповідач не виконав свої обов`язки згідно договору по сплаті за надану послугу постачання теплової енергії, у зв`язку з чим за відповідачем виникла заборгованість на вказану суму, тому позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості за надані послуги та сплачену суму судового збору.

Ухвалою суду від 29.03.2023 року по справі відкрито провадження, визначено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін, сторонам встановлено строк для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив.

25.04.2023 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позов, у якому відповідач заявлені позовні вимоги не визнав у повному обсязі. В обґрунтування зазначив, що між позивачем та ФОП ОСОБА_1 був укладений договір № 407630 від 29.06.2016 року купівлі-продажу теплової енергії і гарячої води. Тому правовідносини виникли саме між позивачем та ФОП ОСОБА_1 , а не громадянином ОСОБА_1 , як фізичною особою.Відповідно до розділу 10 вказаного договору договір укладено строком на 1 рік із автоматичною пролонгацією на кожен наступний рік, якщо жодна сторона не заявить про його розірвання. Пунктом 10.2 укладеного договору, передбачено перелік підстав, коли договір припиняє свою дію, а саме - взаємна згода сторін, прийняття відповідного судового рішення та припинення однієї з сторін. Таким чином, договір №407630 від 29.06.2016 року є чинним по теперішній час. Крім того, в нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 було проведено відключення системи опалення, що підтверджується актом від 22.10.2014 року. Разом з тим, відповідно до акту обстеження системи теплопостачання від 17.05.2022 року опалення приміщення проводиться через транзитні труби, які в свою чергу перекриті позивачем відповідно до акту 22.10.2014року, тому послуг, на які посилається позивач, відповідач не отримує. Вважає позов не обґрунтованим, пред`явлений до неналежного відповідача, тому у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

15.05.2023 року позивачем надано письмові пояснення до позову, в яких зазначено, що відзив на позов нормативно не обґрунтований, через що представник позивача просить його відхилити, вказавши наступне. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником нежитлового приміщення ХІ першого поверху /літ.А-12/ загальною площею 91,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , є саме ОСОБА_1 , як фізична особа. Щодо договірних відносин з відповідачем, типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії № 74203761 за адресою: АДРЕСА_1 є укладеним з 01.11.2021 року через відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-денного строку з моменту його опублікування (02.10.2021), відповідно до чинного законодавства. В свою чергу договір №407630 від 29.06.2016 року вважається розірваним з 01.11.2021 року. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача Концерну «МТМ» підтримав позов з підстав, які зазначені у позові та наданих письмових поясненнях. Крім того пояснив, що нежитлове приміщення, яке належить відповідачу, знаходяться в житловому будинку, який оснащений загальним приладом обліку, нарахування за надані послуги здійснюється відповідно до площі приміщення. Відповідач взагалі нічого не сплачує, тому має заборгованість за вказаний період, оскільки 01.11.2021 року діє новий укладений договір, який невілює раніше укладений договір, у зв`язку із змінами у законодавстві. Просила задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечує проти задоволення позовних вимог. Суду пояснив, що між ним, як ФОП та Концерном «МТМ» 29.06.2016 року було укладеного договір № 407630 на постачання теплової енергії, який діє до теперішнього часу і підстав для його розірвання не було. Про зміни у законодавстві йому не було відомо, також він не бачив публікації на сайті Запорізької міської ради щодо типових договорів. Крім того акт від 22.10.2014 року підтверджує факт відключення нежитлового приміщення від мережі теплопостачання. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Кущ Є.Є. у судовому засіданні пояснив, що позов пред`явлено до неналежного відповідача. Крім того відповідач не визнає заявлені позовні вимоги, оскільки договір на постачання теплової енергії з Концерном «МТМ» було укладено 29.06.2016 року, у вказаний позивачем період приміщення не обігрівалося, у ньому відсутні батареї, що було узгоджено з позивачем, а договір, який було укладено у 2016 році до теперішнього часу діє, він не розірваний, тому підстав для задоволення позовних вимог позивача не має.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши подані сторонами докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 29.06.2016 року між Концерном «Міські теплові мережі» (теплопостачальна організація) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (споживач) було укладено договір № 407630 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді ( а.с.62).

Відповідно до п. 1.1. договору, теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання відпускати теплову енергію в гарячій воді Споживачу, а Споживач зобов`язався прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами в терміни та порядку, встановленими умовами цього договору, та додатками до договору, що є його невід`ємними частинами.

Згідно з п. 1.3 у випадку прийняття компетентними органами нормативних актів, якими регулюються відносини з постачання теплової енергії за цим договором, нове законодавство поширюється на умови цього договору без узгодження його сторонами та внесення додаткових змін.

Пунктом 3.1.7 договору передбачено, що споживач має право на отримання теплової енергії в обсягах і з параметрами якості відповідно до договору та нормативно - правових актів.

Відповідно до пунктів 3.2.2-3.2.4 договору, споживач зобов`язується забезпечувати належний стан обслуговування та безпечну експлуатацію власної системи теплоспоживання і тепловикористовуючих установок відповідно до проекту. Зберігати обладнання, прилади комерційного обліку та пломби на них в належному стані. Терміново письмово повідомити теплопостачальну організацію про недоліки у роботі приладів комерційного обліку.

Згідно з п. 3.1.3 договору споживач має право на поновлення постачання теплової енергії, гарячої води своїх об`єктів з дозволу теплопостачальної організації та органів Держенергонагляду після усунення порушень, якщо постачання було припинено (обмежено) без розірвання договору.

У разі порушення теплопостачальною організацією умов договору споживач має право викликати її представника за письмовим зверненням для складання та підписання акту, у якому зазначаються види порушень, терміни їх усунення тощо (п. 3.1.5 договору).

Пунктом 3.2.9 договору встановлено, що споживач зобов`язується письмово сповіщати теплопостачальну організацію про продаж власного приміщення, розірвання договору оренди, зміну власного найменування, організаційно правової форми, місцезнаходження, банківських реквізитів, керівника, статусу платника податків, ліквідацію, реорганізацію, тощо, а також про зміну орендарів приміщень балансової належності теплових мереж споживача не пізніше 5 днів з моменту настання зазначених подій.

Відповідно до п. 10.1 договору, цей договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2016 року.

За умовами пункту 10.2 договору, договір припиняє свою дію у випадках:

- взаємної згоди сторін про його припинення;

- прийняття відповідного рішення Господарським судом;

- ліквідації однієї із сторін.

Матеріали справи свідчать, що Концерн «Міські теплові мережі» є юридичною особою, метою діяльності якої відповідно до п. 2.1 Статуту є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на постійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну.

Предметом діяльності Концерну «Міські теплові мережі» є виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут тощо. (п. 2.2 Статуту)

Відповідач ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 30.05.2016 року, є власником нежитлового приміщення ХІ першого поверху /літ. А-12/, загальною площею 91,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 7 ст. 14 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, та/або досягнення згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної комунальної послуги, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.

Частиною 5 статті 13 даного Закону встановлено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

02.10.2021 Концерн «Міські теплові мережі» оприлюднив на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування Запорізької міської ради (можна знайти у вільному доступі в мережі Інтернет за посиланням http://zp.gov.ua/uk/articeles/item/10370/ukladannya-publichnih-dogovoriv-z-koncernom-miski-teplovi-merezhi-) та на власному офіційному веб-сайті (можна знайти у вільному доступі в мережі Інтернет за посиланням http//teploseti.zp.ua/ua/for_consumers/Public_contracts/) індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання.

Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Тобто внесення змін до публічного договору приєднання законодавством не допускається так як вказане призведе до порушення прав інших суб`єктів імперативно визначених відносин.

Крім того ч. 6 ст. 633 ЦКУ передбачено, що умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору є нікчемними.

Таким чином, в силу вимог вище наведених норм Закону з 01.11.2021 року Концерном «Міські теплові мережі» з ОСОБА_1 укладено типовий індивідуальний договір № 74203761 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення ХІ першого поверху /літ. А-12/.

Заперечуючи проти позовних вимог і обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач та його представник-адвокат, посилаються на те, що між ФОП ОСОБА_1 і Концерном «МТМ» раніше був укладений договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 407630 від 29.06.2016 року. На час звернення Концерну «МТМ» до суду, жодної підстави для припинення дії договору № 407630 від 29.06.2016 року не було, що підтверджує його дію, а тому відповідач заперечує про наявність і дійсність типового індивідуального договору № 74203761.

02.10.2021 року позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаних договорів будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків.

Як вказує позивач, станом на 01.11.2021 року, раніше укладений з ФОП ОСОБА_1 договір припинив свою дію, а типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення ХІ першого поверху /літ. А-12/, з 01.11.2021 року є укладеним.

Згідно з п. 4 договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги.

Пунктом 5 договору зазначено, що виконавець (позивач) зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Відповідно до п. 11 договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 року № 315.

Згідно з п. 32 розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Пунктом 34 договору визначено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Відповідно до п. 36 договору під час здійснення оплати споживач зобов`язаний зазначити розрахунковий період, за який вона здійснюється, та призначення платежу (плата виконавцю, сплата пені, штрафів).

Згідно з п. 38 договору споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього Договору.

В п. 41 договору зазначені обов`язки споживача, зокрема, оплачувати за надану послугу необхідно за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором та у разі несвоєчасного здійснення платежу за послугу сплачувати пеню в розмірі, встановленому цим договором, а саме, у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу (п. 45 договору).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення ХІ першого поверху /літ.А-12/ по АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу від 30.05.2016 року, загальна площа 91,2 кв.м., що підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 02.02.2023 року (а.с. 17).

На виконання пункту 5 договору позивач надавав послугу з постачання теплової енергії відповідачу в нежитлове приміщення ХІ першого поверху /літ.А-12/ по АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу за період з листопада 2021 року по лютий 2023 року на загальну суму 57191,52 грн, що підтверджується розрахунком суми грошової заборгованості.

Факт отримання послуг з постачання теплової енергії до житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , в якому знаходиться приміщення відповідача, підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального періоду 2021-2022 років, та початок опалювального періоду 2022-2023 років, відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі.

Позивачем були сформовані та надані споживачу рахунки на оплату спожитої послуги.

Рахунки надавались на паперовому носії та направлялись рекомендованою кореспонденцією або в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.

Відповідач зазначені рахунки не сплачував, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 57191,52 грн., що стало підставою звернення позивача до суду.

Згідно з положеннями ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 275 ГК України відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відповідно до ст. 275 ГК України відпуск енергії (електричної енергії, пару, гарячої і перегрітої води) без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Укладання договору на постачання теплової енергії передбачено ст. ст. 24, 25 Закону України «Про теплопостачання» та є обов`язковим для сторін на підставі закону.

За змістом ст. 25 цього Закону теплогенеруюча, теплотранспортна та теплопостачальна організації мають право укладати договори купівлі-продажу теплової енергії із споживачами, водночас своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії є основними обов`язками споживача теплової енергії (ст. 24 Закону).

Положеннями ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору;

теплова енергія - це товарна продукція, яка виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу;

теплова мережа - це сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Отже обов`язковою ознакою споживача теплової енергії, а саме споживачем теплової енергії може бути особа (ОСББ, житлово-комунальні організації, виконавці послуг), теплоспоживче обладнання якої (внутрішньобудинкові системи, мережі, устаткування тощо) через тепловий ввід приєднане або має технічні можливості для приєднання до місцевої (розподільчої) теплової мережі.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг, зокрема, належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

За приписами ч. 1 та 2 ст. 12 даного Закону, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).

Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст. 1, ч. 2 ст. 6 Закону).

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (ст. 1 Закону).

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 7, ч. 2 ст. 8 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Виконавець комунальної послуги зобов`язаний, зокрема: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.

Згідно з ч. ч. 2, 3, 7 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» встановлені права та обов`язки споживача теплової енергії і, зокрема, обов`язок своєчасного укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

02.10.2021 року на виконання вимог закону позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаних договорів будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків.

Відтак, станом на 01.11.2021 року, раніше укладений між позивачем та відповідачем договір припинив свою дію, а типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою : АДРЕСА_1 , між Концерном «МТМ» і ОСОБА_1 з 01.11.2021 року є укладеним.

Оскільки відповідач є власником нежитлового приміщення ХІ першого поверху /літ.А-12/ по АДРЕСА_1 , на підставі укладеного договору, позивач надавав послугу з постачання теплової енергії відповідачу в нежитлове приміщення.

Доводи відповідача та представника відповідача-адвоката про те, що в приміщенні відсутнє опалення, не приймаються судом до уваги, оскільки теплова енергія, яка подається у житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому знаходиться нежитлове приміщення відповідача, обліковується приладом комерційного обліку теплової енергії, встановленому для загально будинкових потреб, а послуги визначаються як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показниками засобів вимірювальної техніки вузла ( вузлів) комерційного обліку.

Згідно представлених в матеріали справи рахунків на оплату, заборгованість за теплову енергію відповідача перед позивачем за період з листопада 2021 року по лютий 2023 року становить 57191,52 грн.

Відповідачем ОСОБА_1 не виконано свої обов`язки згідно договору по сплаті за надану послугу з постачання теплової енергії, а тому сума заборгованості підлягає стягненню в повному обсязі.

Така позиція суду повністю узгоджується з позицією Господарського суду Запорізької області у справі № 908/1058/22 та Центрального апеляційного господарського суду у справі № 908/1144/22.

Крім того,відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позовних вимог, покладаються на відповідача, відповідно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст. 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» ( НОМЕР_2 у Філії - АТ «Укрексімбанк» МФО 322313, ) заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії у сумі 57 191 ( п`ятдесят тисяч сто дев`яносто одна) грн. 52 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» ( НОМЕР_3 у ПАТ АБ «Укргазбанк, МФО 320478, ) судовий збір у розмірі 2684 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено судом 31.07.2023 року.

Суддя: Г.Є. Гнатик