СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/22983/21

пр. № 2/759/379/23

11 липня 2023 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О.

за участю секретаря судового засідання Вінцковської О.І.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної незаконним рішенням органу державної влади,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, в якому, з урахуванням уточнень, просить стягнути на його користь матеріальну шкоду, завдану неправомірним рішенням про відмову йому у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земелної ділянки, розташованої в Бориспільському р-ні Київської обл. (КОАТУУ , зона 03, квартал 003), який становить 1 611 432,00 грн та судові витрати.

Свої вимоги ОСОБА_2 мотивував тим, що 15.04.2020 року він звернувся до Головного управління Держгсокадастру у Київській області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3 га, яка знаходиться в Бориспільському р-ні Київської обл. (КОАТУ У , зона 03, квартал 003), для ведення особистого селянського господарства та переданий її у власність.

Відповідачем на підставі наказу від 21.05.2020 року № 10-8440/15-20-сг відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність вказаної земельної ділянки. Він не погоджуючись з таким рішенням, звернувся до адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив суд: визнати протиправним та скасувати наказ від 21.05.2020 року № 10-8440/15-20-сг та зобов`язати відповідача передати йому означену земельну ділянку у власність для ведення особистого селянського господарства.

Окружний адміністративний суд міста Києва 23.03.2021 року, розглянувши зазначений позов у справі № 640/17136/20, прийшов до висновку про протиправність наказу відповідача про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої в Бориспільському районі Київської області (КОАТУУ , зона 03, квартал 003), а також зобов`язав відповідача повторно розглянути його ( ОСОБА_2 ) клопотання про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки.

Проте, ще до прийняття адміністративним судом рішення у вказаній справі йому стало відомо про те, що відповідачем з представниками місцевої влади поспіхом присвоюються кадастрові номери та надаються дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в Бориспільському р-ні Київської обл. з наступною реєстрацією права приватної власності на них та на цільну земельну ділянку, на яку претендував він, однак, яку було розділено на три частини і присвоєно кадастрові номери: :03:003:0393, :03:003:0394 та :03:003:0395. Згідно витягів з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, сформовані відповідно 19.02.2021 року та 05.03.2021 року та земельні ділянки передано у власність третім особам.

Отже, виконати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.03.2021 року у справі № 640/17136/20 в частині повторного розгляду відповідачем клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є неможливим. Він вважає, що відповідач своєю протиправною відмовою у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність бажаної земельної ділянки істотно порушив його право на отримання у власність земельної ділянки, чим завдав йому значної матеріальної шкоди у розмірі, який дорівнює вартості земельної ділянки, на яку він претендував. Він вважає, що якщо б його не було протиправно позбавлено права на отримання у власність бажаної земельної ділянки, то у нього би виникло право власності на дану земельну ділянку, що включає в себе право розпорядження нерухомим майном, а отже його відчуження та отримання на свою користь відповідних грошових коштів. Крім того, оскільки він мав намір вести на вказаній земельній ділянці селянське господарство, то, починаючи з 21.05.2020 року, він міг виростити, на дату звернення до суду з даним позовом, два врожаї сільськогосподарської продукції та вільно реалізувати вирощене за ринковими цінами. У зв`язку з чим просить позов задовольнити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2021 року визначено головуючого суддю Коваль О.А.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 13.10.2021 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 10.02.2022 року призначено у справі судову експертизу для визначення грошової оцінки земельних ділянок.

Розпорядженням керівника апарату Святошинського районного суду м. Києва від 30.08.2022 року призначено повторний автоматичний розподіл справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.08.2022 року визначеного головуючого суддю Твердохліб Ю.О., справа передана судді 31.08.2022 року.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 02.12.2022 року прийнято до провадження та відновлено провадження.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 19.04.2023 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву (а.с. 162).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Відповідач Головне управління Держгеокадастру у Київській області свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням.

12.01.2023 року до суду надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_3 , в якому просить позовну заяву залишити без задоволення з наступних підстав. Позивач у позовній заяві безпідставно посилається на той факт, що рішення ГУ Держгеокадастру у Київській обл. надавалось про відмову у передачі у власність земельної ділянки, та призвело у свою чергу до майнової шкоди, хоча Головним управлінням надавалась відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки. Позивач має довести належними доказами факт завдання шкоди неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача, розмір завданої шкоди. Вважає, що доказів наявності перешкод в реалізації такого права позивач до суду не надав, не довівши неможливість усунути порушення його прав іншим способом. В даному випадку має застосовуватись нормативно грошова оцінка землі, а не ринкова, тому стягнення витрат у вигляді оплати на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки з Головного управління є безпідставною. Також, вважає, що надання Головним управлінням Держгеокадастру у Київській обл. дозволу позивачу на виготовлення проекту землеустрою не є правовстановлюючим документом на земельну ділянку, тому сам факт понесення позивачем матеріальних збитків є сумнівним, а отже, відсутні підстави на стягнення матеріальної шкоди. Спірна земельна ділянка ОСОБА_2 ще не належала та не була в його користуванні, що підтверджується рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.03.2021 року. Отже, як вважає представник відповідача, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювана шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає (а.с. 127-130).

23.01.2023 року до суду від представника позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив у якому вказує, що адміністративним судом встановлено про порушення відповідачем його прав на отримання земельної ділянки шляхом прийняття ним протиправного наказу про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність внаказаної вище земельної ділянки, чим істотно порушив його права на отримання у власність земельної ділянки, чим завдав значної матеріальної шкоди. Встановлення бюрократичних перепон з метою подальшого твердження про неналежність земельної ділянки у його власності є нічим іншим як зловживання правом із сторони відповідача. Термін «зловживання правом» у його буквальному розумінні означає використання права заради зла у тих випадках, коли уповноважений суб`єкт володіє суб`єктивним правом, діє в його межах, але наносить яку-небудь шкоду правам інших або суспільству в цілому. При зловживанні суб`єктивним правом поведінка відповідача (суб`єкта права) полягає в створенні ситуації, яка лише має видимість законної. Зловживання правом надання дозволу, який є частиною процедури отримання у власність земельної ділянки не надає права відповідачу, вирішувати щодо наявності чи відсутності у нього права на отримання земельної ділянки у власність, чим порушує вимоги ст. 118 Земельного кодексу України.

Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стаття 81 ЦПК України регламентує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що 15.04.2020 року ОСОБА_2 звернувся до ГУ Держкадастру в Київській обл. з клопотанням про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (а.с. 10).

21.05.2020 року наказом № 10-8440/15-20-сг ГУ Держкадастру в Київській області та додатком до наказу відмовлено ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Глибоцької сільської ради Бориспільського р-ну, Київської обл., орієнтовний розмір земельної ділянки 0,3000 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господпрства, у зв`язку з невідповідністю ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України (а.с. 12, 13).

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 23.03.2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській обл. від 21.05.2020 року № 10-8440/15-20-сг про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Київській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 , щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки площею 3 га, яка знаходиться в Бориспільському районі Київської області (КОАТУУ , зона 03, квартал 003), для ведення особистого селянського господарства та прийняти рішення по даній заяві з урахуванням правової оцінки, наданої судом. У іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 14-23).

Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 19.02.2021 року та 05.03.2021 року власником земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0393 є ОСОБА_4 , з кадастровим номером :03:003:0394 - ОСОБА_5 , та з кадастровим номером :03:003:0395 - ОСОБА_6 (а.с. 24, 25, 26).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової оціночної-земельної експертизи у цивільній справі, який складено 16.11.2022 року № 1/2022 враховуючі, що об`єкти дослідження мають ідентичні фізичні характеристики, площу, місцерозташування, цільове призначення, тому розрахунок який був проведений в таблиці 2 буде застосований для всіх об`єктів дослідження.З аналізу даних, що представлені у Таблиці 2, експертом було визначено медіанне значення вартості пропозиції 1 сотки (0,01 та) земельної ділянки, яка становить 44 762,00 грн. Розрахунок: 12 сот. х 44 762,00 грн./1 сот. = 537 144,00 грн. Відтак, ринкова вартість земельних ділянок за кадастровими номерами - :03:003:0393, :03:003:0394 та :03:003:0395, які знаходяться в Бориспільському районі Київської області (КОАТУУ , зона 03, квартал 003) може становити: Земельна ділянка за кадастровим номером :03:003:0393 - 537 144,00 (п`ятсот тридцять сім тисяч сто сорок чотири) гривні 00 копійок; Земельна ділянка за кадастровим номером :03:003:0394 - 537 144,00 (п`ятсот тридцять сім тисяч сто сорок чотири) гривні 00 копійок; Земельна ділянка з кадастровим номером :03:003:0395 - 537 144,00 (п`ятсот тридцять сім тисяч сто сорок чотири) гривні 00 копійок (а.с. 84-109).

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

При цьому позивач посилається на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 23.03.2021 року у справі № 640/17136/20, як таке, що підтверджує вину відповідача та обгрунтовує свій позов ст. 1166 ЦК України.

Як вказувалося вище, для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог ст. 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її завдавання та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач у даній справі має довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди, і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди у розумінні ст. ст. 1166, 1174 ЦК України.

Сам лише факт ухвалення цього рішення не може бути самостійною та достатньою підставою стверджувати про спричинення позивачу матеріальної шкоди та не звільняє його від обов`язку надати докази на підтвердження наявності всіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення, яке є підставою для відшкодування шкоди.

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року в справі № 197/1330/14-ц (провадження № 61-21956св19) вказано, що причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Наявність рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 23.03.2021 року не є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача заявленої ним суми матеріальної шкоди, оскільки оскарження дій чи бездіяльності органів державної влади є правом особи, яким, у даному випадку і скористався позивач.

Подібні висновки містяться зокрема, в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року в справі №243/5118/19 (провадження №61-213св20), від 25 листопада 2019 року в справі №686/22462/18 (провадження №17648св19), від 31 липня 2019 року в справі №686/22133/18 (провадження №1059ісв19), від 06 вересня 2021 року в справі №296/3139/20 (провадження №61-1086св21), від 29 листопада 2021 року в справі №296/699/20 (провадження №61-8042св21), від 22 червня 2022 року в справі №296/3125/20 (провадження №61-411св21).

На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 23.03.2021 року у справі № 640/17136/20, визнавши протиправним та скасувавши наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 21 травня 2020 року № 10-8440/15-20-сг про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки, суд зобов`язав Головне управління Держгеокадастру у Київській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки площею 0,3 га, яка знаходиться в Бориспільському районі Київської області (КОАТУУ , зона 03, квартал 003), для ведення особистого селянського господарства, з урахуванням висновків суду.

При цьому, вимоги щодо зобов`язання відповідача передати ділянку у власність позивача суд визнав передчасними, оскільки факт надання дозволу на розробку проекту землеустрою ще не є вирішенням питання про передачу земельної ділянки у власність, оскільки цей дозвіл лише засвідчує намір щодо розпорядження земельною ділянкою. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не створює права на її отримання у власність поза встановленою законодавством процедурою. Позивач та відповідач мають ще вжити певні заходи, які передбачено для остаточного оформлення права власності.

Таким чином , вказаним судовим рішенням були відновлені порушені права позивача на розгляд його клопотання у відповідності до вимог чинного законодавства України. Будь-яких інших обставин, зокрема, щодо заподіяння шкоди позивачу, причинного зв`язку між такою шкодою та бездіяльністю відповідача не встановлено.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивачем у відповідності до ст. 81 ЦПК України не доведено завдання йому матеріальної шкоди з боку відповідача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Судові витрати віднести за рахунок Держави Україна.

Керуючись статтями 76-80, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної незаконним рішенням органу державної влади залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Київській області, , адреса: 03115, м.Київ, вул. Серпова, 3/14.

Повний текст рішення виготовлено 17.07.2023 року.

Суддя Ю.О. Твердохліб