КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/5610/2023
справа №371/1343/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Нежури В.А., Соколової В.В.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" на рішення Миронівського районного суду Київської області від 23 грудня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Капшук Л.О.,

у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

У жовтні 2019 року AT КБ "ПРИВАТБАНК" звернулося до суду з позовом про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 126131,66 грн.

Вимоги обґрунтовує тим, що 07 березня 2013 року відповідачкою підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНК.

Згідно із доводами позовної заяви на ім`я позичальниці відкрито картковий рахунок та позивачка отримала кредит у розмірі 4500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік, на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В процесі користування кредитним рахунком відповідачкою не надано своєчасно банку грошових коштів для погашення заборгованості за зобов`язаннями, внаслідок чого станом на 30 вересня 2019 року відповідачка має заборгованість у розмірі 336225,64 гривень, яка складається із:

· 3 537,34 гривень - заборгованість за кредитом;

· 326 790,30 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом;

· 5 898,00 заборгованість за пенею та комісією.

Вказує, що на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості, а тому визначив до стягнення заборгованість у розмірі 126131,66 гривень, що складається із:

· 3 537,34 гривень - заборгованість за кредитом;

· 122 594,32 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом з 07 березня 2013 року по 29 червня 2018 року.

З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позивач остаточно просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість за договором №б/н від 07 березня 2013 року у розмірі 15 459,32 гривень, що складається з 3537,34 - заборгованості за тілом кредиту; в тому числі 3537,34 гривень - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 9980,54 гривень - заборгованості за простроченими відсотками; 1941,44 - заборгованості по пені, а також понесені судові витрати.

Миронівський районний суд Київської області рішенням від 23 грудня 2022 року у задоволенні позову відмовив.

Не погодившись з ухваленим рішенням, AT ''ПРИВАТБАНК" подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Зазначає, що суд не дослідив належним чином умов укладеного між сторонами кредитного договору, зокрема щодо строку його дії, не з`ясував усіх обставин справи та не надав їм правової оцінки, хоча їх з`ясування має суттєве значення для правильного вирішення справи.

Вказує, що позовні вимоги заявлені позивачем в межах строків позовної давності, оскільки відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду у справі №444/9519/12 від 28 березня 2018 року, у разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно із статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх не внесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Не внесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Вказує, що під час розгляду справи за відсутності поданих стороною відповідача будь-яких доказів, які б стосувалися предмету доказування, суд поклав на сторону позивача АТ КБ "ПРИВАТБАНК" надзвичайний та заздалегідь недосяжний стандарт доказування, який в супереч нормам матеріального права призвів до порушення права на справедливий суд, у відповідності до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вказує, що між сторонами укладено договір, позичальник погодився на його умови, зокрема з тим, що підписавши заяву, позичальник погоджується і з іншими умовами, які розміщені на сайті банку та у сукупності становлять весь договір та правом банку змінювати кредитний ліміт. Вказує, що дії з користування кредитними коштами та погашення заборгованості свідчать про визнання заборгованості по кредиту та згоду з умовами кредитування. Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Уважає, що активація картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору.

Вказує, що відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, оскільки суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них.

Вказує, що на підтвердження позовних вимог позивач надав суду первинні бухгалтерські документи про видачу та сплату коштів за Кредитним договором. Надана виписка по карткових рахунках та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі.

Вказує, що матеріалами справи доведено, що відповідачка користувалася кредитними коштами та здійснювала погашення за наданим кредитом.

Зазначає в цій справі відсутні обґрунтовані заперечення відповідачки та відповідні докази проти вимог позивача.

Скаржник в апеляційній скарзі посилається на ряд висновків, викладених у постановах Верховного Суду, а саме: № 153/1334/16 від 11 вересня 2019 року, №759/11453/20 від 14 квітня 2021 року, № 284/157/20-ц від 02 грудня 2020 року, №153/1334/16 від 11 вересня 2019 року, № 200/5647/18 від 16 вересня 2020 року, №278/2177/15-ц від 17 грудня 2020 року, №753/10779/16-ц від 29 липня 2020 року, № 464/3790/16-ц від 16 січня 2019 року, № 917/1739/17 від 04 грудня 2019 року, № 189/2109/18 від 22 липня 2020 року, № 331/4560/19 від 21 жовтня 2020 року які, на твердження скаржника, судом не враховано.

Мотивуючи наведеним, скаржник просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Миронівського районного суду Київської області від 23 грудня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги АТ КБ "ПРИВАТБАНК" в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України судапеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм, матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовивши в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вказав, що анкета-заява позичальника, підписана відповідачкою 07 березня 2013 року, не містить умов договору щодо розміру кредитного ліміту; розміру, порядку нарахування та погашення відсотків за користування кредитом та прострочення погашення боргових зобов?язань; розміру, порядку нарахування та погашення пені, штрафних санкцій та інших умов, що свідчили б про фіксацію волі сторін договору кредитування.

Також суд зробив висновок, що доказів того, що відповідачка була проінформована про конкретні умови кредитування з використанням кредитної картки, їх зміни банком в подальшому, позивач суду не надав.

Суд зазначив, що, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач не надав належних та допустимих доказів погодження сторонами сплати відсотків за користування кредитними коштами та пені, тому в задоволенні цієї частини позовних вимог суд відмовив.

Відмовивши в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції зробив висновок, що станом на 01 жовтня 2019 року сплив і загальний строк позовної давності. Позовна заява датована 21 жовтня 2019 року, надійшла до суду 28 жовтня 2019 року, тобто поза межами строку позовної давності, що є підставою для застосування частини 4 статті 267 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Тобто, метою договору є забезпечення фіксування тих умов, на які сторони погоджуються для врегулювання своїх взаємних прав і обов`язків щодо обраного ними кола відносин.

Умови договору та спосіб його вчинення можуть бути визначені сторонами з урахуванням вимог законодавства та із дозволеним відступом від нього, або на таких саме принципах запропоновані однією із сторін.

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту частини 1 статті 638 та статті 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Правовідносини між сторонами можуть виникати унаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої (стаття 634 ЦК України). Про ознайомлення із запропонованими умовами сторона, яка приєднується, має засвідчити своїм підписом, чи іншим способом про ознайомлення та погодження (стаття 207 ЦК України).

Платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором

Кредитна банківська платіжна картка надає змогу здійснювати операції за дебетом картрахунку в межах установленого банком-емітентом ліміту кредиту.

Кредитна схема передбачає здійснення розрахунків за виконані клієнтом операції з використанням платіжної картки за рахунок коштів, наданих йому банком у кредит (у межах кредитної лінії).

Підставою позову є невиконання кредитних зобов`язань, що пов`язані із видачею кредитних коштів.

Статтею 1054 ЦК України установлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (у цій справі АТ КБ "ПриватБанк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, такі повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома. Саме банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна уважати, що в такому випадку споживач послуг банку лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Оформлення договірних відносин, у разі виконання спору, повинно забезпечувати рівні можливості для сторін доводити факт укладення договору на тих чи інших умовах, а суд дослідити та оцінити такі умови. Обравши спосіб, відповідно до якого клієнт AT "ПРИВАТБАНК" лише вказує, що він ознайомився з умовами, які викладені окремо на веб-сайті банку в мережі Інтернет та вони можуть змінюватися, проте клієнт зобов`язаний стежити за такими змінами, банк, тим самим, добровільно допускає настання ризику доведення своїх вимог та факту належної обізнаності клієнта банку із умовами, на яких відбувається кредитування.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З матеріалів справи установлено, що 07 березня 2013 року у формулярі Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку заповнена інформація про персональні та контактні дані ОСОБА_1 , а також нею поставлено підпис під текстом у розділі "Бажаю оформити на своє ім`я" (а.с.9,51).

Зазначений розділ передбачає проставлення відміток навпроти запропонованого виду карток (платіжна картка кредитка "Універсальна", пенсійна картка, дебетова особиста картка, зарплатна картка, картка Gold, ощадкнижка (депозит), ідентифікація з паспортом), проте будь-яких відміток зазначений розділ не містить. У графі про суму бажаного кредитного ліміту щодо карток кредитка універсальна/Gold також відсутні будь-які відомості.

Окрім того, при пред`явленні позову банком наданий витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", у яких містяться умови щодо пільгового періоду, базової процентної ставки, неустойки для наступних видів кредитних карт:

- Універсальна, 30 днів пільгового періоду;

- Універсальна, 55 днів пільгового періоду;

- Універсальна Contract;

- Універсальна GOLD.

При цьому, для карток "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" та "Універсальна Contract" процентна ставка для всього періоду кредитування вказана як незмінна, а для інших карток процентна ставка підвищується у чітко вказані дати.

Використання даних наведених Тарифів є можливим лише за умови, що в Анкеті-заяві позначено про те, яку конкретно картку отримав позичальник, інакше втрачається зв`язок між тарифами та умовами кредитування, які були обрані позичальником, та, виходячи з чого, має орієнтуватися суд під час розгляду справи.

Окрім того, матеріали справи не містять даних про те, що відповідачка при заповненні Анкети-заяви була ознайомлена та погодила використання саме цих Тарифів.

Анкета-заява не містить таких основоположних умов, виходячи з яких суд мав би реальну можливість установити укладення договору, конкретні його умови, зокрема, встановити, яка процента ставка мала б відповідати правовідносинам сторін. Розрахунок заборгованості таким доказом не є, оскільки по суті являє собою показники надходжень і витрат, стан заборгованості, нарахування інших показників.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк посилається на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку. Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.

Проте матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначених у цих документах розмірах і порядку нарахування.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №342/1280/17 (провадження №14-131цс19) з аналогічних правовідносин зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Ураховуючи вищенаведені обставини, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відсутності підстав для стягнення відсотків за користування кредитом, а також пені.

Доводами апеляційної скарги такі висновки суду першої інстанції не спростовуються.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, апеляційний суд вказує таке.

Установлено, що 07 березня 2013 року у формулярі Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку заповнена інформація про персональні та контактні дані ОСОБА_1 , а також нею поставлено підпис під текстом у розділі "Бажаю оформити на своє ім`я".

З даних довідки, доданої до позовної заяви, установлено, що за кредитним договором №SAMDN4848 АТ КБ "ПриватБанк" надано наступні кредитні картки (а.с.54):

- № НОМЕР_1 дата відкриття 07 березня 2013 року, термін дії 10/17;

- № НОМЕР_2 дата відкриття 07 березня 2013 року, термін дії 09/16;

- № НОМЕР_3 дата відкриття 07 березня 2013 року, термін дії 08/16.

В подальшому, під час розгляду справи позивачем у відповіді на пояснення додано довідку, відповідно до даних якої АТ КБ "ПриватБанк" за договором б/н надано наступні кредитні картки (а.с.119):

- № НОМЕР_2 дата відкриття 07 березня 2013 року, термін дії 09/16;

- № НОМЕР_3 дата відкриття 07 березня 2013 року, термін дії 08/16;

- № НОМЕР_1 дата відкриття 13 грудня 2013 року, термін дії 10/17.

Суд першої інстанції правильно установив про відсутність належних та допустимих доказів отримання відповідачкою картки № НОМЕР_1 , апеляційна скарга не містить доводів на спростування цього висновку та/або посилання на докази, що підтверджують обставини отримання відповідачкою такої картки.

При цьому, апеляційний суд вказує, що позивачем надано до справи дві довідки щодо видачі відповідачці кредитних карток та в яких щодо картки № НОМЕР_1 зазначено різні дати відкриття.

Інших даних про видачу та отримання відповідачкою кредитної картки із цим номером матеріали справи не містять, відтак суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що отримання відповідачкою такої картки не доведено, а отже відсутні підстави враховувати дані цієї картки при вирішення спору.

З даних довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (договір SAMD4848) установлено, що старт карткового рахунку № НОМЕР_3 відбувся 07 березня 2013 року.

З даних довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 установлено, що старт карткового рахунку № НОМЕР_2 відбувся 07 березня 2013 року.

З даних виписки по картковому рахунку установлено, що останнє використання картки № НОМЕР_2 здійснено 26 липня 2013 року. Надалі всі операції за цим картковим рахунком є здійснення автоматичного списання відсотків за користування кредитними коштами та штрафу за прострочення за кредитом. Використання картки № НОМЕР_3 мало місце лише в березні 2013 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо спливу позовної давності в частині вимог про стягнення з відповідачки кредитної заборгованості за цими картками з огляду на таке.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (частина 1 статті 256 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 статті 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

В силу частин 1, 5 статті 261, частин 1, 3 статті 264 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Частиною 4 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

АТ КБ "Приватбанк" надало ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, згідно правил користування платіжної карткою, картка діє в межах визначеного нею строку. Відтак за таким договором перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі починається зі спливом останнього місяця дії картки.

Ураховуючи, що термін дії картки № НОМЕР_2 установлено 09/16; термін дії картки № НОМЕР_3 установлено 08/16; з позовом про стягнення кредитної заборгованості банк звернувся 28 жовтня 2019 року, суд першої інстанції обґрунтовано застосував позовну давності до цих вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування рішення суду першої інстанції, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" залишити без задоволення.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 23 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді В.А. Нежура

В.В. Соколова