Справа №705/2172/23
2/705/1529/23

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2023 року Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Годік Л.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Патрікєєвої Інни Вікторівни до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки у спільній частковій власності на земельну ділянку, -

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Патрікєєва І.В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки у спільній частковій власності на земельну ділянку.

Позовна заява мотивована тим, що 04.08.2022 року приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Востриковою О.І. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 5/6 часток у праві власності на земельну ділянку, площею 3,2977 га (кадастровий номер :03:000:1475) наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місцезнаходження якої: Черкаська область, Уманський район, Рижавська сільська рада, належної спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧР № 009917 виданого Рижавською сільською радою Уманського району Черкаської області 14.09.2001, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право власності на землю за № 482-34.

Свідоцтво про право на обов`язкову частку у спадщині на підставі статті 1241 Цивільного кодексу України на 1/6 частку земельної ділянки станом на 04.08.2022 року не видавалось.

ОСОБА_2 на момент смерті заповідача перебувала в зареєстрованому шлюбі з померлим та мала право на обов`язкову частку в розмірі 1/6 земельної ділянки.

На момент звернення до суду з позовною заявою, ОСОБА_1 не відомо чи оформлено згідно законодавства свідоцтво про право на спадщину за ОСОБА_2 , він звертався до відповідачки з листом, в якому просив повідомити чи отримано свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частки земельної ділянки ОСОБА_2 та чи бажає відповідач прийняти участь в оформленні нотаріального посвідчення договору про виділення в натурі частки нерухомого спільного майна, однак відповіді не отримано.

Просить виділити ОСОБА_1 із земельної ділянки кадастровий номер :03:000:1475, загальною площею 3,2977 га, яка розташована: Черкаська область, Уманський район, Рижавська сільська рада в натурі 5/6 частин вказаної земельної ділянки, у вигляді земельної ділянки площею 2,7371 га та визнати за ОСОБА_1 право власності на виділену в натурі земельну ділянку площею 2,7371 га, що розташована: Черкаська область, Уманський район, Рижавська сільська рада.

Ухвалою судді справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні, відповідно до ст. 274 ЦПК України, без повідомлення сторін.

Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивач та відповідач повідомлені належним чином. Заперечення проти такого розгляду справи та відзив на позов від відповідача судом у встановлений строк не отримано.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 5/6 часток у праві власності на земельну ділянку площею 3,2977 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:000:1475, яка розташована: Черкаська область, Уманський район, Рижавська сільська рада, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 04.08.2022 року приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Востриковою О.І. та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 306564046 від 04.08.2022 (а.с. 11,12,13).

Свідоцтво про право на обов`язкову частку у спадщині на підставі ст. 1241 ЦК України на 1/6 частку земельної ділянки станом на 04.08.2022 р. не було видане.

Представник позивача надає суду копію паспорта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та вказує, що саме вона є спадкоємцем 1/6 частки у праві власності на спірну земельну ділянку та відмовляється в добровільному порядку здійснити виділ їх часток в натурі.

Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно з частиною третьою статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Частиною першою статті 86 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до частин першої, третьої статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки вимагати відповідної компенсації.

Згідно з частинами першою, другою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття поділ та виділ не є тотожними.

При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються.

При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, тоді має місце поділ спільного майна.

Тобто поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

В даному випадку спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється.

Саме такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах № 501/2148/17 від 19 травня 2021 року та № 310/7011/17 від 28 липня 2021 року.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 пред`явив позовні вимоги саме про виділ належної йому частки в праві спільної часткової власності на земельну ділянку за правилами ст. 364 ЦК України. Позовних вимог про поділ земельної ділянки в натурі між сторонами в порядку ст. 367 ЦК України позивач не заявляв.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки питання розподілу спільного майна між двома співвласниками вирішується шляхом поділу цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється, а відтак право позивача не може бути захищене у спосіб, який просить ОСОБА_1 .

Крім того, представник позивача зазначає у позові, що відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, однак суду не надано доказів того, що право власності позивача оспорюється або не визнається іншою особою.

Також, суду не надано доказів технічної можливості виділу в натурі частки спірної земельної ділянки, не надано план (схему) поділу земельної ділянки, де враховано інтереси обох сторін, а саме що при поділі цільове призначення земельної ділянки не змінюється, і такий виділ відповідає часткам земельної ділянки, які належать сторонам, тощо.

На підставі наведеного, враховуючи правові висновки Верховного Суду, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 328, 355, 356, 357, 358, 364, 367, 373, 392 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 258-259, 263-265, 268, 274-279 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Відмовити повністю в задоволенні позову представника позивача ОСОБА_1 адвоката Патрікєєвої Інни Вікторівни до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки у спільній частковій власності на земельну ділянку.

Копію рішення направити сторонам.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому копія рішення суду не була вручена у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення суду.

Суддя Леся Сергіївна Годік