Провадження 2/522/2844/23
16 серпня 2023 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючого - судді Науменко А.В.,
за участю секретаря судового засідання Звонецької І.М.,
розглянувши у загальному позовному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про виділ реальної частки об`єкта нерухомого майна, що є у спільній частковій власності,-
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про виділ реальної частки об`єкта нерухомого майна, що є у спільній частковій власності.
В обґрунтування позову вказує, що мати позивача - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала в квартирі АДРЕСА_1 .
Позивач вказує, що після смерті матері вона успадкувала 507/1000 частин загальної площі (загальна площа квартири складає 66,9 кв.м.) якими вона володіла на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів 21 листопада 1995 року за № 7-7964, зареєстрованого Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації в книзі 141 пр, сторінка 20, р. № 306.
Інша частка квартири АДРЕСА_1 в розмірі 493/1000 частин загальної площі квартири (загальна площа квартири складає 66,9 кв.м.) в рівних частинах належить відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.09.2010 року. Відповідно до зазначеного свідоцтва про право власності на житло від 07.09.2010 року 493/1000 частин загальної площі квартири складають 32,96 кв.м.
В квартирі АДРЕСА_1 разом з матір`ю позивача проживала гр. ОСОБА_8 разом з її (на той час) неповнолітніми дітьми, які сьогодні є повнолітніми, дорослими та самостійними співвласниками зазнаваної квартири та відповідачами по вказаній справі.
Відповідно до інформації технічного паспорту матері позивача, її частку розмірі 507/1000 часток загальної площі квартири АДРЕСА_3 складають наступні приміщення:
- Кімната № 2 (площею14,9 кв.м.)
- Кімната № 3 (площею 12,5 кв.м.)
та відповідна частка приміщення загального користування:
- Загальний коридор - Приміщення № 1 (площею 2,4 кв.м.)
- Загальний коридор - Приміщення № І (площею 1,9 кв.м.)
- Загальна вбиральня - Приміщення № 6 (площею 1,6 кв.м.).
Відповідно, інша частина квартири АДРЕСА_3 в розмірі в розмірі 493/1000 частин загальної площі квартири АДРЕСА_3 (загальна площа квартири складає 66,9 кв.м.) належить відповідачам в рівних частках на праві спільної часткової власності. За інформацією свідоцтва про право власності на житло від 07.09.2010 року - відповідачам належить 32,96 кв.м. загальної площі квартири.
Свідоцтво відповідачів не містить детальнішої інформації про право власності на конкретні кімнати, однак фактично це:
- Кімната № 4 (площею 18,3 кв.м.)
- Кімната № 5 (площею 10,3 кв.м.)
та відповідна частка приміщення загального користування:
- Загальний коридор - Приміщення № 1 (площею 2,4 кв.м.)
- Загальний коридор - Приміщення № І (площею 1,9 кв.м.)
- Загальна вбиральня - Приміщення № 6 (площею 1,6 кв.м.).
Позивач вказує, що їй стало відомо, що відповідачі на законних підставах володіють свою частиною квартири АДРЕСА_3 , яка фактично є окремою квартирою. Так, на підставі свідоцтва про свідоцтва про право власності на житло від 07.09.2010 року - відповідачам належить у рівних частках частина квартири АДРЕСА_3 в розмірі 493/1000 частин загальної площі, що складає - 32,96 кв.м. загальної площі квартири (загальна площа квартири складає 66,9 кв.м.). Разом із тим правовстановлюючий документ не містить будь-яких більш детальних відомостей.
Як зазначалося вище, у власності Відповідачів є кімнати № 4 (площею 18,3 кв.м.) та № 5 (площею 10,3 кв.м.), при арифметичному підрахунку суми площ зазначених кімнат маємо площу 28,6 кв.м.
Однак, як зазначено, вище частка площі, що перебуває у власності Відповідачів складає 32,96 кв.м. Таким чином, різниця в площах складає 4,36 кв.м. (32,96 кв.м. - 24,6 кв.м.) яка припадає на спільну загальну площу коридорів та санвузлу.
У власність Відповідачів потрапила площа коридору - Приміщення № 1 (площею 1,9 кв.м.) та загальна площа вбиральні - Приміщення № 6 (площею 1,6 кв.м.) та частина коридору - Приміщення № 1 (площею 2,4 кв.м.), а інша частина коридору Приміщення № 1 (площею 2,4 кв.м.) належала матері позивача, а після її смерті позивачу.
Позивач після смерті матері, успадкувала квартиру з наступними складовими:
- Приміщення № 8 - Вбиральня суміщена (загальна площа 2,5 кв.м.)
- Приміщення № 7 - Кухня (загальна площа 2,4 кв.м.)
- Приміщення № 6 - Кімната (загальна площа 12,7 кв.м.)
- Приміщення № 5 - ОСОБА_9 (загальна площа 13,9 кв.м.).
Відповідно, інша частина приміщень зазначеної квартири знаходиться у власності Відповідачів, а саме:
- Приміщення 1 - Коридор(загальна площа 3,5 кв.м.)
- АДРЕСА_4 (загальна площа 10,6 кв.м.)
- Приміщення 3 - Житлова кімната (загальна площа 18,5 кв.м.)
- Приміщення 4 - Вбиральня суміщена (загальна площа 2,7 кв.м.)
Якщо підсумувати площі Відповідачів, приміщення 1-4 (включно), то їх загальна площа складатиме 35,3 кв.м., а відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 07.09.2010 року - відповідачам належить 493/1000 частин загальної площі вказаної квартири, що складає - 32,96 кв.м.
Таким чином, фактично Відповідачам належить більше площі, а ніж це передбачено їхніми правовстановлюючими документами. Відповідно моя частка площі має бути збільшена на різницю площі яка знаходиться у фактичному користуванні Відповідачів та площі, яка є у власності Відповідачів на підставі правовстановлюючого документу.
Позивач вказує, що на сьогоднішній день, як і протягом останніх 22 років квартира АДРЕСА_3 фактично розділена між Позивачем та Відовідачами, як зазначено вище.
Виходячи з викладеного, позивач звертається до суду з відповідним позовом та просить суд:
1. Виділити у приватну власність ОСОБА_10 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 частку спільного майна за адресою: квартира АДРЕСА_2 , а саме: Приміщення № 8 - Вбиральня суміщена загальною площею 2,5 кв.м.; Приміщення № 7 - Кухня загальною площею 2,4 кв.м.; Приміщення № 6 - Кімната загальною площею 12,7 кв.м.; Приміщення № 5 - Вітальня загальною площею 13,9 кв.м., згідно з технічним паспортом, виданим Південним бюро інжирингу та технічної інвентаризації ФОП ОСОБА_11 , інвентаризаційна справа 22.152 від «01» серпня 2022 року, загальною площею 31,5 кв.м.
2. Рекомендувати присвоїти адресу виділеній у приватну власність частці спільного майна за адресою: квартира АДРЕСА_2 , а саме: АДРЕСА_6 суміщена загальною площею 2,5 кв.м.; Приміщення № 7 - Кухня загальною площею 2,4 кв.м.; Приміщення № 6 - Кімната загальною площею 12,7 кв.м.; Приміщення № 5 - Вітальня загальною площею 13,9 кв.м., згідно з технічним паспортом, виданим Південним бюро інжирингу та технічної інвентаризації ФОП ОСОБА_11 , інвентаризаційна справа 22.152 від «01» серпня 2022 року, загальною площею 31,5 кв.м., наступну адресу об`єкту нерухомого майна: АДРЕСА_5 ;
3. Припинити право спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_2 , яке належить позивачу.
Ухвалою суду від 12 вересня 2022 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду в загальному позовному порядку.
Ухвалою суду від 08 лютого 2023 року закрито підготовче провадження по справі
У судове засідання призначене на 16.08.2023 року сторони не з`явились. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутністю.
Відповідачі про дату та час сповіщенні належним чином шляхом неодноразового направлення поштової кореспонденції на адресу відповідачів. Також додатково відповідачів було сповіщено шляхом розміщення оголошення на сайті «Судової влади».
Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачами відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18.
Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
Суд вбачає, що сторони сповіщені про дату та час судового засідання належним чином, матеріалів справи достатньо для ухвалення рішення, а тому суд приходить до висновку про можливість розглядати справу.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.
Після смерті матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач успадкувала 507/1000 частин загальної площі (загальна площа квартири складає 66,9 кв.м.) якими вона володіла на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів 21 листопада 1995 року за № 7-7964, зареєстрованого Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації в книзі 141 пр, сторінка 20, р. № 306. Вказане підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
Інша частка квартири АДРЕСА_1 в розмірі 493/1000 частин загальної площі квартири (загальна площа квартири складає 66,9 кв.м.) в рівних частинах належить відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.09.2010 року. Відповідно до зазначеного свідоцтва про право власності на житло від 07.09.2010 року 493/1000 частин загальної площі квартири складають 32,96 кв.м.
Відповідно до інформації технічного паспорту матері позивача, її частку розмірі 507/1000 часток загальної площі квартири АДРЕСА_3 складають наступні приміщення:
- Кімната № 2 (площею14,9 кв.м.)
- Кімната № 3 (площею 12,5 кв.м.)
та відповідна частка приміщення загального користування:
- Загальний коридор - Приміщення № 1 (площею 2,4 кв.м.)
- Загальний коридор - Приміщення № І (площею 1,9 кв.м.)
- Загальна вбиральня - Приміщення № 6 (площею 1,6 кв.м.).
Інша частина квартири АДРЕСА_3 в розмірі в розмірі 493/1000 частин загальної площі квартири АДРЕСА_3 (загальна площа квартири складає 66,9 кв.м.) належить відповідачам в рівних частках на праві спільної часткової власності. За інформацією свідоцтва про право власності на житло від 07.09.2010 року - відповідачам належить 32,96 кв.м. загальної площі квартири.
Свідоцтво відповідачів не містить детальнішої інформації про право власності на конкретні кімнати, однак фактично це:
- Кімната № 4 (площею 18,3 кв.м.)
- Кімната № 5 (площею 10,3 кв.м.)
та відповідна частка приміщення загального користування:
- Загальний коридор - Приміщення № 1 (площею 2,4 кв.м.)
- Загальний коридор - Приміщення № І (площею 1,9 кв.м.)
- Загальна вбиральня - Приміщення № 6 (площею 1,6 кв.м.).
Як вбачається з Висновку експерта № 22/2022 судової будівельно-технічної експертизи від 14.11.2022 року: У результаті виконаного обстеження квартири АДРЕСА_1 , враховуючи фактичне архітектурно-планувальне рішення досліджуваної квартири, фактичний порядок користування, який склався на момент обстеження, керуючись вимогами державних будівельних норм, експерт дійшов висновку, що частину квартири АДРЕСА_1 у складі приміщень: 5 житлова кімната, площею 13,9 кв.м., 6 житлова кімната, площею 12,7 кв.м., 7 кухня-ніша, площею 2,4 кв.м., вбиральня суміщена, площею 2,5 кв.м, загальною площею 31,5 кв.м., житловою площею 26,6 кв.м., технічно можливо виділити.
Вище вказані приміщення, які запропоновані до виділу, фактично складають 472/1000 частку квартири АДРЕСА_1 , що на 35/1000 менше ідеально належної частки ОСОБА_1 .
Також зі вказаного Висновку вбачається, що обстеження 493/1000 частки квартири АДРЕСА_1 було проведено експертом 01.08.2022 року на підставі заяви від 29.07.2022 року у присутності ОСОБА_4 (відповідач 3 по вказаній справі).
Статтею 41 Конституції України гарантується, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Неприпустимість позбавлення права власності крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, є однією із загальних засад цивільного законодавства ( п.2 ч.1 ст.3 ЦК України).
Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири (п. 6).
Якщо поділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.
Згідно ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ч. 1, 2 ст. 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Частинами 1-3 статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній частковий власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.
Згідно ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 358 Цивільного кодексу України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна' в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Пленум Верховного Суду України у пункті 14 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.
Стаття 360 Цивільного кодексу України передбачає, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Відповідно до пунктів 3.1, 3.3 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 55 від 18 червня 2007 року (далі за текстом - Інструкція), у разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлюючих документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлюючих документів. За відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку.
Відповідно до пункту 3.4. Інструкції, при розрахунку частки кожного співвласника в будинку необхідно визначити всю внутрішню площу будинку, а також площу, яка належить кожному співвласнику окремо відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24 травня 2001 року № 127.
З матеріалів справи вбачається, що частка, яку позивач просить виділити є відокремленою, тому її виділ в натурі можливий. При виділенні в натурі частки із спільної часткової власності, право спільної часткової власності припиняється.
Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку про те, що у спорах про поділ квартири в натурі учасникам спільної часткової власності на квартиру може бути виділено відокремлену частину квартири, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) квартири, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину квартири із самостійним виходом або в разі, коли є технічна можливість переобладнання такої квартири в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.
Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про поділ спільного майна або виділ з нього частки.
Таким чином суд приходить до висновку про задоволення вимоги позивача важає за можливе виділити в натурі у приватну власність належну ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 частку спільного майна за адресою: квартира АДРЕСА_2 , а саме: АДРЕСА_6 суміщена загальною площею 2,5 кв.м.; Приміщення № 7 - Кухня загальною площею 2,4 кв.м.; Приміщення № 6 - Кімната загальною площею 12,7 кв.м.; Приміщення № 5 ОСОБА_9 загальною площею 13,9 кв.м., згідно з технічним паспортом, виданим Південним бюро інжирингу та технічної інвентаризації ФОП ОСОБА_11 , інвентаризаційна справа 22.152 від «01» серпня 2022 року, загальною площею 31,5 кв.м.
Суд враховує, що позивач не ставить питання та не наполягає щодо будь-якої грошової компенсації.
В частині вимог про рекомендувати присвоїти адресу виділеній у приватну власність частці спільного майна суд відмовляє, адже суд за результатами розгляду справи не може надавати рекомендації учасникам справи, а питання про присвоєння адреси виділеній частині залишається на розсуд сторін по справі та входить до компетенції відповідного органу місцевого самоврядування.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про виділ реальної частки об`єкта нерухомого майна, що є у спільній частковій власності задовольнити частково.
Виділити в натурі у приватну власність належну ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 частку спільного майна за адресою: квартира АДРЕСА_2 , а саме: АДРЕСА_6 суміщена загальною площею 2,5 кв.м.; Приміщення № 7 - Кухня загальною площею 2,4 кв.м.; Приміщення № 6 - Кімната загальною площею 12,7 кв.м.; Приміщення № 5 ОСОБА_9 загальною площею 13,9 кв.м., згідно з технічним паспортом, виданим Південним бюро інжирингу та технічної інвентаризації ФОП ОСОБА_11 , інвентаризаційна справа 22.152 від «01» серпня 2022 року, загальною площею 31,5 кв.м.
Припинити право спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_1 .
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 сплачений позивачем судовий збір у розмірі 992,00 грн. , а саме по 198,4 грн. з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя А.В. Науменко
Повний текст рішення виготовлений 28.08.2023 року.
Суддя А.В. Науменко