31.07.2023 Справа № 756/9174/23
Унікальний № 756/9174/23
Провадження № 2-о/756/433/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2023 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Майбоженко А.М.,

секретаря Одягайло Л.М.,

за участю

заявника ОСОБА_1

представника заявника Кондрасія О.А.

заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника - адвокат Кондрасій О.А. звернувся до суду з заявою про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_3 , в якій просить видати обмежувальний припис строком на 6 місяців про тимчасову заборону останньому:

- перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- наближатись ближче ніж на 30 метрів до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що заявник та заінтересована особа перебували у шлюбі до 19.08.2010. Після розірвання шлюбу залишились проживати в одній квартирі.

З серпня 2022 поведінка ОСОБА_3 змінилась, він почав провокувати конфлікти і сварки, безпідставно викликати працівників поліції, ображаючи та принижуючи заявницю.

У липні 2023 з початком спекотних дій ОСОБА_3 у кімнаті, яку займає заявниця заблокував балконні двері, демонтував ручку для їх відкриття, чим створив нестерпні умови для проживання заявниці.

07.07.2023 ОСОБА_3 видано терміновий заборонний припис терміном на 3 дні у зв`язку із вчиненням домашнього насильства.

З метою запобігання повторного вчинення домашнього насильства просить видати обмежувальний припис.

В судовому засіданні заявниця і її представник заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення заявлених вимог заперечував, посилаючись на те, що конфлікти виникають між ним та колишньою дружиною у зв`язку з діями останньої, оскільки вона постійно провокує йог на сварки та конфлікти, маючи на меті виселити його з квартири. Крім того, заявниця зловживає алкогольними напоями, що є основною причиною всіх скандалів.

Заслухавши учасників справи, дослідивши її матеріали, суд вважає, що у видачі обмежувального припису слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявник та заінтересована особа ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.03.1987 по 19.08.2020 року.

Після його розірвання вони проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Ця квартира належить їм на праві спільної власності.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (частина друга статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Таким чином, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин і наявності ризиків.

Під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису суди мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Також суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією з характеристик якого є повторюваність.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 березня 2023 року у справі № 711/3693/22 (провадження № 61-13257св22) зазначено, що:

«обмежувальний припис є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію, направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки особи з огляду на наявність передбачених законом ризиків.

Верховний Суд також зазначає, що вирішуючи питання про застосування обмежувального припису відповідно до Закону, пріоритет надається безпеці постраждалої особи, а не праву власника особі, яка вчинила домашнє насильство.

Вимога, що ґрунтується на застосуванні обмежувального припису залежно від результатів оцінки ризиків, міститься в частині третій статті 26 Закону.

Верховний Суд зазначає, що Закон не вимагає надавати обґрунтування та перелік факторів, розглянутих у рамках оцінки ризиків, проте стандартом верховенства права є вмотивоване рішення суду. Метою використання інструментів оцінки ризиків є оцінювання летальності та серйозності домашнього насильства з метою запобігання подальшому насильству й керування ризиками».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 127/9600/22 (провадження № 61-8702св22) вказано, що:

«обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.»

Судом при розгляді заяви досліджено надані заявником докази, а саме:

- рапорт ДОП Оболонського УП ГУНП у м.Києві П.Поліщука про те, що 14.06.2023 о 08:16 годині під час добового чергування в складі мобільної групи реагування на факти вчинення домашнього насилля було отримано виклик за адресою: АДРЕСА_1 . Під час опрацювання виклику ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_1 вчинила відносно нього домашнє насильство психологічного характеру, а саме словесно ображала і принижувала. У зв`язку з цим відносно ОСОБА_1 складено протокол за ст.173-2 КУпАП.

- терміновий заборонний припис стосовно кривдника від 07.07.2023 щодо ОСОБА_3 який вчинив домашнє насильство - сімейну сварку з колишньою дружиною ОСОБА_1 застосовано захід термінового заборонного припису: заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 3 доби.

- талон-повідомлення про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення №26283, згідно якого заяву ОСОБА_1 про те, що її колишній чоловік вчиняє відносно неї домашнє насильство.

- відео та аудіозаписи, що містяться на CD-R диску, на яких відображено розмови між заявницею та ОСОБА_3 , в ході яких останній виражається нецензурною лайкою на адресу заявниці, погрожує їй.

Крім наданих суду заявницею доказів, судом здійснено перегляд судових рішень, які розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень щодо учасників цієї справи:

-Постановою Оболонського районного суду м.Києва від 06.09.2022 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за те, що 31.07.2022 року о 16:00 год. ОСОБА_1 перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство відносно свого колишнього чоловіка ОСОБА_3 , з яким має спільний побут, в ході якого виражався в його сторону нецензурною лайкою, чим вчинила психологічне насильство (https://reyestr.court.gov.ua/Review/106384152);

-Постановою Оболонського районного суду м.Києва від 16.11.2022 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП за те, що 09.10.2022 о 20:30 год. ОСОБА_1 , знаходячись за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , учинила домашнє насильство в сім`ї психологічного та фізичного характеру відносно колишнього чоловіка ОСОБА_3 , під час якого виражалась нецензурною лайкою, чим завдала психічної шкоди здоров`ю останньому (https://reyestr.court.gov.ua/Review/107752638);

-Постановою Оболонського районного суду м.Києва від 31.03.2023 ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за те, що 27 лютого 2023 року о 09.00 год. ОСОБА_3 за місцем свого мешкання вчинив домашнє насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_1 , а саме ображав нецензурною лайкою, чим міг спричинити шкоду її психічному здоров?ю. Своїми діями скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (https://reyestr.court.gov.ua/Review/110017669);

-Постановою Оболонського районного суду м.Києва від 14.04.2023 провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_3 закрито відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Як вбачається зі змісту зазначеної постанови, протокол відносно ОСОБА_3 складено за те, що він 26.02.2023 о 21:00 год., знаходячись за місцем мешкання, а саме АДРЕСА_1 , учинив домашнє насильство в сім`ї психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_1 , під час якого погрожував фізичною розправою, чим завдав моральної шкоди (https://reyestr.court.gov.ua/Review/111003065);

-Постановою Оболонського районного суду м.Києва від 21.04.2023 провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Як вбачається зі змісту зазначеної постанови, протокол відносно ОСОБА_1 складено за те, що вона 6 лютого 2023 року о 20.00 год. за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство відносно колишнього чоловіка ОСОБА_3 , в ході якого висловлювалася нецензурною лайкою. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/110442986);

-Постановою Оболонського районного суду м.Києва від 06.07.2023 провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Як вбачається зі змісту зазначеної постанови, протокол відносно ОСОБА_1 складено за те, що вона 14.06.2023 о 08:16 год. за місцем проживання вчинила домашнє насильство відносно колишнього чоловіка ОСОБА_3 , психологічного та економічного характеру, словесно принижувала, виганяла з квартири (https://reyestr.court.gov.ua/Review/112258945);

-Постановою Оболонського районного суду м.Києва від 06.07.2023 провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_3 закрито відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Як вбачається зі змісту зазначеної постанови, протокол відносно ОСОБА_3 складено за те, що він 14.06.2023 о 08:16 год. за місцем проживання вчинив домашнє насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_1 , психологічного та фізичного характеру, зокрема словесно ображав і завдав удару по частині тіла, здійснивши дії повторно (https://reyestr.court.gov.ua/Review/112258944).

Аналізуючи зазначені судові рішення, суд доходить до висновку про те, що протягом тривалого часу між заявником та заінтересованою особою виникають конфлікти, які призводять до виклику працівників поліції, оформлення матеріалів щодо вчинення домашнього насильства. При цьому вбачається, що в ході цих конфліктів колишнє подружжя ОСОБА_1 вдаються до обопільних образ, нецензурної лайки як форми психологічного насильства. Ці конфлікти, на думку суду, пов`язані з неможливістю спільного проживання та налагодження відносин.

При цьому, уповноважені працівники органів Національної поліції кожного разу обмежуються складанням протоколів та не вживають заходів, спрямованих на з`ясування дійсних підстав виникнення конфліктів, їх усунення. Зазначені судові рішення не містять вказівок на те, що після фіксації правопорушень, працівники поліції здійснювали, як приклад, супровід потерпілого до безпечної інфраструктури, надання потрібної медичної, психологічної та правової допомоги.

Зі слів заявниці та заінтересованої особи їх жодного разу не направляли на корекційну програму, а тому взаємовідносини органів державної влади з колишнім подружжям ОСОБА_1 обмежуються лише оформленням матеріалів справ про адміністративне правопорушення за ст.173-2 КУпАП і передачею їх на розгляд суду.

Доказів того, що домашнє насилля відносно ОСОБА_1 з боку ОСОБА_3 носить систематичний характер, викликає у неї побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, матеріали справи не містять. Самі по собі факти складання протоколів за відсутності доказів реальної шкоди психічному чи фізичному здоров`ю про це не свідчать. Доказів щодо цього не містять ні матеріали справи, що розглядається судом у цьому провадженні, ні судові рішення, перелік яких зазначено вище.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (East/West Alliance Limited v. Ukraine, № 19336/04, § 166-168, від 23 січня 2014 року).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право:

- втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними;

- якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів;

- втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.

Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.

Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Квартира АДРЕСА_1 належить заявнику і заінтересованій особі на праві спільної часткової власності. На думку суду, тимчасове обмеження права власності заінтересованої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» за відсутності неспростовних доказів вчинення ним систематичного домашнього насильства з метою завдання шкоди психологічному чи фізичному здоров`ю заявника є непропорційним втручанням у права особи на мирне володіння майном.

З зазначених вище підстав, суд вважає правильним у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису відмовити.

Керуючись ст. 350-5, 350-6 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні вимог ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Київського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 31.07.2023з

Суддя: А.М.Майбоженко