Справа № 214/1176/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сіденка С.І.,

за участі секретаря судового засідання Чаплиги О.О.,

у відсутність сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа Акціонерне товариство «Укрсиббанк», про відстрочку виконання судового рішення,

встановив:

заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з відповідною заявою та просять суд відстрочити виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2020 року у справі № 214/1176/17 до набрання законної сили рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 травня 2023 року у справі № 214/9543/21, посилаючись на оскарження ними рішення суду від 04.05.2023 про визнання протиправними дій та рішень кредитора щодо відмови у проведенні реструктуризації кредитної заборгованості. В обґрунтування вимог посилається на відмову рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 04.05.2023 у задоволенні їх вимог про визнання протиправними дій та рішень АТ «Укрсиббанк», як кредитора, щодо відмови у проведенні реструктуризації заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № ОД12И8295Д від 07.06.2006 про зобов`язання вчинити дії щодо обов`язкової реструктуризації заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті. Ними було оскаржено указане судове рішення, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03.07.2023 відкрито провадження у справі. 26.1.2020 приватним виконавцем відкриті виконавче провадження про примусове виконання рішення суду у справі № 214/1176/17. Однак виконання судового рішення у справі № 214/1176/17 про стягнення з них коштів за кредитним договором, який забезпечений іпотекою їх квартири, яка є єдиним їх житлом, не позбавляє кредитора задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, що може призвести до більш суттєвого порушення їх прав у випадку скасування судового рішення у справі № 214/9543/21 та стане наслідком укладення нового договору про реструктуризацію кредитної заборгованості на умовах, які на цей час уже передбачені законом № 1381-ІХ, а відновлення їх прав на володіння,/ зокрема єдиним житлом, стане майже неможливим. Тому просить задовольнити вимоги.

У судове засідання сторони не з`явилися, до суду надійшла заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розгляд справи за їх відсутності.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи, від яких заяв про відкладення розгляду справи чи обов`язку присутність при розгляді справи, до суду не надійшло.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Частиною першою статті 435 ЦПК України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Судом встановлено, що у лютому 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк», банк) про захист прав споживачів, де позивачі просили визнати кредитний договір, договори іпотеки та поруки від 07 червня 2006 року недійсними з моменту укладення. У жовтні 2017 року ПАТ «УкрСиббанк» подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка станом на 05 жовтня 2017 року складала 2 612,78 дол., з яких заборгованість за кредитом 2 376,04 дол. США та заборгованість по процентах 236,74 дол. США; пеню у розмірі 469,42 грн за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за період з 11 лютого 2017 року по 05 жовтня 2017 року; стягнути з відповідачів суму сплаченого судового збору у рівних частках з кожного.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року, в задоволенні вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено. Зустрічний позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково. Стягнено солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за договором від 07 червня 2006 року по кредиту та процентах у розмірі 2 518,54 дол. США і пені у розмірі 469,42 грн. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором від 07 червня 2006 року по процентах у розмірі 94,24 дол. США. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 серпня 2022 року у справі № 214/1176/17 (провадження № 61-4452св21) рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2020 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання кредитного договору, договору іпотеки та поруки від 07 червня 2006 року недійсними та часткового задоволення зустрічних позовних вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без змін.

Згідно частин третьої, четвертої статті 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Рішення суду першої інстанції ухвалено 24 січня 2020 року, Верховним Судом постанову про залишення без змін рішення суду першої інстанції винесено 15 серпня 2022 року, із заявою про відстрочення виконання судового рішення заявники звернулися через рік з дня ухвалення судового рішення (дата звернення до суду 14.08.2023).

Крім того, тлумачення положень статті 435 ЦК України дає підстави дійти висновку, що питання про встановлення способу і порядку виконання рішення суду або його зміну може бути розглянуто у випадках, що обумовлені об`єктивними ускладненнями при виконанні судового рішення.

Відстрочка це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається судом.

Згідно з частиною третьою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26 грудня 2003 року при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у статті 16 ЦК України способів захисту цивільних прав. Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим. При вирішенні питання про зміну способу виконання рішення суду підлягають з`ясуванню обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення суду. При цьому, у будь-якому випадку при зміні способу і порядку виконання рішення суду суд не може змінювати останнє по суті.

При вирішенні питання про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен з`ясовувати обставини, що свідчать про неможливість такого виконання.

За усталеною практикою Європейського суду виконання остаточних обов`язкових рішень національних судів становить невід`ємну частину провадження справи.

Європейський суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

Верховний Суд у постанові від 21.02.2019 у справі № 2-54/08 зазначив, що надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Доводи заявників, викладені у заяві про відстрочення виконання судового рішення, не може бути виключними обставинами у розумінні статті 435 ЦПК України, тому оскільки ними не надано доказів та не зазначено необхідних підстав для відстрочення виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, у задоволенні заяви слід відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 373 ЦПК України, суд

постановив:

відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 06 вересня 2023 р.

Суддя С.І. Сіденко