Справа № 202/2387/23
Провадження № 2-о/202/74/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд Дніпропетровської області у складі:

судді Доценко С.І.,

за участі секретаря Тарасової К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , про встановлення факту народження дитини, заінтересована особа Індустріальний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), -

В С Т А Н О В И В:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження дитини, в порядку ст.. 317 ЦПК України, посилаючись на те, що 27.04.2022 року вона, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , у пологовому відділенні КПН «Старобільська багатопрофільна лікарня» Старобільської міської ради Луганської області народила дитину чоловічої статі ОСОБА_3 , про що їй видали медичне свідоцтво про народження дитини № 54 від 27.04.2022 року. На момент народження дитини та реєстрації народження території м. Старобільська та Старобільського району Луганської області розташовані в районі проведення бойових дій, в зв`язку з чим заявниця позбавлена можливості отримати свідоцтво про народження на території України в позасудовому порядку, у зв`язку з чим вона звернулася до суду з даною заявою. Встановлення факту народження заявниці необхідно для отримання свідоцтва про народження встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України та реалізації в подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України.

Заявниця та представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилися. Заявниця надала заяву в якій просить розглянути заяву про встановлення факту народження дитини за її відсутності.

Дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, відповідно до копії довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № , зареєстроване місце проживання заявниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - АДРЕСА_1 .

Згідно медичного свідоцтва про народження № 54, виданого КНП «Старобільська багатопрофільна лікарня» Старобільської міської ради Луганської області, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 в КПН «Старобільська БЛ» народила хлопчика.

На час народження дитини ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується копії свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Сватівському району та місту Голубівка Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Відповідно до положень ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Така заява може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду.

З 24.02.2022 року на території України введений режим воєнного стану, який діє до теперішнього часу.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» в редакції Закону № 2217-IX від 21.04.2022, що набув чинності 07.05.2022 року, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

За правилами ст. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.

Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства Російської Федерації не визнається Україною та не є підставою для втрати громадянства України.

В судовому засіданні встановлено, що батьки малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є громадянами України, що копіями їх паспортів.

Зазначення іншого громадянства в свідоцтві про народження дитини, яке видано на непідконтрольній території України в м. Сватове Луганської області не підлягає врахуванню при розгляді справи відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати і висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v Turkey». «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozеr v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ.

Суд також враховує, що згідно ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження дитини для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, суд приймає зазначені докази як належні та допустимі.

Таким чином, оскільки законодавством визначено процедуру державної реєстрації народження дитини шляхом звернення до суду і заявником доведено, що встановлення юридичного факту необхідне для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України дитини та реалізації в подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту народження дитини знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.

Виходячи з викладеного вище, враховуючи відсутність можливості в інший спосіб зареєструвати народження дитини, з метою реалізації дитиною в подальшому всіх належних їй прав та свобод громадянина України, суд вважає за необхідне задовольнити заяву, встановивши факт народження дитини на тимчасово окупованій території України.

Відповідно до ст. 317 ч.4 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний стан, підлягає негайному виконанню. Рішення у таких справах, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Керуючись ст. ст. 13, 18, 211, 258, 259, 265, 294, 315, 317, 318, 319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини задовольнити.

Встановити факт народження дитини чоловічої статі, прізвище дитини ОСОБА_4 , ім`я дитини ОСОБА_5 , по - батькові дитини ОСОБА_6 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: м. Сватове Луганської області, Україна, матір`ю якої є громадянка України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ст. 317 ч.4 ЦПК України рішення звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Суддя С. І. Доценко