ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/5399/21 Номер провадження 22-ц/814/3234/23Головуючий у 1-й інстанції Зоріна Д.О. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

секретаря: Ракович Д.Г.,

за участі: адвокатів Богомаз А.П., Давиденко К.С.,

розглянувши в м.Полтаві цивільну справу справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки

треті особи: ОСОБА_4 , публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес»

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 13 лютого 2023 року, прийнятого під головуванням судді Зоріної Д.О. в м.Кременчузі зі складанням повного тексту 20.02.2023 року,-

в с т а н о в и в :

У жовтні 2021 року адвокат Богомаз А.П. в інтересах ОСОБА_2 звернувся до районного суду з даним позовом.

Зазначав, що 08.02.2021 року о 19.00 год. в м.Кременчуці Полтавської області по вулиці Леонова в районі будинку № 10 відповідач ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем Volkswagen Jetta державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки на слизькій ділянці дороги, не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з автомобілем Toyota Corolla державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 і якій на праві власності належить позивачу ОСОБА_2 , що рухався в зустрічному напрямку, який, у свою чергу , отримавши від удару механічне прискорення, зіткнувся із автомобілем ВАЗ 11173 д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 , внаслідок чого усі автомобілі отримали механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п.п.11.3 та 12.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 130, статтею 124 КУпАП.

Постановами Крюківського районного суду міста Кременчук Полтавської області від 29.04.2021 та 24.03.2021 ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень визначених статтею 124, частиною1 статті 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Вказував, що згідно висновку експерта № 195 від 10.06.2021 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження, шкода пов`язана із пошкодженням автомобілю позивача склала 348 323,83 грн., однак оскільки на час дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність відповідача була застрахована в СК «Брокбізнес», остання відшкодувала завдану ОСОБА_3 шкоду в розмірі 129 000 грн., відповідно до визначеного договором ліміту страхового відшкодування в розмірі 130 000 грн. із врахуванням 1000 грн. франшизі.

Посилаючись на вимоги частини 1 статті 1194 ЦК України та статтю 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просив стягнути на його користь різницю між фактичним розміром шкоди і отриманим ним страховим відшкодуванням в розмірі 219 323,83 грн. та 32 525,50 грн. шкоди пов`язаної із втратою товарної вартості автомобіля позивача.

Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 13 лютого 2023 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Рішення суду мотивовано не доведеністю позовних вимог у зв`язку з відсутністю доказів щодо понесених ОСОБА_2 витрат на ремонт автомобіля, а звіт автотоварознавчого дослідження не є визначальним доказом розміру завданих збитків.

Рішення оскаржила ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вважає, що суд першої інстанції, дійшов до не вірного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, адже позивач довів реальність витрачених матеріалів і проведених робіт, а також вартість ремонту, який ще потрібно провести для повного відновлення автомобіля, належними та допустимим доказами.

У відзиві адвокат Давиденко К.С., яка діє в інтересах ОСОБА_3 , посилаючись на правильність вирішення справи судом першої інстанції, просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення районного суду залишити без змін.

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 08.02.2021 року о 19.00 год. в м.Кременчуці Полтавської області по вулиці Леонова в районі будинку № 10, відповідач ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем Volkswagen Jetta державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки на слизькій ділянці дороги, не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з автомобілем Toyota Corolla державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 і якій на праві власності належить позивачу ОСОБА_2 , що рухався в зустрічному напрямку, який, у свою чергу , отримавши від удару механічне прискорення, зіткнувся із автомобілем ВАЗ 11173 д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 , внаслідок чого усі автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановами Крюківського районного суду міста Кременчук Полтавської області від 24.03.2021 та 29.04.2021 ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень визначених статтею 124, частиною1 статті 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 01 червня 2021 року постанову Крюківського районного суду міста Кременчук Полтавської області від 23 березні 2021 року щодо ОСОБА_3 залишено без змін.

В результаті ДТП автомобілі отримали ушкодження.

На момент ДТП цивільна відповідальність відповідача була застрахована в СК «Брокбізнес», яка виплатила позивачеві частину завданих збитків у розмірі 129 000 грн.

Згідно з висновком експерта №37-22 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи автомобіля Toyota Corolla, державний номерний знак НОМЕР_2 розмір матеріальної шкоди завданої власнику автомобіля в дорожньо-транспортній пригоді 08.02.2021 року складає 268103,45 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 посилався на ч.1 ст. 1194 ЦК в якій вказано, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатньої страхової виплати для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою .

Районний суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, рішення мотивував тим, що автомобіль марки Toyota Corolla державний номерний знак НОМЕР_2 фактично відремонтований, тому розмір збитку, про відшкодування якого просить позивач, повинен визначатися як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт. У такому разі звіт автотоварознавчого дослідження не є визначальним доказом розміру завданих збитків, оскільки у ньому зазначені лише можливі витрати, які можуть бути понесені позивачем.

Такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_2 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_3 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19) підстав відступати від яких колегія суддів не вбачає.

Верховний Суд в постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 757/22706/15-ц вказав, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування.

Відповідно до висновку експерта №37-22 за результатми проведення судової автотоварознавчої експертизи автомобіля Toyota Corrola, д.н.з. НОМЕР_2 від 28.11.2022 року розмір матеріальної шкоди завданої власнику автомобіля (позивачу) внаслідок ДТП 268 103,45 грн.

Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, становить 139 103,45 грн. (268103,45 грн. (розмір матеріальної шкоди завданої власнику автомобіля (позивачу) внаслідок ДТП) 129 000 грн. (страхове відшкодування).

Отже, рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 13 лютого 2023 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_3 різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 139 103,45 грн.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог і частковим задоволенням апеляційної скарги відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 463 грн.

Що стосується відшкодування судових витрат на правничу допомогу, то колегія суддів не вбачає підстав для її стягнення.

Так, позивач ОСОБА_2 та її представник адвокат Богомаз А.П. є подружжям.

Більше того, саме ОСОБА_1 є учасником ДТП, яке є предметом розгляду даної справи.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що автомобіль, який зазнав пошкоджень і щодо якого заявлені позовні вимоги є спільною сумісною власністю подружжя, а тому ОСОБА_1 , представляючи дружину, діє і у власних інтересах, забезпечуючи схоронність належної йому частки у спільному майні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 13 лютого 2023 року скасувати, ухваливши нове.

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП 139 103,45 грн. (сто тридцять дев`ять тисяч сто три гривні 45 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 3463,70 грн.

Відмовити ОСОБА_2 у відшкодуванні витрат на правничу допомогу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28.08.2023 року.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна