ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8493/23 Справа № 210/2552/23 Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н.А. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової ПВ.П., Остапенко В.О.,

секретар судового засідання Гладиш К.І.,

сторони

позивач - ОСОБА_1

відповідач- Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»,

розглянув у відкритому судовому засіданні, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 серпня 2023 року, ухваленого суддею Літвіненко Н.А. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 у травні 2023 року звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання.

В обґрунтування позову зазначив, що починаючи з 03.02.1992 р. по 21.09.1997 р., працював електрогазозварником (підземним) ШБУ РУ ім.Кірова, з 18.03.1998 р. по 05.10.2021 р. електрогазозварником (підземним) дільниці №27 ШУ ГД ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг». Звільнений 05.10.2021 року на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням.

Згідно даних Інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного захворювання (отруєння) №ДН/4.6.2/2113-22 від 28.06.2022 року, затвердженої в.о. начальника управління Держпраці у Дніпропетровській області М.С. Брізецькою, на робочому місці Позивача, мають місце шкідливі фактори праці: важкість праці, мікроклімат повітря, шум напруженість праці, вміст аерозолів фіброгенної дії. Остання атестація робочого місця проводилась в 2019 році. Умови праці визначені такими, що відносяться до 3 класу 2 ступеня (шкідливості). По вмісту аерозолів переважно фіброгенної дії - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); по мікроклімату - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); по рівню шуму - до 3 класу 3 ступеня (шкідливі); по показникам важкості праці - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі), по напруженості праці - до 2 класу (допустимі).

Український науково-дослідний інститут промислової медицини 12.01.2023 року встановив професійне захворювання: радикулопатія попереково-крижова L1-L2, L2-L3, L3-L4, L4-L5, L5-S1 гриж дисків L1-L2, L2-L3, L3-L4, L4-L5, L5-S1, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистонічними проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня).

Медико-соціальною експертною комісією (на далі МСЕК) в 2023 р. первинно встановили 50% втрати професійної працездатності по радикулопатія. Також було встановлено 3 групу інвалідності за професійним захворюванням, з переглядом 10.04.2024 року.

Крім того, досить довгий час був на стаціонарному та амбулаторному лікуванні у зв`язку з отриманим професійним захворюванням. Даний факт підтверджується виписками, епікризами, які додані до заяви, але це лише незначна частина.

З часу лікування пройшло багато часу, але хвороба не піддається лікуванню.

Позивач зазначає, що професійне захворювання спричиняє йому і фізичні страждання: біль та обмеження рухів у шийному і поперековому відділах хребта з іррадіацією в плечовий пояс та ніжні кінцівки; біль та оніміння в дистальних відділах кінцівок; мерзлякуватість кінцівок; побіління пальців рук на холоді; біль та обмеження рухів у плечових та колінних суглобах; загальна слабкість.

Вказані фізичні страждання підкріплюються медичними висновками які додані до позовної заяви.

Позивач вважає, що його вина у появі професійного захворюваннях відсутня, що підтверджується Актом про розслідування хронічного професійного захворювання від 28.02.2023 р. В Акті розслідування в п.18 вказано, що причиною виникнення професійного захворювання згідно вимог Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» №248 від 08.04.2014 року показники важкості праці перевищували нормативні: робоча поза: незручна 30% при нормі 25%, що перевищує в 1,2 рази; робоча поза: вимушена 11% робочої зміни при нормі 10%, що перевищує в 1,1 раз нахили тулуба (вимушені, більше 30 градусів), кількість за зміну: 190 разів за зміну при нормативному значенні 51-100 разів за зміну, що перевищує норму в 1,9 разів. Також звертає увагу суду на те, що на підприємстві відповідача працював все своє життя і на теперішній час також працює.

Таким чином, є наявність шкоди спричиненої відповідачем здоров`ю позивача, від цієї шкоди морально страждав, страждає та буде страждати все своє життя, а можливо в подальшому іще більше; мається протиправність дій відповідача - невиконання, ігнорування нормативно-правових актів, щодо охорони праці. Наявність зв`язку професійного захворювання та наслідками -. ушкодження здоров`я, великий відсоток втрати працездатності, встановлення інвалідності. Вина відповідача незабезпечення безпечних і нешкідливих умов праці, що передбачено Конституцією України та багатьма законами України, відсутність вини позивача.

