Провадження №: 2-і/755/6/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" листопада 2023 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі: головуючого - судді САВЛУК Т.В., розглянувши матеріали заяви представника за довіреністю Ярмак М.І. про зміну способу і порядку виконання рішення іноземного суду про стягнення аліментів, яка подана в межах розгляду цивільної справи за клопотанням громадянки Республіка Польща ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про визнання та надання дозволу на примусове виконання вироку суду Республіка Польщі на території України,

в с т а н о в и в:

11 березня 2020 року Дніпровським районним судом м. Києва (головуючий суддя Савлук Т.В.) постановлено ухвалу про задоволення клопотання громадянки Республіка Польща ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про визнання та надання дозволу на примусове виконання вироку суду Республіка Польщі на території України.

Визнано в Україні вирок Окружного суду Варшава-Прага у Варшаві (Республіка Польща) від 19 грудня 2014 року у справі номер І С 862/14 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та надати дозвіл на виконання судового рішення в частині вимог, саме: «витратами зв`язаними з утриманням малолітньої дитини сторін, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обтяжити обоє батьків, визначаючи участь батька дитини ОСОБА_6 в обов`язку несення цих витрат на суму 100 (сто) злотих, що в еквіваленті до національної валюти за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали, тобто станом на 11 березня 2020 року становить 666,04 гривні, щомісячно, зі сплатою до 10 числа кожного місяця переднім числом, на руки матері дитини ОСОБА_7 разом з законними відсотками на випадок недотримання строків будь-якого із платежів».

Вирок Окружного суду Варшава-Прага у Варшаві (Республіка Польща) від 19 грудня 2014 року у справі номер І С 862/14 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, набрав чинності 10 січня 2015 року, відповідно до відмітки на вироці Окружного суду Варшава-Прага у Варшаві (Республіка Польща) від 19 грудня 2014 року.

14 листопада 2023 року (вх.№57648) до суду надійшла заява представника за довіреністю ОСОБА_8 про зміну способу і порядку виконання вирок Окружного суду Варшава-Прага у Варшаві (Республіка Польща) від 19 грудня 2014 року в частині стягнення аліментів, постановивши ухвалу про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 100 (сто) злотих щомісячно, зі сплатою до 10 числа кожного місяця переднім числом, разом з законними відсотками на випадок недоотримання строків будь-якого із платежів, посилаючись на положення статі 435 Цивільного процесуального кодексу України.

Вивчивши матеріали заяви представника за довіреністю ОСОБА_8 про зміну способу і порядку виконання рішення іноземного суду про стягнення аліментів та долучені до неї додатки, суддя приходить до наступних висновків.

Судове рішення - акт судового розгляду справи будь-якого виду провадження, яке відповідно до ст. 124 Конституції України ухвалюється судами іменем України і є обов`язковим до виконання на всій території України.

Відповідно до положень частини першої та другої статі 18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виходячи з положень частини третьої статі 32 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до вимог частини першої та третьої статі 435 Цивільного процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Виходячи із аналізу вищевказаної правової норми, питання про встановлення способу і порядку виконання рішення суду або його зміну може бути розглянуто у виняткових випадках, що обумовлені об`єктивними ускладненнями при виконанні судового рішення.

Поняття спосіб та порядок виконання судового рішення мають спеціальне значення, що розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено статтею 16 Цивільного кодексу України.

Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

При цьому суд не може змінити зміст рішення або його суть.

Як убачається з матеріалів цивільної справи, на розгляді Дніпровського районного суду міста Києва перебувало клопотання громадянки Республіка Польща ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про визнання та надання дозволу на примусове виконання вироку суду Республіка Польщі на території України.

11 березня 2020 року Дніпровським районним судом м. Києва (головуючий суддя Савлук Т.В.) постановлено ухвалу про задоволення клопотання громадянки Республіка Польща ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про визнання та надання дозволу на примусове виконання вироку суду Республіка Польщі на території України.

Визнано в Україні вирок Окружного суду Варшава-Прага у Варшаві (Республіка Польща) від 19 грудня 2014 року у справі номер І С 862/14 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та надати дозвіл на виконання судового рішення в частині вимог, саме: «витратами зв`язаними з утриманням малолітньої дитини сторін, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обтяжити обоє батьків, визначаючи участь батька дитини ОСОБА_6 в обов`язку несення цих витрат на суму 100 (сто) злотих, що в еквіваленті до національної валюти за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали, тобто станом на 11 березня 2020 року становить 666,04 гривні, щомісячно, зі сплатою до 10 числа кожного місяця переднім числом, на руки матері дитини ОСОБА_7 разом з законними відсотками на випадок недотримання строків будь-якого із платежів».

Правовідносини, що виникли з приводу визнання та виконання в Україні рішення іноземного суду врегульовані нормами Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993, яка ратифікована Україною 10.11.1994, Законом України «Про міжнародні договори України», Конституцією України.

В силу положень статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

24 травня 1993 року між Україною та Республікою Польща підписано договір про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, ратифікований Верховною Радою України постановою від 04 лютого 1994 року. Договір набрав чинності 14 серпня 1994 року.

Статтею 49 зазначеного договору між державами визначено, що за умов, передбачених цим договором, договірні сторони визнають і виконують на своїй території рішення, винесені на території іншої договірної сторони, а саме: 1) рішення судів з цивільних справ; 2) рішення судів з кримінальних справ в частині, що стосується відшкодування шкоди, заподіяної злочином. Положення пункту 1 застосовуються також до мирових угод з цивільних справ майнового характеру затверджених судом.

За змістом положень частини першої статі 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Згідно зі статтею 82 Закону України «Про міжнародне приватне право» визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Частиною першою статті 462 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки (стаття 463 ЦПК України).

Зважаючи на викладене, до компетенції національного суду належить розгляд клопотань про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, тобто у такій категорії справ судове рішення по суті заявлених вимог постановляється іноземним судом, а суд України лише вирішує питання надання або ненадання дозволу на примусове виконання цього рішення на території України.

У частині 6 статті 467 ЦПК України визначено, що розглянувши подані документи та вислухавши пояснення сторін, суд постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання з цього питання.

Підстави для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду визначені у статті 468 ЦПК України.

Отже, встановивши відсутність підстав для відмови у задоволенні клопотання, суд України постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в тому вигляді, у якому воно постановлене цим судом. Тобто будь-які зміни стосовно змісту судового рішення іноземного суду (вирішення вимог) суд України не вносить.

За наведених обставин, суддя приходить до висновку про відсутність підстав для прийняття заяви представника за довіреністю Ярмак М.І. про зміну способу і порядку виконання рішення іноземного суду про стягнення аліментів, яка подана в межах розгляду цивільної справи за клопотанням громадянки Республіка Польща ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про визнання та надання дозволу на примусове виконання вироку суду Республіка Польщі на території України, за відсутності правових підстав для застосування положень статі 435 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки Дніпровським районним судом міста Києва, яким розглядалось клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, судове рішення про стягнення аліментів по своїй суті не ухвалювалось, тому зміна способу і порядку виконання рішення ухваленого іноземним судом не є компетенцією національного суду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 260, 354, 435 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у прийнятті заяви представника за довіреністю Ярмак М.І. про зміну способу і порядку виконання рішення іноземного суду про стягнення аліментів, яка подана в межах розгляду цивільної справи за клопотанням громадянки Республіка Польща ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про визнання та надання дозволу на примусове виконання вироку суду Республіка Польщі на території України

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Інформацію по справі можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернетhttp://dn.ki.court.gov.ua.

С у д д я: