КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/8210/2023 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Олійника В.І.,

секретар судового засідання: Гайдаєнко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13 лютого 2023 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року позивач ОСОБА_2 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що у сторін є двоє малолітніх синів. При цьому, у шлюбі сторони ніколи не перебували. В період з грудня 2017 позивач разом із дітьми проживали в квартирі, що належить відповідачу та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Також в цій квартирі проживала донька позивача від першого шлюбу - ОСОБА_3 , де позивач та її донька ОСОБА_4 мають зареєстроване місце проживання. У вказану квартиру всі зазначені особи вселились за згодою відповідача. Починаючи з вересня 2016 позивач почала здійснювати облаштування квартири. За її власні кошти було проведено ремонтні роботи, придбано будівельні матеріали, меблі, техніка. Позивач зазначає, що мала стабільний дохід. 07.10.2021 у сторін по справі відбувся конфлікт, після чого, відповідач вигнав позивача із дітьми з квартири. 18.10.2021 позивач уклала договір користування квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та переїхала проживати туди разом із дітьми. В даний час позивач вимушена нести додаткові витрати за себе та дітей і винаймати квартиру, яку необхідно облаштувати. При цьому, відповідач у добровільному порядку не віддає навіть ті речі, які можливо відокремити від квартири, в якій позивач проживала з дітьми разом з відповідачем.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача як відшкодування здійснених витрат на облаштування квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 646 388 грн 37 коп. ; стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 13 лютого 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти в рахунок відшкодування здійснених витрат на облаштування квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 в розмірі 646 388 грн 37 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 6 364 грн 88 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, вважаючи, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом порушено норми процесуального та матеріального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги вказував на те, що позивачем та його представником порушено порядок подання доказів, також порушено права відповідача на ознайомлення із новими матеріалами справи, розгляд справи проведений 13.02.2023 року за відсутності повноважень у адвоката позивачки Шаблія Ю ..

Доводи апеляційної скарги обгрунтовував також тим, що суд ухвалив допитати свідків позивача згідно його клопотання, але свідків так і не допитав, замість цього незаконно прийняв, як докази протоколи допиту свідків від адвоката Шаблія Ю. який не мав поноважень в судовому засіданні 13.02.2023 року, разом з тим ОСОБА_1 дані докази не надані для ознайомлення.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги також вказував, що ремонт за рахунок коштів позивачки в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , ніколи не проводився, вона ніколи не купляла за власні кошти в зазначену квартиру будівельні матеріали, меблі, чи будь-яку техніку, не оплачувала ремонт в цій квартирі. Зазначив, що якщо під час спільного проживання, щось і куплялось в квартира за адресою: АДРЕСА_1 , то оплачувалося виключно за гроші відповідача.

На переконання відповідача, всі докази, додані позивачкою до позовної заяви не є належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом, в розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України, оскільки вони не доводять тих обставин, які вказувала позивачка в своїй позовній заяві, зокрема, що вона за власні кошти здійснила витрати на облаштування квартири, за адресою: АДРЕСА_1 .

26 квітня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Шаблія Ю.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 на апеляційну скаргу відповідача, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що оскільки позивачем доведено факт здійснених витрат на облаштування квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що не спростовано відповідачем, суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статей 317 і 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Позивач у позовній заяві посилалась, як на підставу позову на ст. 390 ЦК України.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до ч. 2 ст. 388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане такому набувачеві на електронному аукціоні у порядку, встановленому для приватизації державного та комунального майна.

Відповідно до ст. 390 ЦК України власник майна має право вимагати від особи, яка знала або могла знати, що вона володіє майном незаконно (недобросовісного набувача), передання усіх доходів від майна, які вона одержала або могла одержати за весь час володіння ним.

Власник майна має право вимагати від добросовісного набувача передання усіх доходів від майна, які він одержав або міг одержати з моменту, коли дізнався чи міг дізнатися про незаконність володіння ним, або з моменту, коли йому було вручено повістку до суду у справі за позовом власника про витребування майна.

Добросовісний або недобросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника майна відшкодування необхідних витрат на утримання, збереження майна, здійснених ним з часу, з якого власникові належить право на повернення майна або передання доходів.

Добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість.

Стаття 151 ЖК України визначає основні обов`язки власника жилого будинку (квартири), а саме, забезпечувати схоронність, проводити з свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Встановлено, що з грудня 2017 по жовтень 2021 позивач, відповідач, їх діти та донька позивача від першого шлюбу проживали у квартирі, яка перебуває у власності відповідача за адресою: АДРЕСА_4 , що не заперечувалося сторонами по справі та підтверджується Актом начальника ЖЕД № 3 ТОВ «Новобудова» від 17.11.2021.

У сторін народились діти: син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві 11.11.2014, про що зроблено відповідний актовий запис № 1965 та син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , видане Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у місті Києві від 06.12.2018, про що зроблено відповідний актовий запис № 6227. У зазначених свідоцтвах батьками вказані: мати - ОСОБА_2 , батько - ОСОБА_1 .

В суді апеляційної інстанції встановлено, що сторони не ставили в судовому порядку питання поділу майна та встановлення факту проживання однією сім'єю.

У позивача є донька від першого шлюбу - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва від 26.10.2007, про що зроблено відповідний актовий запис № 2272. Батьками у вказаному свідоцтві зазначені: мати - ОСОБА_2 , батько - ОСОБА_8 .

ОСОБА_2 та її донька від першого шлюбу ОСОБА_3 зареєстровані з 29.08.2019 були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи Відділу з питань місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської РДА від 22.10.2021.

Згідно договору безоплатного користування від 18.10.2021, укладеним між ОСОБА_9 (діє за довіреністю від ОСОБА_10 ) та ОСОБА_2 , ОСОБА_10 передає в безоплатне тимчасове користування, а громадянка ОСОБА_2 приймає, житлове приміщення у вигляді квартири АДРЕСА_5 .

Пунктом 4.1. вказаного договору, встановлено, що договір набирає чинності з 18.10.2021 і діє до 18.10.2022.

27.10.2021 у Печерське управління поліції ГУНП в м. Києві за № 39286 надійшла заява ОСОБА_2 про те, що 07.10.2021 виник конфлікт з чоловіком та по теперішній час він не повертає речі.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.11.2021 визнано ОСОБА_2 винною у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів, що становить 340,00 грн.

19.11.2021 постановою Голосіївського районного суду м. Києва провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито.

При цьому, позивачем долучено до матеріалів справи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002077 від 30.08.2022, правова кваліфікація ч. 1 ст. 383 КК України, а саме до Голосіївського УП ГУНП у м. Києві надійшла ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 18.08.2022 (справа № 752/10103/22), відповідно до якої зобов`язано уповноважених осіб Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви ОСОБА_2 від 21.02.2022 та розпочати розслідування.

Разом з цим, позивачка зазначала, що з 2009 року займається підприємницькою діяльністю та мала стабільний дохід, що підтверджується податковими деклараціями фізичної особи-підприємця 2016, 2017, 2018, 2019 роки.

Позивачка зазначила, що починаючи з 2016 року вона почала здійснювати облаштування квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за її власні кошти було проведено ремонтні роботи, придбано будівельні матеріали, меблі, техніка.

В суді апеляційної інстанції відповідач пояснив, що ремонт в його квартирі позивач ніколи не робила, а якщо і робила замовлення то за його рахунок. А чеки, які знаходяться у позивача, були викрадені з його квартири, у зв'язку з чим він звернувся до поліції.

До позовної заяви позивачем було долучено замовлення № WAV16-06457, постачальник ФОП ОСОБА_11 , на загальну суму 22456,00 грн., а саме: HANSGROHE ISIFLEX - шланг для душу з поверхнею під метал, довжина 160 см, колір хром - 356,00 грн., GEBERIT - корпус дренажного каналу CleanLine для конструкції заввишки від 90 мм, L30 см - 3219,00 грн., HANSGROHE FIXFIT PORTER S - шлангове під`єднання з тримачем ручного душа - 1325,00 грн., HANSGROHE RAINDANCE ECOSMART - верхній душ 260х260 мм - 6870,00 грн., HANSGROHE - кутовий запірний вентиль 4 шт. - 752,00 грн., HANSGROHE - донний клапан для раковин з переливом - 2 шт. - 1700,00 грн., HANSGROHE FLOWSTAR S - сифон для раковин 2 шт. - 1034,00 грн., GEBERIT - дизайн-вставка дренажного каналу - 4612,00 грн., HANSGROHE RAINDANCE - 1554,00 грн., що підтверджується копією видаткової накладної від 10.10.2016 замовлення № WAV0003227, в якій зазначено, що замовником являється ОСОБА_2

21.02.2017 між ФОП ОСОБА_11 (постачальник) та ОСОБА_12 (покупець) було укладено договір поставки № WA000003901. Згідно п. 2.1. вказаного договору найменування, одиниці виміру та загальна кількість продукції, що є предметом поставки за цим договором, її часткове співвідношення визначаються у відповідній специфікації замовленого товару, що є невід`ємним додатком до цього договору або узгоджується сторонами у відповідних додатках.

Крім того, на підтвердження доводів позивача щодо облаштування нею квартири за адресою: АДРЕСА_1 надано замовлення покупця № WA000003901 від 21.02.2017 на суму 3376,00 грн., видаткова накладна № WAV00002002 від 29.03.2017 на суму 3376,00 грн., додаток № 1 до договору № WA000003901 від 21.02.2017 на суму 3376,00 грн., замовлення покупця № WA000003884 від 21.02.2017 на суму 6514,00 грн., видаткова накладна № WAV00000973 від 24.02.2017 на суму 6514,00 грн., видаткова накладна Ррз/КС-0073955 від 05.03.2017 на суму 14076,72 грн., накладна відпуску товару по № Усл/КС-0002590 від 05.03.2017 на суму 14076,72 грн., товарний чек № 189 від 18.03.2017 на суму 13500,00 грн., бланк прийому заказів на виготовлення двері металевої № 2711 від 18.03.2017 на суму 13500,00 грн., замовлення покупця № 117 від 29.03.2017 на суму 11955,19 грн., видаткова накладна № 63 від 31.03.2017 на суму 11399,22 грн., видаткова накладна № 100 від 29.05.2017 на суму 555,97 грн., договір на виготовлення та поставку меблів № 1/0504 від 05.04.2017, укладений між ФОП ОСОБА_13 та ОСОБА_2 на суму 88800,00 грн., видаткова накладна № Ррз/02-0124677 від 11.04.2017 на суму 4491,36 грн., чеки «Епіцентр» на суму 2245,68 грн., за замовлення товару покупцем № Кзк/02-0004481 від 08.04.2017 на суму 4491,36 грн., видаткова накладна № Д0074/2378 від 13.05.2017 на суму 3550,00 грн., договір підряду № 15/05-2017 від 15.05.2017, укладений між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_14 на суму 60000,00 грн., Акт від 26.02.2017 до договору підряда № 15/05-2017 від 15.05.2017 на суму 95440,00 грн., накладна № 70513/005-1 від 16.05.2017 на суму 1532,00 грн.,податкова накладна Ррз/02-0184429 від 29.05.2017 на суму 2228,90 грн., чек «Епіцентр» на суму 2184,36 грн., видаткова накладна Ррз/02-0184459 від 29.05.2017 на суму 1970,96 грн., чек «Епіцентр» на суму 1931,58 грн., Акт приймання-передачі товару від 08.06.2017 на суму 25100,00 грн., видаткова накладна Ррз/02-0215504 від 20.06.2017 на суму 2172,92 грн., чек «Епіцентр» на суму 2020,95 грн., видаткова накладна Ррз/02-0227034 від 29.06.2017 на суму 10063,73 грн., чек «Епіцентр» на суму 10063,73 грн., договір купівлі-продажу від 03.08.2017 на суму 48271,00 грн., Акт виконаних робіт від 30.11.2017 по договору купівлі-продажу від 03.08.2017, замовлення покупця № 229 від 16.08.2017 на суму 7933,00 грн., замовлення покупця № 239 від 18.08.2017 на суму 737,00 грн., замовлення покупця № 10740 від 21.08.2017 на суму 780,13 грн., видаткова накладна № 7306 від 29.08.2017 на суму 643,86 грн., видаткова накладна № 11144 від 16.11.2017 на суму 136,27 грн., замовлення покупця № 11103 від 29.08.2017 на суму 251,82 грн., видаткова накладна № 7673 від 31.08.2017 на суму 251,82 грн., заказ № 4907/2939 від 08.08.2017 на суму 16924,00 грн., товарний чек № 2939 від 08.08.2017 на суму 16924,00 грн., договір підряду № 10-09/20107 від 10.09.2017 на суму 59150,00 грн., Акт виконаних робіт від 12.10.2017 до договору підряду № 10-09/2017 від 10.09.2017 на суму 59150,00 грн., Акт приймання-передачі товару від 09.10.2017 на суму 13150,00 грн., договір про надання послуг від 23.10.2017 на суму 39798,00 грн., Акт виконаних робіт від 27.11.2017 за договором від 23.10.2017 про надання послуг з текстильного декорування на суму 39798,00 грн., заказ портьєр на суму 126718 доларів США, видаткова накладна № 11145 від 16.11.2017 на суму 123,12 грн., видаткова накладна № 16212 від 16.11.2017 на суму 123,12 грн., гарантійне зобов`язання № 0 від 11.12.2017, товарний чек від 25.12.2017 на суму 1210,00 грн., видаткова накладна № 4856 від 27.12.2017 на суму 2164,82 грн., договір № Д-1501-1 від 15.01.2017, укладений між ФОП ОСОБА_13 та ОСОБА_2 , товарний чек № /9/221713 від 23.03.2018 на суму 15200,00 грн., товарний чек № 1552 від 03.07.2018 на суму 4110,00 грн., договір № 22/10 на виконання робіт від 22.10.2018 укладений між ОСОБА_15 та ОСОБА_2 на суму 38700,00 грн., Акт здачі-приймання виконаних робіт згідно договору № 2210 від 22.10.2018 , складений 29.10.2018 на суму 38700,00 грн. Здійснені позивачем витрати на облаштування квартири за адресою: АДРЕСА_1 на загальну суму 646388,37 грн, що підтверджується зведеною таблицею, яка наявна в матеріалах справи.

Також позивачем долучено до матеріалів справи письмові пояснення ФОП ОСОБА_13 , в яких зазначено, що останній підтверджує, що 05.04.2017 між ним та ОСОБА_2 був укладений договір № 1/0504 на виготовлення кухонних меблів. Відповідно до розрахунку вартість меблів склала 88800,00 грн. При цьому, погодженням проекту, кошторису, матеріалів корпусу, фасаду, стільниці, а також розрахунки за виготовлені меблі займалась та здійснювала безпосередньо ОСОБА_2 .

З протоколу опитування особи, якій відомі обставини, що можуть бути використані у якості доказів у цивільній справі від 08.02.2023 ОСОБА_16 , який вказав, що у вересні 2017 до нього звернулась ОСОБА_2 з приводу проведення комплексу робіт по облаштуванню підлоги в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . 10.09.2017 після проведення ОСОБА_16 замірів в зазначеній квартирі, погодження всіх істотних умов із ОСОБА_2 було укладено договір № 10/09-2017. ОСОБА_2 була сплачена передплата в сумі 41405,00 грн. З приводу виконання договору ОСОБА_16 не спілкувався з іншими членами сім?ї ОСОБА_2 .

Згідно протоколу опитування особи, якій відомі обставини, що можуть бути використані у якості доказів у цивільній справі від 09.02.2023 ОСОБА_14 вказав, що в травні до нього звернулась ОСОБА_2 з проханням виготовити дерев`яні меблі в квартирі за адресою: АДРЕСА_4 . 15.05.2017 між ОСОБА_14 та ОСОБА_2 укладено договір № 15/05-2017 на загальну вартість 95440,00 грн. З приводу виконання договору ОСОБА_14 не спілкувався з іншими членами сім?ї ОСОБА_2 .

Як вбачається з протоколу опитування особи, якій відомі обставини, що можуть бути використані у якості доказів у цивільній справі від 10.02.2023 ОСОБА_18 , яка є співзасновником та керівником приватного підприємства «НЕМАН» зазначила, що в жовтні 2017 до неї звернулась ОСОБА_2 з приводу декорування квартири за адресою: АДРЕСА_1 . 23.10.2017 між ПП «НЕМАН» та ОСОБА_2 був укладений договір про надання послуг з текстильного декорування вказаної квартири. Зауважила, що з приводу виконання договору не спілкувалася з іншими членами сім?ї ОСОБА_2 ..

Судом апеляційної інстанції встановлено, що майно, вартість якого просить стягнути позивач з відповідача - власника квартири, вона передала особисто останньому, при цьому позивач зазначила що вона не може надати докази, того що вона робила поліпшення житла за згоди власника.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не вірно дав оцінку доказам наявним у матеріалах справи, а також не вірно застосував до правовідносин положення ч. 3 ст. 390 ЦК України та прийшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Так суд першої інстанції при ухваленні рішення посилався на ч. 4 ст. 390 ЦК України та вважав, що позивачем доведено факт здійснення витрат на облаштування квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що не спростовано відповідачем, тому позовні вимоги про стягнення коштів з відповідача підлягають до задоволення. Суд апеляційної інстанції вважає такі висновки помилковими, оскільки як встановлено в судовому засіданні суду апеляційної інстанції сторони не заперечували проти того, що позивачка здійснювала облаштування квартири та проводились ремонтні роботи з власної ініціативи та на власний розсуд, разом з тим сторони підтвердили, що поліпшеними умовами квартири користувались спільно. Відповідач, у свою чергу вказував, що ці поліпшення були здійсненні за його рахунок.

Як вбачається з матеріалів справи власником квартири за адресою АДРЕСА_1 є відповідач ОСОБА_1 , разом з тим позивачка була зареєстрована за вказаною адресою з 2019 року, право власності на вказане нерухоме майно у позивачки відсутнє.

В суді апеляційної інстанції сторонами визнавалась обставина зняття позивача з реєстрації у кв. АДРЕСА_6 .

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивачка ОСОБА_2 вселився у квартиру за адресою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , а отже, відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.156 ЖК України мала право користуватися жилим приміщенням нарівні з власником квартири та зобов`язана дбайливо ставитися до житла, брати участь у витратах по утриманню квартири і придомової території та проведенню ремонту.

Визначаючи статус ОСОБА_2 судова колегія виходить з того, що вона була користувачем житлової площі у квартирі за адресою АДРЕСА_1 у якій оселилась разом з донькою від першого шлюбу ( ОСОБА_3 ) з дозволу власника.

Отже, участь позивачки ОСОБА_2 у ремонті квартири та її утриманні обумовлена виконанням нею встановленого законом обов`язку, на участь в утриманні та ремонті жилого приміщення та не може тягнути за собою наслідків відшкодування таких витрат.

Посилання в позовній заяві на норми ч. 4 статті 390 ЦК України не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки позивач спірне майно добровільно передане позивачу. А доказів того, що відповідач незаконно без правової підстави заволодів ним, суду не надала.

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Що стосується судових витрат, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з позивачки на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 9695 грн 82 коп., який був сплачений при подачі апеляційної скарги (а.с. 56 том 2).

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального, і порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у відповідності до ст. 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13 лютого 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 9695 (дев`ять тисяч шістсот дев`яносто п`ять) грн 82 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_7 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_8 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст постанови складено «17» серпня 2023 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Д.Р. Гаращенко

В.І. Олійник