ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7210/23 Справа № 206/1419/23 Суддя у 1-й інстанції - Кушнірчук Р.О. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Державної казначейської служби України на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Державної казначейської служби України, треті особи: ОСОБА_2 , Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення шкоди завданою державою, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Державної казначейської служби України, треті особи: ОСОБА_2 , Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення шкоди завданою державою.

Позов мотивовано тим, що 09 червня 2022 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська ухвалив рішення по справі № 206/735/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, яким стягнув з нього аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18 лютого 2022 року та до досягнення дитиною повноліття. Допущене негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

06 липня 2022 року на підставі виконавчого листа державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Федько Б.А. було відкрите виконавче провадження № 69321974 та 12 липня 2022 року була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Отримавши постанову про відкриття виконавчого провадження, позивач в добровільному порядку 15 липня 2022 року сплатив аліменти у розмірі 4000,00 гривень, оскільки рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська було допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

17 серпня 2022 року ним була подана заява про зупинення виконавчого провадження, оскільки ним був сплачений в добровільному порядку платіж на підставі виконавчого листа та рішення суду не набрало законної сили, так як оскаржувалось ним в апеляційному порядку.

05 жовтня 2022 року від державного виконавця він отримав відповідь, відповідно до якої йому відмовлено у зупиненні виконавчого провадження № 69321974. Однак, не дивлячись, на той факт, що ним в добровільному порядку були сплачені аліменти у розмірі 4000,00 гривень та рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2022 року не набрало законної сили, у серпні місяці з нього були стягнуті аліменти у розмірі 7138,49 гривень та у вересні місяці 14751,95 гривень. Вважає, що аліменти на підставі виконавчого листа повинні були стягуватися лише за один місяць, оскільки рішення суду не набрало законної сили. Проте не дивлячись на це, державний виконавець Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) продовжив здійснювати незаконні дії. 4 листопада 2022 року Самарський районний суду м. Дніпропетровська виніс ухвалу по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кутової І.О., яка залишена без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 січня 2023 року, згідно якої визнав дії головного державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби умісті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кутової І.О., щодо нарахування заборгованості зі сплати аліментів за період часу з 18 лютого 2022 року по 28 вересня 2022 року у розмірі 22544,83 гривень у виконавчому провадженні № 69321974 неправомірними, визнав дії цього державного виконавця щодо винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 28 вересня 2022 року у виконавчому провадженні № 69321974 неправомірними та скасував постанову головного державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 28 вересня 2022 у виконавчому провадженні № 69321974. Оскільки фактично з нього стягнута сума у розмірі 18 743,54 гривні (21 890,44 гривні - 3 146,90 гривень), яку він вважає збитками, завданими Самарським відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), а також внаслідок незаконного стягнення з нього грошових коштів постраждала його ділова репутація.

Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути на його користь за рахунок коштів Державного бюджету України матеріальну шкоду у розмірі - 18 743,54 гривні, а також моральну шкоду у розмірі - 50 000,00 гривень.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2023 року позовні вимоги задоволено частково, та стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду у розмірі 7000,00 гривень. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на не повне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог, та в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що внаслідок незаконних дій державного виконавця, з нього безпідставно були стягнуті 21 890,44 грн., тоді як повинен був стягнути лише 3 146,90 грн.. Апелянт вказує, що саме відповідач повинен повернути йому зайво сплачені кошти, так як чинним законодавством не передбачено підстав для стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів, які є аліментами. Крім того, апелянт вказує, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди є заниженим та таким, що не відповідає моральним страждання, які він поніс.

В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем не надано доказів порушення його нормальних життєвих зв`язків, здійснення додаткових зусиль для організації свого життя, та погіршення чи позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, а також погіршення відносин позивача з оточуючими людьми.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що рішення підлягає зміні, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18 лютого 2022 року та до досягнення дитиною повноліття. Допущене негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Встановлено, що 06 липня 2022 року на підставі виконавчого листа № 206/735/22, який виданий 09 червня 2022 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська, державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Федько Б.А. було відкрите виконавче провадження № 69321974.

12 липня 2022 року державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у виконавчому провадженні № 69321974 була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

15 липня 2022 року позивач у добровільному порядку сплатив аліменти у розмірі 4000,00 гривень, оскільки рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська було допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

17 серпня 2022 року позивачем була подана заява до Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зупинення виконавчого провадження, оскільки рішення суду не набрало законної сили, так як ним було подано апеляційну скаргу на вказане рішення суду.

05 жовтня 2022 року від державного виконавця він отримав відповідь, відповідно до якої йому відмовлено у зупиненні виконавчого провадження № 69321974.

При цьому, у серпні 2022 з ОСОБА_1 були стягнуті аліменти у розмірі 7 138,49 гривень та у вересні 2022 року 14 751,95 гривень, що підтверджується довідкою про доходи, виданою за місцем його основної роботи КП «Дніпроводоканал».

Не дивлячись на наявну в матеріалах виконавчого провадження ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 28 липня 2022 року про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2022 року, головним державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кутовою І.О. 28 вересня 2022 року винесена ще одна постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, відповідно до якої звернуте стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у КП «Дніпроводоканал». Державний виконавець постановив: Здійснювати відрахування починаючи стягнення з 18 лютого 2022 року і до повноліття із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства у розмірі 50 % з фактичного заробітку (доходу), з яких відраховується поточний платіж у розмірі 1/4 частки доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заборгованість нараховувати згідно фактичного заробітку (доходу) боржника. Відрахування проводити щомісячно. Після погашення заборгованості, утримання проводити щомісячно відповідно до вимог виконавчого документу, а саме, у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 28 вересня 2022 оку становить 22 544,83 гривень.

Таким чином, Самарський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), продовжив стягувати аліменти без жодної правової підстави, оскільки рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2022 року по справі № 206/735/22 не набрало законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2022 року рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2022 року скасовано та у задоволенні позову відмовлено.

04 листопада 2022 року Самарський районний суду м. Дніпропетровська виніс ухвалу по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кутової І.О., яка залишена без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 січня 2023 року, згідно якої визнав дії головного державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби умісті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кутової І.О., щодо нарахування заборгованості зі сплати аліментів за період часу з 18 лютого 2022 року по 28 вересня 2022 року у розмірі 22 544,83 гривень у виконавчому провадженні № 69321974 неправомірними, визнав дії цього державного виконавця щодо винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 28 вересня 2022 року у виконавчому провадженні № 69321974 неправомірними та скасував постанову головного державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кутової І.О. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 28 вересня 2022 року у виконавчому провадженні № 69321974.

Позивач вважає, що стягнута сума у розмірі 18 743,54 гривні (21 890,44 гривні 3 146,90 гривень), є його збитками, які завдані Самарським відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) та підлягають стягненню за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відмовляючи у стягненні грошових коштів у розмірі 18 743,54 грн., суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Збитками є об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, утраті або пошкодженні майна, а також неодержанні кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником. Обов`язок доведення наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

Як вбачається із матеріалів справи, всі кошти, що були стягнуті з ОСОБА_1 за рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2022 року перераховувались в рахунок сплати аліментів у виконавчому провадження № ВП 69321974 на користь стягувача ОСОБА_2 та на депозитному рахунку виконавчої служби вони не перебувають.

При цьому, позивачем не надано жодного доказу, що Самарським відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) стягнуто з нього певні кошти, саме на свої власні рахунки.

Врахувавши, що вказане рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2022 року було скасоване постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2022 року, однак в подальшому Самарським районним судом м. Дніпропетровська 16 січня 2023 року ухвалено рішення за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, яким покладено той самий обов`язок зі сплати аліментів, а також те, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження в Самарському відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі (м. Одеса) з 21 березня 2023 року на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № ВП 71348214 з примусового виконання виконавчого листа № 206/3264/22 виданого 16 січня 2023 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська та в рамках цього виконавчого провадження існує заборгованість зі сплати аліментів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказана заборгованість може бути погашена за рахунок раніше зарахованих сум грошових коштів в рамках виконавчого провадження № ВП 69321974 з виконання рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2022 року по справі № 206/735/22.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що діями Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) не спричинено жодних збитків позивачу, оскільки стягнуті кошти були фактично перераховані отримувачу аліментів ОСОБА_2 , а отже останні не підлягають відшкодуванню за рахунок Державного бюджету України.

При цьому, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що оскільки на користь ОСОБА_2 безпідставно стягнуто з боржника суму аліментів за скасованим рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2022 року поза межами суми платежу за один місяць в розмірі 18 743,54 гривні, відповідно ця сума грошових коштів за бажанням позивача може бути стягнута на його користь, але з самого отримувача аліментів, на підставі ст.ст. 1212, 1215 ЦК України.

Стягуючи на користь позивача моральну шкоду в розмірі 7 000,00 грн., суд першої інстанції вважав, що визначений розмір моральної шкоди відповідає засадам розумності та справедливості, з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача, ступеня вини посадових осіб державної виконавчої служби у завданні моральної шкоди, а також тих обставин, що наведеним вище судовим рішенням про визнання бездіяльності та неправомірних дій посадових осіб державної виконавчої служби порушене право позивача фактично було відновлено. При цьому, сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Колегія суддів в повній мірі не може погодитись з визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

У ч. 1 ст. 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Європейський суд з прав людини зауважує, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (RYSOVSKYY v. UKRAINE, № 29979/04, § 70, ЄСПЛ, від 20 жовтня 2011 року).

ЄСПЛ також вказує, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (LUPENI GREEK CATHOLIC PARISH AND OTHERS v. ROMANIA, № 76943/11, § 123, ЄСПЛ, від 29 листопада 2016 року). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (S.W. v. THE UNITED KINGDOM, № 20166/92, § 36, ЄСПЛ, від 22 листопада 1995 року).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).

Встановлено, що ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2022 року, яка залишена без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 січня 2023 року, визнано неправомірними дії головного державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби умісті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кутової І.О., щодо нарахування заборгованості зі сплати аліментів за період часу з 18 лютого 2022 року по 28 вересня 2022 року у розмірі 22 544,83 гривень у виконавчому провадженні № 69321974, визнано неправомірними дії цього державного виконавця щодо винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 28 вересня 2022 року у виконавчому провадженні № 69321974 та скасувано постанову головного державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кутової І.О. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 28 вересня 2022 у виконавчому провадженні № 69321974.

Оскільки судовими рішеннями встановлена бездіяльність та неправомірні дії головного державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кутової І.О. в процесі виконання судового рішення, суд вірно вважав, що наявні усі складові цивільно-правової відповідальності, що є підставою для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди.

Врахувавши тривалість вимушених змін у житті позивача, витраченого часу на доведення неправомірності дій державного виконавця, від яких постраждала його ділова репутація, так як він працює на посаді головного енергетика у КП «Дніпроводоканал» та позитивно характеризується, а повинен був доводити безпідставність дій державного виконавця в судовому порядку, внаслідок яких зазнав надміру стягнутих з нього грошових коштів у виконавчому провадженні № ВП 69321974, колегія суддів, з урахуванням вимог розумності і справедливості вважає, що на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 1000,00 грн.

Визначений розмір моральної шкоди відповідає засадам розумності та справедливості, з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача, ступеня вини посадових осіб державної виконавчої служби у завданні моральної шкоди, а також тих обставин, що наведеним вище судовим рішенням про визнання бездіяльності та неправомірних дій посадових осіб державної виконавчої служби порушене право позивача фактично було відновлено.

При цьому, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди у 7000,00 грн. є завищеним та таким, що не відповідає засадам розумності та справедливості, з урахуванням характеру правопорушення.

Доводи ОСОБА_1 у скарзі про те, що внаслідок незаконних дій державного виконавця, з нього безпідставно були стягнуті 21 890,44 грн., тоді як повинні були стягнуті лише 3 146,90 грн., а також те, що саме, відповідач повинен повернути йому зайво сплачені кошти, так як чинним законодавством не передбачено підстав для стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів, які є аліментами, - колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтами норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена

Більш того, вказані твердження були предметом розгляду в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки з якою погоджується й колегія суддів.

Твердження Державної казначейської служби України про недоведеність позивачем завдання йому моральної шкоди, колегія суддів вважає необґрунтованими, так як судовими рішеннями встановлена бездіяльність та неправомірні дії головного державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кутової І.О. в процесі виконання судового рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про відмову у стягненні матеріальної шкоди.

При цьому, оскаржуване рішення в частині визначеного судом розміру суми відшкодування моральної шкоди підлягає зміні, а саме, зменшенню її з 7000,00 грн. до 1000,00 грн..

В іншій частині рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України - задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2023 року - змінити в частині розміру суми відшкодування моральної шкоди, зменшивши її з 7000 грн. до 1000 грн..

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко