КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

справа №133/3667/21

18.01.23

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області у складі

головуючої судді Пєтухової Н.О.,

за участі секретаря судового засідання Драмарецького Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба Миколаївка» про стягнення коштів за користування земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба Миколаївка» про стягнення коштів за користування земельною ділянкою.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Миколаївської сільської ради Козятинського району Вінницької області, площею 2.9431 га, кадастровий номер :04:006:0166, що належить йому згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом №1-947 від 14.05.2004.

Право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСПП «Дружба» 3,13 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) належало його бабі ОСОБА_2 , яке було посвідчене Сертифікатом на право на земельну частку (пай) Серії ВН № 055420, що був виданий Козятинського РДА 29.10.1996.

03.01.2003 ОСОБА_2 уклала Договір оренди земельної частки (паю) у розмірі 3.13 в умовних кадастрових гектарах з Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Дружба», правонаступником якого є ТОВ Дружба Миколаївка» терміном на 5 років, який зареєстрований у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних ділянок Миколаївської сільської ради за № 237 від 03.02.2003.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, після чого ОСОБА_1 успадкував право на земельну частку (пай), посвідчене Сертифікатом на право на земельну/частку (пай) Серії ВН № 055420, що був виданий Козятинською РДА 29.10.1996. Право на зазначену земельну частку (пай) розміром - 3.13 в умовних кадастрових гектарах було передано позивачеві на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1-947 від 14.05.2004, про що в сертифікат на право на земельну частку (пай) Серії ВН № 055420 від 24.06.2004 були внесенні відповідні зміни. Про те, що ОСОБА_1 успадкував право на земельну частку (пай) розміром - 3.13 в умовних кадастрових гектарах на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1-947 від 14.05.2004 було повідомлено СВК «Дружба» та Миколаївську сільську раду. На підставі зазначених обставин відповідач здійснював з ОСОБА_1 розрахунок за договором оренди земельної частки (паю) від 03.01.2003 за 2004 - 2007 роки. Однак починаючи з 2008 року після закінчення дії договору оренди земельної частки (паю) від 03.01.2003, СВК «Дружба», с. Миколаївка не оформивши право користування вказаною земельною ділянкою, не продовживши та не уклавши з ОСОБА_1 договору оренди земельної частки (паю), продовжував безпідставно користуватися його землею з 01.01.2008 по 26.03.2018. Крім того відповідач - СВК «Дружба» в порушення умов та своїх зобов`язань за договором оренди земельної частки (паю) від 03.01.2003, не оформив технічну документацію, не виділив вказану земельну ділянку в натурі, та не виготовив державний акт на право приватної власності на землю. До того ж, після закінчення строку дії договору відповідач не повернув ОСОБА_1 вищевказану земельну ділянку та продовжив її використовувати без плати за користування. Отже, СВК «Дружба», с. Миколаївка самовільно користувалось зазначеною земельною ділянкою без правових підстав з 01.01.2008 по 26.03.2018.

В 2018 році ОСОБА_1 зареєстрував право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Миколаївської сільської ради Козятинського району Вінницької області, площею 2.9431 га, кадастровий номер :04:006:0166 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Про те, що СВК «Дружба», с. Миколаївка без правових підстав, самовільно продовжував обробляти та користуватися вказаною земельною ділянкою та порушив права ОСОБА_1 , останній дізнався лише в січні 2021 року з відповіді старости Самгородоцької сільської ради Миколаївського Старостинського округу Козятинського району Вінницької області В.А. Бальшанека, яку отримав на адвокатський запит від 28.12.2020, вих. № 21 адвоката Живуна В.І., що надала йому правову допомогу на підставі Договору про надання правової допомоги та адвокатських послуг від 28.12.2020.

21.07.2021 ОСОБА_1 надіслав відповідачу претензію з вимогою про добровільне відшкодування шкоди, вартості, заборгованості за користування зазначеною земельною ділянкою без належних правових підстав, самовільно зайнятою відповідачем в сумі 177 138,39 грн. Проте відповідач до теперішнього часу не здійснив погашення заборгованості перед ОСОБА_1 та не надав відповіді на вказану претензію від 21.07.2021.

Відповідач свої зобов`язання порушив та не виконав, за користування земельною ділянкою з позивачем не розрахувався, відтак ОСОБА_1 звернувся до суду з проханням забовязати СВК «Дружба» с. Миколаївка відшкодувати йому заборгованість за шкоду, заподіяну внаслідок самовільного зайняття та безпідставного користування земельною ділянкою, яка йому належить. Невідшкодування відповідачем вартості шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки та безпідставно її використання фактично призвело до завдання позивачу матеріальної шкоди, збитків на суму заявленого позову.

З огляду на вказані обставини, позивач просив позов задовольнити.

18.01.2022 ОСОБА_1 була подана заява про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач, який належним чином був повідомлений, у судове засідання не з`явився; представником відповідача 18.01.2023 було подано заяву про відкладення розгляду справи через непередбачувані сімейні обставини.

На думку суду, підстав для відкладення розгляду немає, оскільки клопотання відповідача необґрунтоване; доказів щодо наявності поважних причин неявки до суду надано не було.

Отже, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів.

Судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.05.2004 серії ВВС №139854, ОСОБА_1 отримав свідоцтво на спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) посвідченого сертифікатом серії ВН №055420, виданого Козятинською райдержадміністрацією 29 жовтня 1996 року, громадянці України, члену КСПП «Дружба» села Миколаївка Козятинського р-ну Вінницької обл..

Відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН № 055420 від 24.06.2004, право на земельну частку (пай) передано ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, розміром 3,13 в умовних кадастрових га.

За змістом договору оренди земельної частки (паю) від 03.01.2003, укладеного між ОСОБА_2 та СВК «Дружба» передано у користування земельну ділянку 3,13 га на строк 5 років; початок дії договору 1.01.2003, закінчення 31.12.2007. Такий договір згідно наявної на ньому відмітки зареєстрований за №237 03.02.2003.

Відповідно до Додатку 1 до такого договору, щорічний розмір платежів на 2003 рік складає 1500 зерна пшениці, 50 кг цукру.

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1 , ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до Витязу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, який був сформований 13.02.2018, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :04:006:0166, площею 2, 9431 га; дата та час державної реєстрації: 08.02.2018 15:05:37.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, державна реєстрація вказаної земельної ділянки проведена 05.02.2018.

Також суд надано кадастровий план такої земельної ділянки.

28.12.2020 між позивачем та адвокатом ОСОБА_3 укладено договір про надання правової допомоги.

За змістом довідки № 7 від 16.01.2021 Самгородоцької с/р, яка була надана адвокату ОСОБА_3 на його запит вказано таке:

-надати відомості щодо використання земельної ділянки з кадастровим номером :04:006:0166, площею 2, 9431 га, СВК «Дружба» відповідно до Договору оренди земельної частки (паю) від 03.01.2003 не маю змоги, так як книга реєстрації договорів оренди земельних ділянок Миколаївської с/р на даний час відсутня, мною при вступі на посаду не приймалась;

- земельна ділянка з кадастровим номером :04:006:0166, площею 2, 9431 га

використовувалась СВК «Дружба» у період з 01.01.2008 по 26.03.2018;

- земельна ділянка з кадастровим номером :04:006:0166, площею 2, 9431 га з 26.03.2018 по теперішній час перебуває в оренді ТОВ «Голубівка» Калинівського р-ну.

Згідно Претензії від 21.07.2-21, позивач направив відповідачеві вимогу сплатити розраховану суму коштів в сумі 177138,39 грн в межах 30 днів за самовільне заняття та використання його земельної ділянки. В додаток до такої Претензії надано Розрахунок №1 щодо обчислення вказаної суми.

Згідно опису вкладення, 25.11.2021 позивач направив відповідачеві 77 аркушів, серед яких, зокрема, вказані претензія, розрахунок, позовна заява із доданими до неї документами.

Також суду надано ряд документів, які стосуються стану здоров`я позивача та його лікування: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 29.10.2020 про встановлення 2 групи інвалідності ОСОБА_1 ; виписка із медичної карти хворого від 28.09.2021; виписка із медичної карти хворого від 24.09.2020; рішення №564 протокол №174 від 02.12.2019, згідно якого позивач потребувє постійного нагляду сімейного лікаря та планового огляду; довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 08.10.2019 про встановлення 2 групи інвалідності ОСОБА_1 ; медична карта амбулаторного хворого ОСОБА_1 , згідно якої у нього 2 група інвалідності; протокол звернення до лікаря ПМД від 27.02.2019, згідно якого у позивача гіпертонічна хвороба 2 ст, міопія очей; протокол звернення до лікаря ПМД від 26.04.2019, згідно якого у позивача гіпертонічна хвороба 2 ст, цукровий діабет; протокол звернення до лікаря ПМД від 12.08.2019, згідно якого у позивача гіпертонічна хвороба 2 ст, міопія очей; листок профілактичного огляду від 05.01.2011; направлення на денний стаціонар від 18.02.2010.

Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно частини першої статті 1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Отже, у разі коли особа користувалася земельною ділянкою без достатньої правової підстави, у зв`язку з чим зберегла кошти, вона зобов`язана повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Відповідно до статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з частинами першою, третьою і п`ятою статті 126 ЗК України , право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Частинами другою та третьою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі, й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Суть кондикційного зобов`язання виражається в тому, що набувач безпідставно збагатився за рахунок потерпілого, а тому зобов`язаний не лише повернути йому майно в натурі чи відшкодувати його вартість (стаття 1213 ЦК), а й у повному обсязі компенсувати потерпілому негативні наслідки від неможливості йому користуватися майном за призначенням шляхом відшкодування всіх доходів, які набувач одержав або міг одержати від цього майна, а набувач безпідставно збагатився за рахунок потерпілого.

У правовій позиції Верховного суду у справі №6-3090 цс15 вказано, що характерною особливістю кондиційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Статтею 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» встановлено, що

- невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості).

Нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження. З моменту державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку договір оренди припиняється, а державна реєстрація припинення права оренди проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності. У разі якщо договір оренди невитребуваної (нерозподіленої) земельної ділянки, переданої в оренду в порядку, визначеному цією статтею, закінчився у зв`язку з набуттям права власності на неї до збирання врожаю, посіяного орендарем на земельній ділянці, орендар має право на збирання такого врожаю. Власник земельної ділянки має право на відшкодування збитків, пов`язаних із тимчасовим зайняттям земельної ділянки колишнім орендарем, у розмірі пропорційно до орендної плати з дня припинення договору до дня збирання врожаю.

Крім того, у ст. 13 Закону «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» зазначено, що нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно зістаттею 206 ЗК України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка, плата за землю справляється відповідно до закону.

Отже, як вбачається з вказаних норм, державна реєстрація права власності нового власника земельної ділянки є підставою для припинення права оренди за попереднім догвором; тобто така обставина як реєстрація права власності у подібних правовідносинах є суттєвою, оскільки визначає момент набуття новим власником майнових прав та припинення майнових прав інших осіб, зокрема орендаря.

Як було встановлено судом, позивач зареєстував право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:006:0166, площею 2, 9431 га, 08.02.2018 15:05:37. Саме наявне право власності на земельну ділянку дає право вимагати стягнення коштів за користування такою ділянкою, а оскільки таке право ОСОБА_1 оформив 08.02.2018, то цей факт не дає йому права вимагати стягнути з СТОВ «Дружба миколаївка» плату за користування земельною ділянкою без укладення відповідного договору оренди за період з 01.01.2008 по 26.03.2018.

Також суд бере до уваги те, що позивачем не надано доказів того, що відповідач використовував вказану земельну ділянку у 2008- 2018 роках. Так, надана суду довідка Самгородоцької сільської ради не містить однозначної інформації щодо використання СВК «Дружба» земельної ділянки позивача з 01.01.2008 по 26.03.2018, оскільки у ній одночасно зазначається про неможливість надання таких відомостей, але також вказано про її використання відповідачем. Інших доказів щодо такої обставини суду не надано.

На думку суду, належних доказів використання відповідачем земельної ділянки позивача, тим більше неправомірного, суду не надано.

Вказані обставини у сукупності реєстрація права власності на земельну ділянку лише 08.02.2018 та відсутність доказів використання відповідачем земельної ділянки у зазначений період вказують на необгрунтованість позову та відсутнісь підстав вимагати стягнення коштів з відповідача за користування земельною часткою (паєм).

Докази щодо стану здоров`я позивача суд до уваги не бере, оскільки вони не є належними у цій справі.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу, на основі з`ясованих обставин, на які посилається позивач та відповідач, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

З огляду на безпідставність позовних вимог, суд дійшов висновку про відмову у позові.

На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 6, 11, 1212 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 19, 76, 81, 141, 259, 263, 265, 258, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба Миколаївка» про стягнення коштів за користування земельною ділянкою відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Вінницького апеляційного суду.

Якщо особа не була присутня у день проголошення рішення або його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

Дата документу 18.01.2023