КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 1512/2-501/11
Провадження № 6/947/166/23
УХВАЛА

05.09.2023 року Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Торгонської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо», боржник ОСОБА_1 , поручителі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів по цивільній справі № 1512/2-501/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, -

ВСТАНОВИВ:

14.04.2023 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» звернувся до Київського районного суду м. Одеси з заявою, в якій просить суд поновити строк на пред`явлення до виконання виконавчих листів у справі № 2- 501/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про солідарне стягнення за договором про надання споживчого кредиту № 0 01) від 05.10.2007 в загальному розмірі 2 834 921, 67 грн. та судові витрати на загальну суму 2630,00 грн. в рівних частинах з кожного.

Вобґрунтування наданої заяви представник ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» посилається на те, що в провадженні Київського районного суду міста Одеси перебувала цивільна справа № 2-501/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту.

За результатами розгляду справи Київським районним судом 20.05.2011 року ухвалено рішення, яким стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 05.10.2007 року та Додатковою угодою № 1 від 02.02.2009 року до Договору про надання споживчого кредиту No 0 від 05.10.2007 року в сумі 2834921,67 грн (два мільйони вісімсот тридцять чотири тисячі дев?ятсот одна гри 67 коп.)

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 15.02.2012 року замінено позивача ПАТ «УкрСиббанк» на належного позивача ПАТ «Дельта Банк».

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 26.03.2014 року рішення Київського районного суду м.Одеси від 20.05.2011 року в частині стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат в солідарному прядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, а саме стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , на користь ПАТ «Дельта Банк» кредитну заборгованість у розмірі 2834921,67 гривень; стягнуто в солідарному порядку з з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» кредитну заборгованість у розмірі 2834921,67 гривень, а також судові витрати у розмірі 2630 гривень в рівних частках з кожного з відповідачів, в решті рішення Київського районного суду м.одеси від 20.05.2011 року залишено без змін. Рішення набрало законної сили.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 13.05.2021 № 1512/2-501/11 замінено вибулого стягувача Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» ( юридична адреса м. Київ, 01054 вул. Ярославів Вал, 13/2 літ «Б» у виконавчому листі, виданому на виконання рішення Апеляційного суду Одеської області від 26.03.2014 року у справі № 2-501/11 (провадження № 22-1/785/2338/14) за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення за Договором про надання споживчого кредиту № 0 ( 01) від 05.10.2007 року.

Отже, станом на день подання даної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» є стягувачем за виконавчими листами виданими на виконання рішення Апеляційного суду Одеської області від 26.03.2014 року у справі №2-501/11.

Представник заявника вказує на те, що виконавчі листи йому не видавались, а тому він був позбавлений можливості виконати вказане рішення суду.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу заяву про поновлення строку для його пред`явлення виконавчого листа на примусове виконання було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Представник заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання 05.09.2023 року не з`явився, однак 21.08.2023 року надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути заяву про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до примусового виконання за відсутності представника ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», вимоги заяви підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, у судове засідання 05.09.2023 року не з`явились, про поважність причин відсутності не повідомили.

При цьому суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Приймаючи до уваги, що судові відправлення були повернуті поштою із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідачів за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали заяви, а також матеріали цивільної справи № 1512/2-501/11, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви, виходячи з такого.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Київського районного суду міста Одеси перебувала цивільна справа № 2-501/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту.

За результатами розгляду справи Київським районним судом 20.05.2011 року ухвалено рішення, яким стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 05.10.2007 року та Додатковою угодою № 1 від 02.02.2009 року до Договору про надання споживчого кредиту No 0 від 05.10.2007 року в сумі 2834921,67 грн (два мільйони вісімсот тридцять чотири тисячі дев?ятсот одна гри 67 коп.)

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 15.02.2012 року замінено позивача ПАТ «УкрСиббанк» на належного позивача ПАТ «Дельта Банк».

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 26.03.2014 року рішення Київського районного суду м.Одеси від 20.05.2011 року в частині стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат в солідарному прядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, а саме стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , на користь ПАТ «Дельта Банк» кредитну заборгованість у розмірі 2834921,67 гривень; стягнуто в солідарному порядку з з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» кредитну заборгованість у розмірі 2834921,67 гривень, а також судові витрати у розмірі 2630 гривень в рівних частках з кожного з відповідачів, в решті рішення Київського районного суду м.одеси від 20.05.2011 року залишено без змін. Рішення набрало законної сили.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 13.05.2021 № 1512/2-501/11 замінено вибулого стягувача Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» ( юридична адреса м. Київ, 01054 вул. Ярославів Вал, 13/2 літ «Б» у виконавчому листі, виданому на виконання рішення Апеляційного суду Одеської області від 26.03.2014 року у справі № 2-501/11 (провадження № 22-1/785/2338/14) за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення за Договором про надання споживчого кредиту № 0 ( 01) від 05.10.2007 року.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчі листи у справі не видавались.

Відповідно до статті 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення.

Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час видачі виконавчого листа), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років.

Обов`язок щодо своєчасного пред`явлення виконавчого листа до виконання покладається на стягувача.

Підставою для поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого документа є наявність поважних причин такого пропуску, встановлення яких віднесено на розсуд суду, який у кожному конкретному випадку має в залежності від конкретних обставин встановити їх наявність та об`єктивну вагу для сторін та для справи.

У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлений.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні відповідно до ст. 433 ЦПК України питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання документа, виданого на підставі судового рішення, з`ясовує питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин робить висновок про їх поважність чи неповажність.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» в своїй заяві просить поновити строк на пред`явлення виконавчих листів до виконання обґрунтовуючи ці вимоги тим, що виконавчі листи взагалі не видавались стягувачу.

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Утім, до заяви про видачу виконавчого листа та поновлення строку для його виконання заявником не надано належного доказу поважності причин пропуску для отримання вказаних виконавчих листів.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 ЦПК України усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Суд наголошує, що стягувач, зобов`язаний сумлінно користуватись усіма наданими йому правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Дійсно, відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, сукупністю дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Проте, ч.5 ст. 12 ЦПК України врегульовано, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, серед іншого, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

До загальних засад цивільного судочинства чинним законодавством віднесено принцип диспозитивності, який передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, ст. 13 ЦПК України також врегульовано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Тому, на підставі оцінки наданих заявником письмових доказів, суд дійшов висновку про те, що стягувачем не надано взагалі жодного доказу поважності причин пропуску строку для пред`явлення його до виконання, через що судом не встановлено законних підстав для задоволення поданої заяви, в частині вимог про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Щодо вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» про видачу виконавчих листів, то суд зазначає, що у заявника відсутні будь-які перешкоди для самостійного звернення до архіву суду з заявою про видачу таких виконавчих листів, а тому вимоги заяви в цій частині також не підлягають задоволенню.

Посилання на довготривалість процедури передачі кредитних справ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» не впливають на висновок суду, оскільки вказані обставини вказують лише на проведення певних організаційних та розпорядчих процедур, що само по собі не може свідчити про об`єктивну неможливість відповідному стягувачу свого часу отримати та пред`явити виконавчий лист до виконання, а тому суду не було доведено, що існували обставини, які унеможливили своєчасне пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Крім того, суд зазначає, що ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначає, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права. Можливість застосування практики ЄСПЛ при вирішені спорів було офіційно закріплено ще у 2006 р., коли був прийнятий Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Розглядаючи підстави поновлення строків, ЄСПЛ неодноразово вказував, що однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення в їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, аби дізнатися про стан відомого їм судового провадження (див. mutatis mutandis, п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26.04.2007 р. у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України» (ухвала) від 14.10.2003 р.). Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України»).

Суд вважає, що заявник істотно пропустив процесуальний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому відмова у його поновленні у зв`язку з неповажністю причин такого пропуску узгоджується з принципом юридичної визначеності.

З урахуванням викладеного, у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо»про видачу виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до примусового виконання слід відмовити.

Керуючись ст. 433 ЦПК України, п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо», боржник ОСОБА_1 , поручителі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів по цивільній справі № 1512/2-501/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту відмовити.

Ухвала набирає законної сили в момент її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Петренко В. С.