Ухвала

18 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 953/15624/21

провадження № 61-8578ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником Пироженком Олександром Сергійовичем , на ухвалу Харківського апеляційного суду від 09 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, третя особа - слідчий слідчого відділу № 3 Харківського районного управління №1 Головного управління Національної поліції в Харківській області Сотніков Денис Вікторович, про захист честі, гідності та ділової репутації,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, третя особа - слідчий слідчого відділу № 3 Харківського районного управління № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області Сотніков Д. В., про захист честі, гідності та ділової репутації.

Позовна заява мотивована тим, що 12 вересня 2020 року ОСОБА_1 набула у власність за договором купівлі-продажу житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані на земельній ділянці площею 0,12 га, кадастровий номер 625155300:00:006:0130 за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач зазначила, що 10 лютого 2021 року вона звернулась з заявою на ім`я голови Височанської ОТГ, до складу якої входять смт Бабаї про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та надання в приватну власність для будівництва та житлового обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані на земельній ділянці площею 0,12 га, кадастровий номер 625155300:00:006:0130 за адресою: АДРЕСА_1 , за рахунок земель житлової та громадської забудови Височанської ОТГ Харківського району Харківської області. Витягом з Державного земельного кадастру від 29 січня 2021 року про земельну ділянку з кадастровим номером 625155300:00:006:0130 підтверджується, що земельна ділянка розташована на землях житлової та громадської забудови.

Технічна документація щодо даної земельної ділянки погоджена Бабаївською селищною радою, а її державна реєстрація відбулась ще 20 серпня 2020 року міськрайонним управлінням у Харківському районі та м. Люботині Головного управління Держкомзему у Харківській області. Тобто, всі документи та порядок оформлення земельної ділянки відповідають чинному законодавству.

01 квітня 2021 року слідчим слідчого відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Харківській області Сотніковим Д. В. направлено листи за місцем її роботи, а саме до Харківського національного медичного університету, в якому вона займає посаду завідувача кафедри медицини невідкладних станів, анестезіології та інтенсивної терапії та до Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О. І. Мещанінова» Харківської міської ради, в якому вона працює за сумісництвом.

З цих листів позивачу стало відомо, що слідчим Слідчого відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Харківській області за процесуальним керівництвом Харківської окружної прокуратури Харківської області здійснюється кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000233 від 03 грудня 2020 року за частиною другою статті 197-1 КК України за фактом самовільного зайняття земельної ділянки в охоронній зоні та встановлення невстановленими особами паркану на землях водного фонду на території земельної ділянки « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в смт Бабаї Харківського району Харківської області.

У листі № 4071/119-90/24-2021 від 01 квітня 2021 року на ім`я ректора Харківського національного медичного університету та у листі № 4072/119-90/24-2021 від 01 квітня 2021 року на ім`я головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» зазначено, що нібито вона не з`являється на виклики слідчого і це нібито може негативно впливати на репутацію університету, лікарні та свідчити про її причетність до вчинення якогось злочину.

Крім того, у листах зазначено, що вона самовільно зайняла земельну ділянку. Тим самим позивача звинуватили у вчиненні злочину, передбаченому частиною другої статті 197-1 КК України, порушуючи принцип презумпції невинуватості. Посилалась на те, що позивач не має ані статусу підозрюваної, ані обвинуваченої, викликалась на допит в якості свідка, а тому ніхто не має права фактично словесно звинувачувати її у вчиненні злочину. Вказала, що в листах чітко вказано про її причетність до злочину, а тому поширювання такої недостовірної інформації посадовою особою слідчим Сотніковим Д. В. змусило її виправдовуватись та доводити свою порядність та законослухняність.

ОСОБА_1 просила:

визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність і завдає шкоди діловій репутації інформацію стосовно ОСОБА_1 , поширену слідчим Слідчого відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області Сотніковим Д. В. шляхом направлення листів № 4071/119-90/24-2021 від 01 квітня 2021 року до Харківського національного медичного університету та № 4072/119-90/24-2021 від 01 квітня 2021 року до комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова»;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області протягом десяти днів після набрання рішенням законної сили спростувати поширену недостовірну інформацію шляхом направлення листа до Харківського національного медичного університету із зазначенням у нього такого тексту: «Поширена в листі № 4071/119-90/24-2021 від 01 квітня 2021 року за підписом слідчого Слідчого відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області Сотнікова Д. В. інформація стосовно ОСОБА_1 щодо самовільного зайняття земельної ділянки в охоронній зоні, встановлення паркану на землях водного фонду на території земельної ділянки « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в смт Бабаї Харківського району Харківської області не відповідає дійсності. Окрім цього, ОСОБА_1 непричетна до вчинення злочину, передбаченого частиною другою статті 197-1 КК України та не уникала від надання важливих для слідства показів»;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області протягом десяти днів після набрання рішенням законної сили спростувати поширену недостовірну інформацію шляхом направлення листа до Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О. І. Мещанінова» із зазначенням у нього такого тексту: «Поширена в листі № 4072/119-90/24-2021 від 01 квітня 2021 року за підписом слідчого Слідчого відділу поліції № 3 Харківського районного управлінняполіції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області Сотнікова Д. В. інформація стосовно ОСОБА_1 щодо самовільного зайняття земельної ділянки в охоронній зоні, встановлення паркану на землях водного фонду на території земельної ділянки « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в смт Бабаї Харківського району Харківської області не відповідає дійсності. Окрім цього, ОСОБА_1 непричетна до вчинення злочину, передбаченого частиною другою статті 197-1 КК України та не уникала від надання важливих для слідства показів»;

стягнути суму сплаченого судового збору та витрати на правову допомогу.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19 січня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недостовірною та такою, що принижує честь, гідність і завдає шкоди діловій репутації, інформацію стосовно ОСОБА_1 , поширену слідчим Слідчого відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області Сотніковим Д. В. шляхом направлення листів № 4071/119-90/24-2021 від 01 квітня 2021 року до Харківського національного медичного університету та № 4072/119-90/24-2021 від 01 квітня 2021 року до Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова».

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області протягом десяти днів з дня набрання рішенням законної сили спростувати поширену недостовірну інформацію шляхом направлення листа до Харківського національного медичного університету із зазначенням у нього такого тексту: «Поширена в листі № 4071/119-90/24-2021 від 01 квітня 2021 року за підписом слідчого Слідчого відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області Сотнікова Д. В. інформація стосовно ОСОБА_1 щодо самовільного зайняття земельної ділянки в охоронній зоні, встановлення паркану на землях водного фонду на території земельної ділянки « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в смт Бабаї Харківського району Харківської області не відповідає дійсності.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області протягом десяти днів з дня набрання рішенням законної сили спростувати поширену недостовірну інформацію шляхом направлення листа до Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О. І. Мещанінова» із зазначенням у нього такого тексту: «Поширена в листі № 4072/119-90/24-2021 від 01 квітня 2021 року за підписом слідчого Слідчого відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області Сотнікова Д. В. інформація стосовно ОСОБА_1 щодо самовільного зайняття земельної ділянки в охоронній зоні, встановлення паркану на землях водного фонду на території земельної ділянки « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в смт Бабаї Харківського району Харківської області не відповідає дійсності.

У задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що на час поширення оспорюваної інформації у відношенні позивача не було складено та їй не було оголошено (вручено) підозру у тому кримінальному провадженні, про яке повідомляв відповідач. Позивачка не мала процесуального статусу підозрюваної (обвинуваченої) у вказаному провадженні, а отже, поширена відповідачем інформація про пов`язаність позивачки з будь-якими провадженнями є недостовірною та не підтверджена належними і допустимими доказами.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2023 року вимоги представника позивача адвоката Пироженка О. С. задоволено частково, стягнуто з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правову допомогу у сумі 7 000,00 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 09 травня 2023 року апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 січня 2023 року та додаткове рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 січня 2023 року скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 закрито.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України). Позов пред`явлено для спростування позивачкою наявності в її діях ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 197-1 КК України, статусу у неї підозрюваної чи обвинуваченої та спростування факту причетності до самовільного зайняття земельної ділянки, кадастровий номер :00:006:0130 площею 0,12 га в охоронній зоні, встановлення паркану на землях водного фонду на території земельної ділянки « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в смт Бабаї Харківського району Харківської області. У свою чергу відповідні відносини не є цивільними й не стосуються майнового чи немайнового цивільного права або інтересу ОСОБА_1 . Суд першої інстанції не врахував, що ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивачки у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивачка використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Також, суд першої інстанції не звернув увагу, що не відповідатиме завданням цивільного судочинства звернення до суду з позовом, спрямованим на спростування наявності в діях позивачки ознак кримінального правопорушення, наявності у неї статусу підозрюваної чи обвинуваченої та спростування факту причетності до скоєння злочину, передбаченого нормами КК України, та ініціювання позовного провадження з такою метою, а тому такий позов не підлягає судовому розгляду. Відсутність у позивачки юридичної можливості спростувати інформацію, відображену у листах слідчого, поза межами кримінального процесу є легітимним обмеженням, покликаним забезпечити юридичну визначеність у застосуванні норм процесуального права. Таке обмеження не шкодить суті права на доступ до суду та є пропорційним означеній меті. Остання досягається гарантуванням того, що аргументи позивачки про недостовірність відповідної інформації має перевірити суд у відповідних кримінальних проваджень, в яких дані, зафіксовані у листах слідчого, є відомостями про стан виконання кримінальних проваджень чи опис складу злочину.

ОСОБА_1 07 червня 2023 року засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Пироженком О. С. , на ухвалу Харківського апеляційного суду від 09 травня 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 19 червня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Ухвалою Верховного Суду від 28 липня 2023 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги. Особою, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 19 червня 2023 року ці недоліки було усунуто, зокрема, подано уточнену касаційну скаргу, у якій ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, а справу передати на новий розгляд до апеляційного суду.

В уточненій касаційній скарзі, одною з підстав, на якій подається касаційна скарга, ОСОБА_1 зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, у випадку якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України). Обґрунтовуючи указану підставу касаційного оскарження судового рішення, ОСОБА_1 зазначає, що слід відступити від висновків, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 333/6816/17 (провадження № 14-87цс20), які застосував апеляційний суд, оскільки вони не є релевантними суті даного спору.

Касаційна скарга підлягає поверненню у цій частині з таких мотивів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Тлумачення вказаних норм ЦПК України дозволяє зробити висновок, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, на підставі пункту 2 частини другої статті 389 ЦПК України, має бути в касаційній скарзі мотивовано необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Про повернення касаційної скарги постановляється ухвала (частина шоста статті 393 ЦПК України).

Аналіз уточненої касаційної скарги свідчить, що у ній відсутнє вмотивоване обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2020 року у справі № 333/6816/17. Сама по собі вказівка на необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах не свідчить про обґрунтування особою, яка подала касаційну скаргу, підстав касаційного оскарження та не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України). Тому ОСОБА_1 не виконано вимог ЦПК України при поданні касаційної скарги щодо наведення підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 2 частини другої статті 389 ЦПК України, і згідно пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України, касаційна скарга у цій частині підлягає поверненню.

Керуючись статтями 260, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником Пироженком Олександром Сергійовичем , на ухвалу Харківського апеляційного суду від 09 травня 2023 року в частині підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 2 частини другої статті 389 ЦПК України повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат