Провадження 2/193/56/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 лютого 2023 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Томинця О. В.,

за участі секретаря судового засідання Хомич Н. О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Софіївка Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача.

07.09.2023 до суду звернулась позивач ОСОБА_1 з вищевказаним цивільним позовом до відповідача ОСОБА_5 згідно вимог якого просила стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 4168,60 грн. та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. завдану кримінальним правопорушенням.

В обґрунтування поданого позову зазначала, що в рамках кримінального провадження № 0000269 від 20.06.2019 ОСОБА_5 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, зокрема у тому, що він 15.06.2019 близько 17:40 год. діючи повторно, на ґрунті раптово виниклих неприємних відносин, під час сварки зі своєю сусідкою, позивачкою у справі, ОСОБА_1 , умисно наніс їй два удари кулаком правої руки в область голови трохи вище скроневої зони зліва та один удар кулаком правої руки в область живота справа, чи завдав останній тілесних ушкоджень у вигляді синця та садна обличчя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень за ознакою як такі, що мають незначні скороминучі наслідки.

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17.08.2021 ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито.

Вказала, що до вчинення вказаного злочину відповідачем, вона перебувала на обліку у лікаря невропатолога та кардіолога у зв`язку з хронічною ревматичною вадою серця, персиструючою аритмією. У зв`язку з наявною хворобою вона перенесла операцію на серці, страждає на епілепсію, після чого ще неодноразово проходила лікування у медичних закладах, однак злочинні дії ОСОБА_5 призвели до загострення хвороби серця, епілептичних нападів з судомами та втратою свідомості, тощо.

Так, після завдання відповідачем їй тілесних ушкоджень, вона була змушена звернутись за медичною допомогою до КЗ «Софіївська центральна районна лікарня», звідки 01.07.2019 була направлена на стаціонарне лікування до КУ «ДКПБ» ДОС, де завершивши лікування, лікарем у виписному епікризі було вказано, що погіршення стану здоров`я та загострення наявних захворювань стало наслідком саме закритої черепно-мозкової травми отриманої 15.06.2019. Крім того, вказує, що внаслідок злочинних дій вчинених відносно неї їй було встановлено 2 групу інвалідності замість 3-ї групи, яка була до цього випадку.

Окрім того, після нанесення тілесних ушкоджень вона змушена була звертатись до бюро судомо-медичної експертизи, а також купувати ліки за призначенням лікаря, у зв`язку з чим вона понесла 4168,60 грн. на своє лікування, які позивачка разом з моральною шкодою, яку оцінила у розмірі 50000,00 грн., просила стягнути з відповідача.

Заяви (клопотання) сторін та процесуальні дії суду у справі.

10.09.2021 за ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

09.12.2021 від представника відповідача Велегури М. І. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якої вказує, що кримінальне правопорушення було скоєне 15.06.2019, однак позивач була направлена на лікування тільки 01.07.2019, тобто лише через два тижні після події. Крім того, позивач не надає підтвердження того, що загострення її хвороби є наслідком дій відповідача, а також того, що дійсно внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 дійсно погіршилось здоров`я ОСОБА_1 , та зміни групи інвалідності з 2-ї на 3-ю групу. Відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 4168,60 грн. не підлягають відшкодуванню, адже з документів, що додані до позовної заяви, не можливо визначити які з них були необхідні для лікування тілесних ушкоджень ОСОБА_1 завданих злочинними діями ОСОБА_5 . Заявлена позивачем моральна шкода у розмірі 50 000 грн. є необґрунтованою та не доведеною. У зв`язку з викладеним просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

10.01.2022 за ухвалою суду, у зв`язку зі смертю відповідача ОСОБА_5 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , провадження у справі в частині вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн. закрито, а в частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди - зупинено до участі у справі правонаступника відповідача.

16.11.2022 за ухвалою суду провадження у справі поновлено у зв`язку з залученням до її участі в якості відповідача ОСОБА_3 , дружину первісного відповідача ОСОБА_5 , у зв`язку з прийняттям спадщини після його смерті.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Остапенко О.М. посилаючись на обставини викладені у позові, заявлені решту вимог про відшкодування матеріальної шкоди понесеною позивачкою на лікування у розмірі 4 168,60 грн., підтримали повністю і просили їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник адвокат Омельченко Ю.А. в судовому засіданні з одного боку позов визнали частково, зокрема на суму фактично понесених позивачкою витрат на лікування грошових коштів. З іншого ж боку, представником відповідачки наголошено, що за загальним правилом, для відшкодування шкоди, повинні бути враховані у сукупності всі необхідні для цього елементи, це наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача. З огляду на не визнання ОСОБА_5 вини у заподіянні тілесних ушкоджень позивачці та не доведення його вини у встановленому законом порядку, вважає, що взагалі виникають сумніви в обґрунтованості наявних позовних вимог позивачки, з огляду на це просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що на розгляді у Софіївському районному суді Дніпропетровської області перебувало кримінальне провадження № 0000269 від 20.06.2019, у якому ОСОБА_5 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, зокрема у тому, що він 15.06.2019 близько 17:40 години, діючи повторно, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, під час сварки зі своєю сусідкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи неправомірність своїх дій, умисно наніс два удари кулаком правої руки в область голови трохи вище скроневої зони зліва та один удар кулаком правої руки в область живота справа.

Згідно висновку судово-медичної експертизи за № 1104 від 29.07.2019 умисними діями ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_1 у вигляді синеця та садна обличчя, які могли виникнути від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), якими могла бути стиснута в кулак рука (руки) та інші предмети, що мають аналогічні властивості. За своїм характером, як у сукупності так і кожне окремо, відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, за ознакою як такі, що мають незначні скороминучі наслідки.

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17.08.2021 ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито.

Цивільний позов ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, який було заявлено потерпілою у рамках цього кримінального провадження залишено без розгляду з роз`ясненням можливості звернутися до суду з відповідним позовом у порядку цивільного судочинства.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Згідно із ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним кодексом і відповідними законами України.

Право на судовий захист передбачається ст.55 Конституції України.

Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Частиною 6 ст. 82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вирок чи постанова у кримінальній справі має преюдиційне значення.

Згідно із ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Цивільно-правова деліктна відповідальність - це забезпечений державним примусом обов`язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду.

Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди.

Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності).

Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

За ч. ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Дослідженими доказами обвинувальним актом у кримінальному провадженні (а.с.5-8), висновком СМЕ № 1104 від 29.07.2019 (а.с.13-14), ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17.08.2021 (а.с.9-10), знайшли своє підтвердження обставини, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог та які вказують на заподіяння шкоди здоров`ю, внаслідок неправомірних дій відповідача.

Крім того, у судовому засіданні, що мало місце 11.11.2021, присутній у ньому первісний відповідач ОСОБА_5 , погоджуючись з підставами пред`явленого до нього позову, не визнавав його лише у частині розміру визначених позивачкою матеріальної та моральної кшкоди, вважаючи її занадто завищеною та пропонував укласти мирову угоду з умовою сплатити ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної та моральної шкоди 5000 грн. Позивачка на такі умови мирової угоди не пристала і від мирного врегулювання спору відмовилася.

Частиною 1 ст. 1177 ЦК України визначено, що шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

При цьому, нормами ЦПК України не передбачено вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні під час закриття провадження у справі.

Разом із тим, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою, а тому в такому разі потерпілий не позбавлений можливості звернутись до суду з позовом про відшкодування заподіяної злочином шкоди в порядку цивільного судочинства.

Відповідний висновок виклав Верховний Суд в постановах від 19.11.2019 у справі № 345/2618/16 к провадження № 51-1491 км19, від 17.11.2020 у справі № 333/6733/16-к провадження №51-4179км20, ухвалах від 02.12.2020 у справі № 509/4247/17 провадження № 51-5696ск20, від 27.01.2021 у справі № 140/1547/15-к провадження №51-336ск 21, від 19.03.2021 у справі №451/1380/17 провадження №51-1253ск21.

На підтвердження своїх позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди в сумі 4168,60 грн., позивачем надано виписку № 1197/278 з медичної картки з листом лікарських призначень, з якого вбачається, що ОСОБА_1 отримала черепно-мозкову травму (2019), внаслідок погіршення стану здоров`я проходила лікування у Софіївській ЦРЛ (а.с. 15-18), після чого була направлена на стаціонарне лікування до КЗ «ДКПБ» ДОС», що підтверджено направленням від 01.07.2019 (а.с. 11), епікризом № 6091/2019 підтверджено, що ОСОБА_1 проходила лікування у лікувальному закладі у період з 02.07.2019 по 22.07.2019, де була виписана з діагнозом, (окрім іншого), закрито черепно-мозкова травма, яка була завдана 15.06.2019, з призначенням медикаментозного лікування та рекомендаціями лікаря щодо подальшого лікування (а.с. 12).

Згідно листа призначень з медичної карти стаціонарного хворого № 1197/278, епікризу № 6091/2019 та виписки з медичної карти стаціонарного хворого видана Софіївським ЦРЛ, що датовано 15.06.2019, вбачається, що позивачу ОСОБА_1 було призначено медикаментозне лікування, у зв`язку з чим нею було придбано ліки, що підтверджено копіями чеків про придбання медичних препаратів, а саме:

згідно фіскального чеку від 09.07.2019 на загальну суму 30,00 грн., з якого вбачається, що позивач здійснювала купівлю лабораторних предметів, для проходження лабораторного обстеження;

фіскальним чеком від 21.07.2019 у сумі 153,00 грн.;

фіскальним чеком від 06.07.2019, однак лише в частині придбання лікарського препарату «Валеріани» на суму 17,36 грн.;

фіскального чеком від 08.07.2019 у сумі 11,60 грн.;

фіскальним чеком від 20.06.2019 у сумі 357,90 грн.;

фіскальним чеком від 06.07.2019 у сумі 27,32 грн., на придбання знеболюючого лікарського препарату;

фіскальним чеком від 09.07.2019 у сумі 53,81 грн, що підтверджено купівлю позивачем інструментів для введення лікарських препаратів;

фіскальним чеком від 02.07.2019 лише в частині придбання бахілів на суму 2,00 грн.;

фіскальним чеком від 04.07.2019 лише в частині придбання ліків придбання препарату ОСОБА_6 на суму 125, 81 грн. та суму 62,90 грн., на загальну сумі 188,71 грн., які згідно листа лікарських призначень були призначені позивачу;

фіскальний чек від 19.06.2019 у сумі 358,77 грн.;

фіскальний чек від 04.07.2019 у сумі 31,50 грн.;

фіскальний чек від 21.06.2019 на загальну суму 681,99 грн, однак суд визнає лише в частині придбання ліків на загальну суму 643,34 грн, окрім придбання лікарського препарату під назвою «Панкреотин» на суму 38,65 грн., який не зазначений у лікарському призначенні;

фіскальний чек від 13.08.2019 на загальну суму 112,00 грн. (а.с. 25-26).

Окрім вказаного згідно квитанції від 29.07.2019 позивач сплатила за послугу отримання висновку судово-медичного експерта у розмірі 368,54 грн. (а.с. 26).

Оригінали вищезазначених фіскальних чеків, що надані позивачем у судове засідання, оглянуті і звірені судом з їх копіями, доданими до позову, згідно яких позивач ОСОБА_1 витратила на придбання ліків на суму 2355,85 грн., що становить розмір спричиненої їй з вини відповідача майнової шкоди,

В судовому засіданні встановлено та перевірено за участю сторін, що кожен придбаний лікарський препарат було призначено лікарем, згідно діагнозу пацієнта та станом її здоров`я, лікування позивача відбувалось виключно з метою покращення стану здоров`я, що погіршилось з вини відповідача ОСОБА_5 , що встановлено ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17.08.2021.

Дослідивши всі докази, враховуючи пояснення позивача її представника та заперечення відповідача та її представника, суд не бере до уваги фіскальні чеки на придбання позивачем ліків, що не відповідають лікарських призначень, а саме: фіскальний чек від 05.07.2019 на суму 112,00 грн.; фіскальний чек № 0003 від 22.06.2019 на суму 17,50 грн.; фіскальний чек № 0002 від 22.06.2019 на суму 78,80 грн.; квитанція на зняття готівки на суму 375,54 грн.; фіскальний чек № 0055 від 25.06.2019 на суму 13,20 грн.; фіскальний чек від 02.07.2019 в частині придбання масла льону у сумі 45,15 грн. та фіскальний чек від 04.07.2019 в частині придбання лікарського препарату «Ессенціале» у сумі 378,00 грн., вказані препарати відсутні у переліку лікарських призначень; фіскальний чек від 06.07.2019 на суму 45,84 грн.; фіскальний чек від 18.06.2019 № 0137 на суму 328,50 грн.; фіскальний чек від 31.08.2019 № 174791 на суму 162,20 грн.; фіскальний чек від 04.07.2019 на суму 12,25 грн., на придбання мінеральної води торгової марки «Моршинська»; фіскальний чек від 02.07.2019 від 10,58 грн.; фіскальний чек від 21.06.2019 в частині придбання ліків «Панкреатин» на суму 38,65 грн.; фіскальний чек від 11.07.2019 на суму 91,11 грн., згідно якого вбачається, що позивачем купувались очні краплі; та фіскальний чек від 09.07.2019 (а.с. 25-27). Вказані докази не є належними доказами на підтвердження заподіяної матеріальної шкоди позивачу, оскільки не містять інформації щодо предмета доказування. Так, з наданих чеків неможливо встановити необхідність придбання тих чи інших медичних препаратів саме для лікування наслідків, заподіяного відповідачем ушкодження здоров`я позивачу 15.06.2019.

Вищевказані витрати позивач понесла з власної ініціативи, тобто в добровільному порядку, відтак їх не можна віднести до майнової шкоди завданої неправомірними діями відповідача.

Таким чином загальна сума витрачена позивачем з власної ініціативи на придбання вищевказаних лікарських препаратів та інших предметів складає 1709,32 грн., тому вказана сума не входить до витрат, яка підлягає до відшкодування завданих внаслідок вчинення злочину.

Враховуючи обставини справи та наведені норми закону, суд приходить до висновку, що неправомірними винними діями відповідача ОСОБА_5 позивачу ОСОБА_1 заподіяно майнову шкоду, що визначається вартістю лікування останньої у сумі 2355,85 грн, що підтверджується долученими до матеріалів справи належними доказами, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_3 , як спадкоємця після смерті ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 2355,85 грн. майнової шкоди.

Відзив наданий представником відповідача щодо відсутності причинно-наслідкового зв`язку між діями вчиненими відповідачем та наслідками виявленими у позивача в цій частині суд розцінює як спосіб захисту та підставу для ухилення від відшкодування шкоди. Одночасно суд вказує, що позивачем не доведено та не підтверджено наявності обставини щодо погіршення її стану здоров`я внаслідок завдання їй тілесних ушкоджень, що потягло зміну групи інвалідності з 3- ї та 2- гу.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.. 263 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розподіл судових витрат.

На підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення позивачі звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

З огляду на викладене, оскільки позивачку звільнено від сплати судового збору, то відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, такий збір (908 грн.) підлягає стягненню з відповідачки на користь держави.

Керуючись ст. 2, 12, 18, 76-77, 81, 141, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення 2 355 (дві тисячі триста п`ятдесят п`ять) гривень 85 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

У разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається у той же строк з дня виготовлення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дані позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНН: НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Дані відповідача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНН: НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 09.02.2023.

Суддя О. В. Томинець