КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/5806/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 липня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва, постановлену у складі судді Савлук Т.В. в м. Київ 17 травня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані послуги,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

В червні 2023 року позивач ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» звернувся до суду з даним позовом, просив стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення в розмірі 71242,82 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 11600,56 грн., 3 % річних в розмірі 4978,58 грн., судовий збір 2481 грн.

Позов мотивовано тим, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку по АДРЕСА_1 , в тому числі і у квартирі АДРЕСА_2 , здійснюється ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ». Згідно наявної у позивача інформації, відповідачі є мешканцями даної квартири та користувачами послуг ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» з теплової енергії (централізоване опалення) та постачання гарячої води, договір про надання послуг, передбачений чинними нормативно-правовими актами на момент виникнення заборгованості, між сторонами не було укладено, а також заява-приєднання до умов індивідуального типового договору споживачами послуг до ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» не надавалася. Обов`язок щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг одночасно покладено як на споживача, так і на виконавця. Отже, з огляду на вищевикладене, незважаючи на те, що відповідачі впродовж певного періоду споживають послуги без укладеного з позивачем договору про надання послуг з централізоване опалення та постачання гарячої води, вони зобов`язані сплатити всі фактично спожиті ними послуги. Відповідачі з жовтня 2016 року своєчасно не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення та з березня 2017 року - за послуги з гарячого водопостачання, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 23 лютого 2022 року в розмірі 71242,82 грн. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач має право на стягнення штрафних санкцій у вигляді інфляційної складової та 3 % річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 травня 2023 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто заявнику.

Позивач ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ», не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на упередженість, формальність, несправедливість, незаконність ухвали суду, порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17 травня 2023 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що ухвалою суду від 24 квітня 2023 року його позовна заява про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги була залишена без руху, дана ухвала мотивована тим, що звертаючись до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості, позивач посилається на отримання відповідачами послуг за адресою АДРЕСА_3 , однак відповідно до наданої суду інформації з Електронного реєстру територіальної громади м. Києва, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрованими за вказаною адресою не значаться, отже, позивачу необхідно надати докази на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, з урахуванням інформації щодо відповідачів, які не значаться зареєстрованими за вказаною адресою. На виконання ухвали суду позивачем було направлено заяву, в якій зазначено, що з метою отримання потрібних даних позивач направляв адвокатські запити до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації та КП «Київське міське Бюро технічної інвентаризації», однак належної відповіді від них не отримав, а тому разом з поданням позову до суду в порядку, передбаченому ст. 84 ЦПК України, подав клопотання про витребування доказів, оскільки разом з позовною заявою позивач з об`єктивних причин не може надати суду підтверджуючі документи щодо споживання послуг саме відповідачами з урахуванням правового статусу житла та періоду їх проживання у цій квартирі в інший період. Необхідна для розгляду справи вказана інформація наявна у Дніпровській районній в м. Києві державної адміністрації та КП «Київське міське Бюро технічної інвентаризації», та з урахуванням п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» має підтвердити факт споживання саме відповідачами чи іншими особами житлово-комунальних послуг у період з жовтня 2016 року по 23 лютого 2023 року. Згідно поданої до суду позовної заяви, борг за спожиті житлово-комунальні послуги стягується з мешканців квартири за період з жовтня 2016 року по 23 лютого 2022 року включно, а відповідно позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення заборгованості з усіх відомих позивачу на момент подання позову мешканців квартири, які проживали в ній в період виникнення заборгованості.

Разом з позовом ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» подало до суду обґрунтований розрахунок заборгованості за надані та спожиті житлово-комунальні послуги. При цьому заявлення ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» вимог про стягнення заборгованості за надані послуги не до усіх боржників, а лише до частини із них, є правом товариства як кредитора та позивача, яке суд не має право обмежувати. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження в справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється у порядку, визначеному ЦПК України.

Вважав, що зазначені судом в ухвалі обставини жодним чином не призводять до унеможливлення вирішення справи по суті, а за своєю суттю є фактичним незаконним порушенням з боку суду прав позивача у вигляді примушування до зменшення розміру заявлених ним позовних вимог в частині стягнення з відповідачів облікованої заборгованості за надані послуги з гарячого водопостачання за даною квартирою.

Крім того, ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги із споживачів послуг не лише в частині стягнення заборгованості з гарячого водопостачання (що стало підставою для повернення позову), а й про стягнення заборгованості за отримані мешканцями квартири послуги з централізованого опалення, які не сплачуються відповідачами з жовтня 2016 року по даний час, при тому, що на момент подання позову місце проживання двох із чотирьох зазначених позивачем у позовній заяві відповідачів є зареєстрованим за адресою АДРЕСА_3 , а також відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є співвласниками квартири. Твердження суду про те, що позивачу треба зробити перерахунок заборгованості з гарячого водопостачання по даній квартирі (підстава для залишення позову без руху) є хибним, незаконним та безпідставним.

Крім того, на виконання ухвали суду на підставі п. 6, 7 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивач повторно повідомив суду, що заходи досудового врегулювання спору не проводилися та заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не здійснювалися, що не позбавляє позивача права на звернення з даним позовом до суду.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвала суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові) віднесена до п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву позивачу ухвалою від 17 травня 2023 року, суд першої інстанції керувався ч. 3, 5 ст. 185 ЦПК України та виходив із того, що позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зокрема проживання відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 за адресою, які враховані позивачем при визначенні розміру плати за надані послуги, з урахуванням норми п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яка передбачає, що індивідуальним споживачем є фізична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальні послуги для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальних послуг. Також не надано відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися або про їх не проведення, в тому числі надсилання відповідачу письмового попередження про обмеження (припинення) надання комунальних послуг у разі непогашення споживачем в повному обсязі заборгованості за спожиті комунальні послуги протягом 30 днів згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Також не долучено обґрунтований розрахунок заборгованості за надані та спожиті житлово-комунальні послуги, які надаються ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» за адресою: АДРЕСА_4 , який складено по особовому рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 (учасник ЧАЕС ІІ категорії (ліквідатор), який за вказаною адресою значиться незареєстрованим, що слугувало підставою для постановлення судом ухвали про залишення позову без руху, вимоги суду залишенні без належного реагування зі сторони позивача, що унеможливлює вирішення питання про відкриття провадження у справі. Крім того, суд зауважив, що надане позивачем клопотання про витребування доказів не містить будь-яких підтверджень щодо вжитих позивачем заходів для отримання доказів, які позивач має намір подати суду, а також не наведено причин неможливості самостійного отримання цього доказу, лише міститься посилання на те, що докази, які просить витребувати позивач, мають конфіденційну інформацію про особу відповідача. Також суд наголосив, що наданий адвокатський запит, який адресовано Дніпровській районній в місті Києві державній адміністрації, не може слугувати доказом звернення представника позивача до відповідних установ, оскільки не містять номерної реєстрації вхідної кореспонденції та/або доказів направлення представником позивача через засоби поштового зв`язку з долученням оригіналу опису вкладення, в якому зазначено поіменний перелік документів, що надсилається адресату, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), а наданий службовий чек АТ «Укрпошта» (накладна № 701 від 10 лютого 2022 року) не може слугувати доказом відправлення поштової кореспонденції, оскільки дана кореспонденція містить інформацію одержувача: Дніпровський районний суд міста Києва.

Однак з такими висновками апеляційний суд не може погодитися, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в червні 2023 року позивач ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з даним позовом, просив стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення в розмірі 71242,82 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 11600,56 грн., 3 % річних в розмірі 4978,58 грн., судовий збір 2481 грн.

Позов мотивовано тим, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку по вул. Митрополита Шептицького, в тому числі і у квартирі АДРЕСА_2 , здійснюється ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ». Згідно наявної у позивача інформації, відповідачі є мешканцями даної квартири та користувачами послуг ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» з теплової енергії (централізоване опалення) та постачання гарячої води. Договір про надання послуг, передбачений чинними нормативно-правовими актами на момент виникнення заборгованості, між сторонами не було укладено, а також заява-приєднання до умов індивідуального типового договору споживачами послуг до ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» не надавалася. Обов`язок щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг одночасно покладено як на споживача, так і на виконавця. Отже, з огляду на вищевикладене, незважаючи на те, що відповідачі впродовж певного періоду споживають послуги без укладеного з позивачем договору про надання послуг з централізоване опалення та постачання гарячої води, вони зобов`язані сплатити всі фактично спожиті ними послуги. Відповідачі своєчасно з жовтня 2016 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення та з березня 2017 року - за послуги з гарячого водопостачання, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 23 лютого 2022 року в розмірі 71242,82 грн. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач має право на стягнення штрафних санкцій у вигляді інфляційної складової та 3 % річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

До позовної заяви ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» надано розрахунок заборгованості за надання житлово-комунальних послуг, інфляційної складової та 3 % річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України (а. с. 11 - 16).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24 червня 2022 року справу передано до Дніпровського районного суду м. Києва за підсудністю, оскільки позов про стягнення заборгованості за надання послуги з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна за правилами виключної підсудності (а. с. 47).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2022 року позовну заяву повернуто суб`єкту звернення з підстав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, оскільки представником позивача на підтвердження своїх повноважень не надано належних та допустимих доказів на здійснення представництва інтересів позивача, що унеможливлює встановлення повноважень ОСОБА_5 , яка уповноважена діяти від імені ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» (а. с. 57 - 61).

Постановою Київського апеляційного суду від 29 березня 2023 року апеляційну скаргу ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» задоволено, ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2022 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (а. с. 90 - 92).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 квітня 2023 року позов залишено без руху та надано можливість позивачу виправити недоліки в строк не більше ніж десять днів з дня отримання позивачем ухвали, про що у вказаний термін надати суду документальні підтвердження (а. с. 97 - 99).

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що звертаючись до суду з позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованості за надані послуги, ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» посилається на те, що відповідачі отримують послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). На виконання вимог ч. 4 ст. 165 ЦПК України, суддею в порядку досудової підготовки справи здійснено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА», відповідно до наданої інформації, з якої вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_3 , не значаться. Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою визначено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються на рівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами, та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житло-комунальних послуг, а також п. 7 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який передбачає право виконавця комунальної послуги (позивача) у разі укладення індивідуального договору про надання комунальної послуги-отримувати інформацію від споживача про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та фактичної кількості осіб, які постійно проживають у житлі споживача (зокрема довідка про осіб, проживаючих за вказаною адресою). Позивачем на підтвердження наявної заборгованості за послуги централізованого опалення та послуги з гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_3 , подано розрахунок заборгованості по о/р НОМЕР_1 , ОСОБА_1 - учасника ЧАЕС ІІ категорії (ліквідатор). Позивачу необхідно надати докази на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, зокрема проживання відповідачів за адресою, які враховані позивачем при визначення розміру плати за надані послуги, з урахуванням норми п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яка передбачає, що індивідуальним споживачем є фізична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальні послуги для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальних послуг. Крім того, позивачем не надано відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, або про їх непроведення, в тому числі надсилання відповідачам письмового попередження про обмеження (припинення) надання комунальних послуг у разі непогашення споживачем в повному обсязі заборгованості за спожиті комунальні послуги протягом 30 днів згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Обов`язок по сплаті комунальних послуг покладається саме на власника/співвласника житлового приміщення, та виходячи із обов`язку останнього сплачувати послуги за тарифами та нормами споживання в розмірах та порядку встановлених законодавством, на позивача покладається обов`язок доведення обґрунтованості пред`явлених вимог до відповідача. Таким чином, судом указано, що позивачу необхідно надати суду обґрунтований розрахунок заборгованості за надані та спожиті житлово-комунальні послуги, які надаються ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» за адресою: АДРЕСА_3 , за період з жовтня 2016 року по 23 лютого 2022 рік з врахуванням інформації щодо відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які не значаться зареєстрованими за вказаною адресою. Недотримання обов`язкових вимог до змісту позову є перешкодою до відкриття провадження у справі.

На виконання вказаної ухвали суду позивач ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» засобами поштового зв`язку 27 квітня 2023 року направив заяву, в якій зазначив, що з метою отримання потрібних даних позивач направляв адвокатські запити до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації та КП «Київське міське Бюро технічної інвентаризації», однак належної відповіді від них не отримав, а тому разом з поданням позову до суду в порядку, передбаченому ст. 84 ЦПК України, подав клопотання про витребування доказів саме судом, оскільки разом з позовною заявою позивач з об`єктивних причин не може надати суду підтверджуючі документи щодо споживання послуг саме відповідачами з урахуванням правового статусу житла та періоду їх проживання у цій квартирі в інший період.

Необхідна для розгляду справи вказана інформація наявна у Дніпровській районній в м. Києві державної адміністрації та КП «Київське міське Бюро технічної інвентаризації», та з урахуванням п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» має підтвердити факт споживання саме відповідачами чи іншими особами житлово-комунальних послуг у період з жовтня 2016 року по 23 лютого 2023 року.

Вказував, що у позивача з причин, які не залежать від його волі, відсутня повна й достовірна інформація щодо кола всіх осіб, які у період виникнення заборгованості були зареєстровані та проживали за адресою АДРЕСА_3 , а також про осіб, яким на праві власності чи користування належало чи належить вказане житло, оскільки така інформація є конфіденційною й доступу до неї у позивача немає.

Згідно поданої до суду позовної заяви, борг за спожиті житлово-комунальні послуги стягується з мешканців квартири за період з жовтня 2016 року по 23 лютого 2022 року включно, а відповідно позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення заборгованості з усіх відомих позивачу на момент подання позову мешканців квартири, які проживали в ній в період виникнення заборгованості.

Вказував, що разом з позовом ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» подало до суду обґрунтований розрахунок заборгованості за надані та спожиті житлово-комунальні послуги.

При цьому заявлення ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» вимог про стягнення заборгованості за надані послуги не до усіх боржників, а лише до частини із них, є правом товариства як кредитора та позивача, яке суд не має право обмежувати.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження в справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється у порядку, визначеному ЦПК України.

Вказував, що зазначені судом в ухвалі обставини жодним чином не призводять до унеможливлення вирішення справи по суті, а за своєю суттю є фактичним незаконним порушенням з боку суду прав позивача у вигляді примушування до зменшення розміру заявлених ним позовних вимог в частині стягнення з відповідачів облікованої заборгованості за надані послуги з гарячого водопостачання за даною квартирою.

Крім того, ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги із споживачів послуг не лише в частині стягнення заборгованості з гарячого водопостачання, а й про стягнення заборгованості за отримані мешканцями квартири послуги з централізованого опалення, які не сплачуються відповідачами з жовтня 2016 року по даний час, при тому, що на момент подання позову місце проживання двох із чотирьох зазначених позивачем у позовній заяві відповідачів є зареєстрованим за адресою АДРЕСА_3 , а також відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є співвласниками квартири.

Вказував, що твердження суду про те, що позивачу треба зробити перерахунок заборгованості з гарячого водопостачання по даній квартирі (підстава для залишення позову без руху) є хибним, незаконним та безпідставним.

До заяви про усунення недоліків ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» надано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якої ОСОБА_4 , ОСОБА_6 є співвласниками квартири за адресою АДРЕСА_3 (а. с. 116 - 118).

Оцінюючи доводи апеляційної скарги та висновки суду першої інстанції, апеляційний суд враховує, що відповідно до ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

За змістом ч. 2, 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначені в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».

У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визначено, що виходячи із зазначеного принципу та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції передчасно повернув позовну заяву ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ», не дослідивши матеріали справи у повному обсязі та не надавши належної оцінки обставинам, викладеним позивачем в позовній заяві.

Апеляційний суд враховує, що чинним ЦПК України не визначено ані ступеню деталізації обґрунтування позовних вимог, ані конкретного переліку доказів, які мають бути подані на підтвердження тієї чи іншої вимоги.

На думку апеляційного суду, позовна заява подана із дотриманням вимог, що встановлені ст. 175 ЦПК України.

Вказівки суду на невиконання позивачем вимог ухвали не ґрунтуються на вимогах ст. ст. 175 - 177 ЦПК України. Форма і зміст заяви, враховуючи суть вимог, правовідносини між сторонами, відповідали вимогам ст. 175 ЦПК України.

Сама по собі процесуальна неможливість оскарження ухвали про залишення позовної заяви без руху не зобов`язує позивача беззаперечно виконувати вимоги суду щодо усунення недоліків, якщо ці вимоги не відповідають вимогам закону.

Визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її ухвалою від 17 травня 2023 року в зв`язку з невиконанням вимог ухвали від 24 квітня 2023 року, серед яких зокрема зазначалось ненадання позивачем певних доказів, судом першої інстанції залишено поза увагою, що відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи із аналізу ст. 175 ЦПК України, непідтвердження в судовому засіданні обставин, якими обґрунтовано позов, в тому числі тих, на які посилався суд першої інстанції, може бути підставою для відмови в позові за результатами розгляду справи, а не для залишення позовної заяви без руху та її повернення.

Питання про те, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України вирішується судом в нарадчій кімнаті під час ухвалення рішення по суті справи, а оцінка наданих стороною позивача обґрунтувань та доказів на предмет їх достатності на стадії відкриття провадження у справі законом не передбачена.

Апеляційний суд враховує, що однією із підстав залишення позовної заяви без руху була також необхідність надання обґрунтованого розрахунку заборгованості за надані та спожиті житлово-комунальні послуги, які надаються ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» за адресою: АДРЕСА_3 , за період з жовтня 2016 року по 23 лютого 2022 рік з врахуванням інформації щодо відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які не значаться зареєстрованими за вказаною адресою, та доказів проживання цих відповідачів за вказаною адресою і відповідно споживання ними житлово-комунальних послуг, наданих позивачем.

Разом із тим, судом першої інстанції залишено поза увагою, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Верховного Суду від 24 травня 2023 року у справі № 920/336/22).

Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Зазначений висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).

Зажадавши у позивача в ухвалі від 24 квітня 2023 року надання обґрунтованого розрахунку заборгованості відповідачів з урахуванням тієї обставини, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не значаться зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_3 , та докази споживання ними житлово-комунальних послуг, суд першої інстанції фактично втрутився у право позивача визначати коло відповідачів на стадії відкриття провадження в справі.

Апеляційний суд враховує, що спір виник з приводу обслуговування нерухомого майна і позов в даній справі подано за правилами виключної підсудності, а саме за місцезнаходженням майна - АДРЕСА_3 , а відтак наявність чи відсутність реєстрації місця проживання відповідачів за вказаною адресою не впливає на територіальну підсудність цієї справи Дніпровському районному суду м. Києва.

Крім того, вказуючи в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 24 квітня 2023 року і про повернення позовної заяви від 27 травня 2023 року, що позивачем не надано відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися або про їх непроведення, в тому числі надсилання відповідачу письмового попередження про обмеження (припинення) надання комунальних послуг у разі непогашення споживачем в повному обсязі заборгованості за спожиті комунальні послуги протягом 30 днів згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суд першої інстанції залишив поза увагою, що в тексті позовної заяви, а. с. 3, ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» зазначило на підставі п. 6, 7 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, що заходи досудового врегулювання спору не проводилися та заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не здійснювалися.

За таких обставин не можна погодитись з передчасними та помилковими висновками суду першої інстанції, що недотримання вказаних вимог закону позивачем є перешкодою до відкриття провадження в справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

З урахуванням вищевикладеного апеляційний суд приходить до висновку, що повернення позовної заяви із підстав, наведених судом першої інстанції, є формальним та сумнівним з точки зору дотримання права позивача на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи вищевикладене, ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 17 травня 2023 року не може вважатися законною і обґрунтованою.

Відповідно до приписів п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена із порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст. 7, 367, 374, 379, 381, 382, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17 травня 2023 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.