Справа № 286/2484/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

22 серпня 2023 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

з секретарем Павленко Л. В.,

за участю представника позивача Стефківського В. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України 99796 грн. 62 коп. недоплаченого страхового відшкодування, 12000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, мотивуючи тим, що 11.02.2020 близько 23 год. 00 хв. за адресою: с. Збраньки Овруцького району Житомирської області по вул. Центральній, неподалік будинку №78, сталася ДТП, в якій водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки "OPEL ASTRA SPORTS TOURER", реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не впорався з керуванням та зіткнувся із двома електроопорами. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля марки «OPEL ASTRA SPORTS TOURER", реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження.

За фактом ДТП Овруцьке відділення поліції Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області внесло матеріали про вчинення кримінального npaвопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 1000080.

Овруцький районний суд Житомирської області 17.06.2020 виніс вирок у справі № 286/1122/20, яким ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні злочину.

В результаті вищевказаного ДТП та наслідків від нього ОСОБА_1 зазнав шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування з рахунок відповідача, у розмірі та з підстав викладених нижче.

Станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки "OPEL ASTRA SPORTS TOURER", реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахована не була.

Керуючись положеннями Закону представник позивача повідомив відповідача про настання страхового випадку те звернувся, в порядку визначеному Законом із заявами на виплату страхового відшкодування.

Серед заявлених позивачем до відшкодування вимог, містились:

- 119 448, 81 грн. в рахунок відшкодування витрат на лікування;

- 6 927,05 грн. в рахунок тимчасової втрати працездатності;

- 85 014,00 грн, в рахунок стійкої втрати працездатності (II група інвалідності).

Загальний розмір заявлених вимог становив 211 389,86 грн. Однак, відповідач, в порушення пункту 36.2 ст. 36 Закону №1961-IV, не узгодив з позивачем розмір страхового відшкодування та частково виплатив відшкодування в розмірі 111 620,24 грн.

Тобто, відповідач не доплатив страхове відшкодування в розмірі 99 769,62 грн., яке підлягає стягненню на користь позивача.

У зв`язку із розглядом даної справи в суді позивач очікує можливість понесення судових витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді першої інстанції до 12 000 грн. 00 коп.. Заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним як складності справи, так і виконаних адвокатом робіт (надання послуг). До цього ж, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги було визначено за домовленістю сторін з урахуванням значення цієї справи для позивача.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Овруцького районного суду від 17.03.2023 було залучено до участі у справі ОСОБА_3 , як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з`явилися, не повідомивши про причини неявки, хоча своєчасно та належним чином відповідно до ст.ст.128-130 ЦПК України, повідомлялися про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази в справі, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 11 лютого 2020 року близько 23 години в с. Збраньки Овруцького району по вулиці Центральній, неподалік будинку №78, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки "OPEL ASTRA SPORTS TOURER", реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухаючись по проїзній частині вказаної вулиці, в порушення вимог пунктів Правил дорожнього руху України (ПДР): 1.10 (дорожні умови - сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан; дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом), 2.9 (водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння), 12.1 (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним), 12.9 (б) (водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил ), не впорався з керуванням, чим допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини, який в подальшому зіткнувся з двома електроопорами, внаслідок чого пасажир автомобіля ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді важкої закритої черепно-мозкової травми: забійної рани та гематоми правої скроневої ділянки волосяної частини голови, геморагічного забою головного мозку, який супроводжувався порушенням функції зовнішнього дихання та тривалим коматозним станом, які (тілесні ушкодження) за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких по критерію небезпеки для життя в момент їх спричинення.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів 1.10, 2.9, 12.1, 12.9 (б) ПДР України знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наставшими наслідками, тобто отримання потерпілим тяжких тілесних ушкоджень.

Вироком Овруцького районного суду Житомирської області від 17.06.2020 у справі №286/1122/20 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання за цим законом у виді 4-х років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців при умові, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтись для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

Вказані обставини підтверджуються копією вказаного вироку Овруцького районного суду (а.с.32).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача у заподіянні неправомірними діями шкоди потерпілому не підлягає доказуванню, оскільки встановлена вироком суду, який набрав законної сили і є обов`язковим для суду, який розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок.

Згідно виписки №845 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні КНП «Овруцька міська лікарня» з 11.02.2020 по 19.02.2020 (а.с.26).

Відповідно до виписки №4430 із медичної карти стаціонарного хворого позивач перебував на лікуванні в КНП «Обласна клінічна лікарня» ім. О.Ф. Гербачевського з 19.02.2020 по 18.03.2020 (а.с.24).

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ № 867512 ОСОБА_1 09.06.2020 встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок загального захворювання (а.с.27).

28.07.2020 потерпілий ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а саме: виплату пов`язану із витратами на лікування в сумі 119448,81 грн., виплату пов`язану із тимчасовою втратою працездатності в сумі 6927,05 грн. та виплату пов`язану із стійкою втратою працездатності (2 група інвалідності) в сумі 85014,00 грн. (а.с. 9,10,26).

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч.ч. 2, 5 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно зі статтею 3 вказаного Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Відповідно до ст.22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 вказаного Закону).

Згідно зі статтею 39 Закону МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого статуту.

Відповідно до п.41.1.ст.41вказаного Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Судом встановлено, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія - ОСОБА_3 , який керував автомобілем марки "OPEL ASTRA SPORTS TOURER", реєстраційний номер НОМЕР_2 , застрахована не була.

Департаментом внутрішнього страхування МТСБУ "Про прийняте рішення», номер справи МТСБУ 69499, відповідно до пункту 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прийнято рішення про виплату ОСОБА_4 відшкодування шкоди в загальному розмірі 111620 грн. 24 коп., що підтверджується листами (а.с.46,56).

Відповідно до ст.24 Закону №1961-IV у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів.

Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Овруцька міська лікарня» з 11.02.2020 по 19.02.2020 (а.с.26), на амбулаторному лікуванні з 06.05.2020 по 08.06.2020 (а.с.35) та в КНП «Обласна клінічна лікарня» ім. О.Ф. Гербачевського з 19.02.2020 по 18.03.2020 (а.с.24). Також, в період з 18.03.2020 по 15.04.2020 ОСОБА_1 проходив курс реабілітації в ТОВ «Реабілітаційний центр Чайка», що підтверджується актом приймання-передачі наданих медичних послуг №104 від 15.04.2020 (а.с.65). Тобто, ОСОБА_1 перебував на лікуванні 99 днів.

Витрати на лікування потерпілого ОСОБА_1 , що не були передбачені бюджетним фінансуванням, та відповідно понесені за власні кошти підтверджуються копіями: товарних чеків та квитанцією до прибуткового касового ордера від 18.03.2020 (а.с.11-23) на загальну суму 118196 грн. 07 коп.

При цьому, суд відмічає, що копія товарного чеку на суму 1252 грн. 74 грн. (а.с.11), не може бути покладено в основу рішення, так як не містить інформації щодо предмета доказування (є нечитабельною), тобто є неналежним доказом в розумінні положень ст. 77 ЦПК України.

Враховуючи встановлений законом розмір мінімальної заробітної плати станом на дату настання страхового випадку (11.02.2020 4723,00 грн.), мінімальний розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із лікуванням потерпілого, становить 157,43 грн. за кожний день лікування.

Відповідно, враховуючи період (строк) лікування ОСОБА_1 від отриманих за наслідками ДТП травм, що підтвердженні відповідними документами закладу охорони здоров`я (медичними виписками, довідками про тимчасову непрацездатність), мінімальний розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із лікуванням потерпілого (99 днів лікування), становить 15585,57 грн.

Оскільки судом встановлено, що у зв`язку з настанням ДТП, позивачем понесені витрати на лікування в сумі 118196 грн. 07 коп., що підтверджується наданими платіжними документами та призначеннями лікарів, страхове відшкодування у вказаному розмірі підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ст.25 вказаного вище Закону у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах:

-для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю;

-для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною;

-для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Якщо особа була в зазначеному статусі менше вказаних розрахункових термінів, то до уваги береться середньомісячний доход з розрахунку суми сукупного доходу такої особи за попередній до настання страхового випадку календарний рік та доход протягом фактичного терміну (повні місяці) перебування особи в зазначеному статусі.

Згідно довідки про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілому у дорожньо-транспортній пригоді від 06.08.2020 ОСОБА_1 дійсно з 11.02.2020 по 19.02.2020 перебував на стаціонарному лікуванні, а з 06.05.2020 по 08.06.2020 на амбулаторному лікуванні у КНП «Овруцька міська лікарня» у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії з приводу закритої черепної мозкової травми (а.с.35).

З довідки про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілому у дорожньо-транспортній пригоді від 05.08.2020 вбачається, що ОСОБА_1 з 19.02.2020 по 18.03.2020 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Обласна клінічна лікарня» ім. О.Ф. Гербачевського Житомирської обласної ради» з приводу політравма. ЗЧМТ. ДАП з ушкодженням мозолистого тіла правого таламусу. Забій головного мозку. ЗТХ. Перелом дужок С2. ЗТГК перелом тіла грудини. Двобічний гідроторакс, забій легень. Забій серця. (а.с.41).

З довідки про доходи, виданої ФОП ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_1 від 05.10.2020 вбачається, що загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з 11 лютого 2019 року по 11 лютого 2020 року становить 52399 грн. 90 коп.. Відповідно середня заробітна плата становить 4030 грн. 76 коп. Тобто, загальний розмір відшкодування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності становить 4030 грн. 76 коп.

У ч.1 ст. 26 Закону України № 1961- IV встановлено, що шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до ЦК України.

Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення ІI групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку (п. 26.2).

Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності потерпілим, або цей розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 26.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування в розмірі, визначеному у пункті 26.2 цієї статті (п. 26.3).

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААВ № 867512, ОСОБА_1 09.06.2020 встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок загального захворювання (а.с.27).

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», мінімальний розмір заробітної плати на дату настання страхового випадку складав 4723,00 грн., а тому з врахуванням положень ст. 26 Закону України № 1961-IV, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 85014 грн. 00 коп. (4723,00Х18) в якості відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності потерпілим.

Департаментом внутрішнього страхування МТСБУ відповідно до пункту 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» добровільно виплатило ОСОБА_1 шкоду в розмірі 111620 грн. 24 коп., що підтверджується листами (а.с.46,56).

Таким чином, за встановлених обставин та визначеного правового врегулювання; оцінюючи докази, надані позивачем на підтвердження своїх вимог, суд приходить до висновку про стягнення на користь позивача недоплаченого страхового відшкодування в сумі 95620 грн. 83 коп. (119448 грн. 81 коп. витрати пов`язані з лікуванням, + 4030 грн. 76 коп. витрати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, +85014 грн. 00 коп. витрати пов`язані із стійкою втратою працездатності - 111620 грн. 24 коп. виплачені добровільно) та відповідно до висновку про часткове задоволення позову.

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу регламентовано у ст.ст. 133-137 ЦПК України.

Так, відповідно до положень ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1-2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи має подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 ст.137 ЦПК України поряд з тим передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт ( наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт ( надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами ( ч.5 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд відмічає, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.09.2021 у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21) Верховний Суд дійшов висновку, що «апеляційний суд, залишаючи без змін додаткове рішення суду першої інстанції про часткове задоволення заяви ОСОБА_2 про розподіл судових витрат між сторонами, виходив із того, що відповідачем не надано доказів оплати витрат на професійну правничу допомогу. При цьому мотивів ухвалення відповідного додаткового рішення судом першої інстанції, а саме щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 000,00 грн, не наведено. Проте, апеляційний суд не звернув уваги на те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 3 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 2 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 3 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Тобто вказана судова практика є незмінною».

У ч.48 постанови від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Такого висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 19.02.2020 по справа № 755/9215/15-ц.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом при дослідженні письмових доказів встановлено, що 13 липня 2020 року між Адвокатським об`єднанням «АВТОПОМІЧ» в особі керуючого партнера Мелеха Дмитра Орестовича та ОСОБА_1 було укладено договір про надання професійної правничої (правової) допомоги (а.с.63-64).

Відповідно до п.1.1. вказаного договору Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати Клієнту послуги по стягненню грошової компенсації за шкоду спричинену Клієнту або особам в інтересах яких Клієнтом було укладено цей Договір за подією, що мала місце 11.02.2020, в результаті якої отримав травми ОСОБА_1 , в порядку та на умовах, визначених цим Договором, а Клієнт зобов`язується оплатити такі послуги.

Пунктом 4.1. вказаного договору передбачено, що вартість послуг Адвокатського об`єднання та порядок їх сплати передбачено в додатку до цього договору (а.с.63-64).

Згідно Додатку №1 від 15.04.2021 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №31688 від 13.07.2020 плата за надані Адвокатським об`єднаням послуги на виконання Договору про надання правової допомоги становить 3000 гривень за 1 годину роботи. Клієнт здійснює оплату за надану професійну правничу (правову) допомогу протягом 3 місяців після вступу рішення суду в законну силу. ( а.с.65).

Відповідно до детального розрахунку робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої (правової) допомоги від 26.09.2022, на підставі Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №31688 від 13.07.2020 Адвокатське об`єднання «Автопоміч» надало ОСОБА_1 правничу (правову) допомогу обумовлену Договором щодо захисту інтересів ОСОБА_1 шляхом підготовки та подання позовної заяви до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, завданої здоров`ю позивача, у наступному обсязі: правовий аналіз наявних доказів (документів) по справі, кількість витрачених годин 1 година; опрацювання законодавчої бази, що регулюють відносини між позивачем та відповідачем, формування правової позиції по веденню справи та вибір стратегії, 0,5 години витраченого часу; написання, підготовка, копіювання та надсилання позовної заяви з додатками в суд (в т.ч. сторонам), 2,5 години витраченого часу.

Загальна кількість витраченого часу на надання правничої допомоги Замовнику становить 4 години, відповідно вартість наданих послуг при вартості однієї нормогодини в розмірі 3000 грн., становить 12000 грн. (а.с.66).

При застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката та витрат, пов`язаних із залученням експерта, суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частинах 4-5 статті 137 ЦПК України та частинах 6-9 статті 139 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обгрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката чи експерта стороною позивача не надано, як не надано і взагалі клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу та витрат пов`язаних із залученням експерта.

Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять клопотання сторони відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката сторони позивача, які підлягають розподілу між сторонами, а підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат, з урахуванням наведених обставин, відсутні.

Таким чином, за встановлених обставин та визначеного правового врегулювання, враховуючи, що надані представником позивача та досліджені судом письмові докази повністю доводять, що витрати на професійну правничу допомогу складають 12000 грн., їх розмір є співмірним із складністю справи та наданими адвокатом послугами, їх обсягом, а також часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, значенням справи для позивача, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність судових витрат по даній справі та відповідно про наявність правових підстав для задоволення заяви.

Позивач звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог в сумі (992,40х95,84%)=951 грн. 12 коп. в дохід держави.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 245, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (), що знаходиться за адресою: бульвар Русанівський, 8 в м. Києві, на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), який проживає в АДРЕСА_1 95 620 (дев`яносто п`ять тисяч шістсот двадцять) грн. 59 коп. недоплаченого страхового відшкодування та 12000 (дванадцять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України () 951 грн. 12 коп. судового збору в дохід держави.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Про перегляд заочного рішення може бути подана заява відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення на заочне рішення до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд (скарги), якщо така заява (скарга) подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суд.

Суддя: А. Л. Гришковець

Повне рішення виготовлено 5 вересня 2023 року