Таким чином, відповідач, не забезпечив на робочому місці позивача безпечні та нешкідливі умови праці, порушив його законні права, що призвели до професійного захворювання, інвалідності, втрати працездатності, до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивач зазначає, що його моральні страждання оцінити не можливо, його здоров`я та життя, як і для кожної людини є самим важливим та цінним, але сума компенсації в розмірі 335 000, гривень стягнута з ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг», якимось чином зможе компенсувати її страждання та переживання, дасть можливість пройти хороший курс лікування, що в свою чергу покращить здоров`я, а звідси і моральний стан.

Крім того, вважає, що законодавець, покладаючи обов`язок на підприємства відшкодовувати моральну шкоду, яку переносять працівники підприємства від професійних захворювань та трудових каліцтв, мав на меті не тільки компенсувати страждання потерплим, не тільки стимулювати роботодавців для створення незабезпечних та нешкідливих умов праці, а й матеріальну відповідальність за порушення законодавства про охорону праці.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 серпня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання задоволені частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Piг» на користь ОСОБА_1 200 000,00 (двісті тисяч) гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" на користь держави судовий збір в сумі 2000,00 (дві тисячі) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Piг», будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність оскаржуваного судового рішення, ухваленого з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, просить змінити рішення суду, зменшивши суму грошового відшкодування моральної шкоди, яку стягнуто з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 з 200 000 грн. до 100 000 грн.

При цьому, скаржник зазначає, що виробнича діяльність підприємства, яке використовує працю робітників у шкідливих умовах праці не є протиправною за умови дотримання роботодавцем гарантій з прав працівників на охорону праці, встановлених ст.ст.5-8 Закону України «Про охорону праці». Вказує, що позивач достеменно,усвідомлюючи наявність шкідливих та небезпечних виробничих факторів на робочому місці, що безпосередньо пов`язані із використанням обладнання, машин та механізмів, все одно реалізував своє право на працю саме в шкідливих умовах праці на протязі тривалого часу - більше 25 років та отримував за цю роботу певні пільги. Відповідач вважає, що протиправних дій відносно позивача, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням у нього професійних захворювань, відповідач не вчиняв.

Також відповідач вважає, що визначений судом до стягнення розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає засадам розумнеості, виваженості та справедливості, а також усталеній судовій практиці в аналогічних справах та є надто завищеним.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

21 листопада 2023 року від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бузинарської Д.М. надійшло клопотання про проведення розгляду апеляційної скарги призначений на 21.11.2023 на 10.00 год. за відсутністю позивача та його представника. У клопотанні зазначено, що сторона позивача заперечує проти задоволення апеляційної скарги та вважає рішення суду першої інстанції законним і належним чином обґрунтованим.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку відповідача в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що, відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці, на ім`я ОСОБА_1 , вказано, що останній починаючи з 01.06.1988 р. по 13.12.1989 р. працював електрогазозварником ШБУ-3 «Кривбассшахтострой», з 03.02.1992 р. по 21.09.1997 р. працював електрогазозварником (підземним) ШБУ РУ ім. Кірова, з 20.11.1997 р. по 09.03.1998 р. працював газоелектрозварником дільниці №2 «Укрелектрочормет», з 18.03.1998 р. по 05.10.2021 р. працював електрогазозварником (підземним), дільниці №27 шахтоуправління ГД ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг», 05.10.2021 р. звільнений за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію, ст.38 КЗпП України. (а.с. 9-11).

Український науково-дослідний інститут промислової медицини 12.01.2023 року встановив професійне захворювання: радикулопатія попереково-крижова L1-L2, L2-L3, L3-L4, L4-L5, L5-S1 гриж дисків L1-L2, L2-L3, L3-L4, L4-L5, L5-S1, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистонічними проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня). (а.с. 24-25)

Відповідно до Акту розслідування причин хронічного професійного захворювання (отруєння) від 28.02.2023 року, а саме п.18, причиною професійного захворювання ОСОБА_1 причиною виникнення професійного захворювання згідно вимог Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» №248 від 08.04.2014 року показники важкості праці перевищували нормативні: робоча поза: незручна 30% при нормі 25%, що перевищує в 1,2 рази; робоча поза: вимушена 11% робочої зміни при нормі 10%, що перевищує в 1,1 раз нахили тулуба (вимушені, більше 30 градусів), кількість за зміну: 190 разів за зміну при нормативному значенні 51-100 разів за зміну, що перевищує норму в 1,9 разів. (а.с. 17-21).

Відповідно до акту розслідування професійного захворювання від 28.02.2023 року, а саме п. 17 зазначено, що «Працюючи електрогазозварником (підземним) шахтоуправління з підземного видобутку руд (на правах шахти) гірничого департаменту, підземної дільниці №27 (водовідливу) дільниці «Служба головного інженера» ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з 18.03.1998 по 05.01.2021 ОСОБА_1 виконував роботу по ручному, дуговому і газовому зварюванні складних і відповідальних апаратів, деталей, вузлів, конструкцій, трубопроводів з різних сталей, чавуна, кольорових металів та сплавів. Робота з кисневої, прямолінійної та горизонтальної різки. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати засоби малої механізації для переміщення інструменту внаслідок обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосуванню, через що виконувані роботи характеризувалися фізичним перевантаженням.

Відповідно до п.20 акту розслідування професійного захворювання від 28.02.2023 року враховуючи роботу ОСОБА_1 в шкідливих умовах праці та неодноразову зміну керівництва структурного підрозділу та підприємства, визначити конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, неможливо.

За Актом від 28.02.2023 року позивачу встановлений діагноз захворювання: радикулопатія попереково-крижова L1-L2, L2-L3, L3-L4, L4-L5, L5-S1 гриж дисків L1-L2, L2-L3, L3-L4, L4-L5, L5-S1, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистонічними проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня).

Згідно даних Інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного захворювання (отруєння) №ДН/4.6.2/2113-22 від 28.06.2022 року, затвердженої в.о. начальника управління Держпраці у Дніпропетровській області М.С. Брізецькою, на робочому місці Позивача, мають місце шкідливі фактори праці: важкість праці, мікроклімат повітря, шум напруженість праці, вміст аерозолів фіброгенної дії. Остання атестація робочого місця проводилась в 2019 році. Умови праці визначені такими, що відносяться до 3 класу 2 ступеня (шкідливості). По вмісту аерозолів переважно фіброгенної дії - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); по мікроклімату - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); по рівню шуму - до 3 класу 3 ступеня (шкідливі); по показникам важкості праці - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі), по напруженості праці - до 2 класу (допустимі). (а.с. 14-16)

27.04.2023 року у зв`язку із заподіяннями шкоди позивач пройшов огляд МСЕК, де йому було встановлено ступінь втрати працездатності у розмірі 50% по радик. з 10.04.2023 року по 01.05.2024 року, з переглядом 10.04.2024 року, що підтверджується довідкою МСЕК від 27.04.2023 року серії 12 ААА №127155. Призначено медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення (а.с. 22).

Крім того, позивачу встановлено 3 групу інвалідності з 10.04.2023 року з датою чергового переогляду 01.05.2024 року (а.с. 23).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних ОСОБА_1 виходив з того, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві Відповідача, тому Позивачу роботодавець ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», зобов`язаний відшкодувати спричинену втратою здоров`я моральну шкоду,правові підстави для стягнення якої визначені статтями 153, 237-1 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову, та не може погодитись з доводами відповідача щодо завищеного розміру відшкодування моральної шкоди, з огляду на таке.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як визначеноо в п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі №1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачеві заподіяна моральна шкода у зв`язку з отриманими ним під час роботи на підприємстві відповідача професійними захворюваннями.

Як зазначено у пункті 53 постанови Верховного Суду від 01 квітня 2020 року по справі №821/1841/17, практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

У п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", роз`яснено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, характер моральних страждань і наслідки, що наступили.

Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або у інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

З оскаржуваного рішення вбачається, що, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції виходив з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, суд врахував період роботи позивача на підприємства відповідача в шкідливих умовах праця, який становить 23 роки 6 місяців, характер отриманого позивачем професійного захворювання, відсоток втрати працездатності, який позивачу встановлений первинно у розмірі 50%, з переоглядом 10.04.2024, встановлення позивачу у зв`язку з наявністю професійного захворювання ІІІ групи інвалідності, з переоглядом у 01.05.2024 року, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, глибину фізичних та душевних страждань позивача за наведених обставин та виходячи із засад розумності та справедливостівизначив до стягнення розмір компенсації моральної шкоди у сумі 200 000 грн.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано конкретні обставини по справі, моральні страждання позивача, які останній переносить у зв`язку із отриманим на підприємстві відповідача професійним захворюванням, тому відхиляє доводи сторони відповідача щодо завищеного розміру відшкодування моральної шкоди.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

З огляду на вищезазначене суд першої інстанції правильно визнав, що відповідач є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди, а доводи відповідача в апеляційній скарзі щодо необґрунтовано завищеного розміру відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючисьст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 серпня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 21 листопада 2023 року.

Головуючий:

Судді: