№ 566/699/23
№6/566/17/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 року смт.Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області

в складі : головуючого судді Феськова П.В.

при секретарі: Подолець Ю.В.

за участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Комарницької-Михальчук О.Є.

стягувача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Млинів Рівненської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання судового наказу, виданого Млинівським районним судом Рівненської області 17 липня 2023 року у справі №566/699/23 таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

В заяві зазначила, що 17 липня 2023 року Млинівським районним судом Рівненської області було видано судовий наказ про стягнення з неї аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 липня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути в дохід держави судові витрати пов`язані з оплатою судового збору в сумі 268,40 гривень.

Про видачу судового наказу дізналась 21 липня 2023 року з повідомлення Млинівського районного суду Рівненської області. На даний час перебуває в шлюбі зі своїм чоловіком, добровільно виконує обов`язки по вихованню та утриманню неповнолітньої дочки, яка є дитиною з інвалідністю, є її законним представником/опікуном.Однак, через непорозуміння між ними, як подружжям, чоловік вирішив деякий час пожити окремо у своїх батьків, донька пішла проживати разом з ним. Донька періодично навідує її, що в свою чергу зовсім не подобається її чоловіку, тому створює постійні конфлікти між ними з донькою. Більшу частину витрат оплачує вона зі своїх доходів, а саме: оплата комунальних послуг за квартиру, купівля продуктів, одягу, взуття та ін., оскільки має постійне місце роботи. Вона активно приймала участь в житті доньки: щодня спілкуючись із нею, з її друзями, постійно цікавилася навчанням та її поведінкою, була присутня на батьківських зборах, фінансово допомагає їй наскільки дозволяє заробітна плата вчителя англійської мови.

Просить визнати судовий наказ виданий 17 липня 2023 року Млинівським районним судом Рівненської області таким, що не підлягає виконанню.

В судовому засіданні заявник та її представник підтримали подану заяву, просили її задовольнити.

Стягувач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти поданої заяви, вказав, що дійсно заявник перераховувала деякі кошти на утриманні дитини, проте такі виплати мали періодичний характер та суми були незначні. На даний час дитина проживає разом з ним, та перебуває на його утриманні. Оскільки дитина закінчила навчання у школі та продовжує навчання, необхідні додаткові кошти на це, у зв`язку з цим він звернувся до суду про видачу вищезазначеного судового наказу. Просив у задоволенні заяви відмовити.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, заслухавши пояснення заявника та доводи її представника, стягувача, суд дійшов до наступного висновку.

Як встановлено судом, 12 липня 2023 року ОСОБА_2 звернувся до Млинівського районного суду Рівненської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на його користь аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття .

17 липня 2023 року Млинівським районним судом Рівненської області видано судовий наказ, за яким визначено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), жительки АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), жителя АДРЕСА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 липня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.14)

Не погоджуючись із виданим судовим наказом ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

За змістом пунктів 4, 5 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до частин першої, сьомої статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Згідно із статтею 172 ЦПК України у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, коли судовий наказ набирає законної сили у день його видачі.

Частиною восьмою статті 170 ЦПК України визначено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Частиною другою статті 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Крім того, відповідно до статті 173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Згідно із статтею 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Завершенням судового захисту є фактичне виконання рішення суду, тому наведеними положеннями Основного Закону України встановлено обов`язковість до виконання судових рішень.

Виняток з цього правила становлять перелічені в статті 432 ЦПК України причини, якими може бути обумовлено невиконання рішення суду.

Таким чином, до підстав для невиконання рішення суду (визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Як встановлено судом. під час розгляду заяви ОСОБА_1 , остання не заперечує наявність у неї обов`язку щодо утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 та стверджувала, що періодично надсилала кошти на утримання дитини на її особисту картку, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями виписок по картці «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 від 14.07.2023 року та від 27.07.2023 року. (а.с.46-51)

Суд, враховуючи вказану заявником ОСОБА_1 обставину про перерахування коштів на рахунок неповнолітньої дочки, в той же час відхиляє доводи представника заявника, що таке перерахування коштів свідчать про часткове виконання зобов`язання і як наслідок, є підставою для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, оскільки аліменти, що були визначені на підставі заяви ОСОБА_2 , мають тривалий характер (сплачуються до повноліття дитини), є періодичними платежами, тобто сплачуються щомісячно у визначеному розмірі, крім того, такий розмір аліментів може корегуватись протягом усього часу їх стягнення, з урахуванням норм чинного законодавства України.

В судовому засіданні заявник не заперечувала, що на даний час неповнолітня дочка проживає разом з батьком, зазначивши про те, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання дитини, однак доказів вказаного факту суду не надано.

Відповідно до частини третьої статті 184 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також, у статті 199 СК України передбачено право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів.

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що право на звернення до суду із позовом чи заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів належить особі, з якою проживають діти, та є безумовним.

Ту обставину, що ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що у неї є обов`язок щодо її утримання, заявник не оспорює.

Враховуючи вказані доводи заявника, вона не позбавлена можливості звернутись до суду із відповідними заявами, у порядку, визначному ч.ч.7, 8 статті 170 ЦПК України.

Будь-яких доказів щодо наявності процесуально-правових підстав для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, заявником та її представником суду не надано.

Враховуючи наведене, суд не знаходить передбачених статтею 432 ЦПК України підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, оскільки боржником не доведено, що судовий наказ було видано помилково або що обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Крім того, суд враховує, що відповідно статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У даному випадку задоволення заяви ОСОБА_1 не забезпечує якнайкраще інтереси неповнолітньої дитини, на утримання якої за судовим наказом від 17 липня 2023 року стягуються аліменти.

З огляду на викладене, керуючись статтями 259, 160, 173, 432 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу, виданого Млинівським районним судом Рівненської області 17 липня 2023 року у справі №566/699/23 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 24 серпня 2023 року.

Суддя П.В.Феськов