Дата документу 02.08.2023 Справа № 314/5206/21
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 314/5206/21 Пр. № 22-ц/807/1047/23 Головуючий у 1-й інстанції Мануйлова Н.Ю. Повний текст рішення складено 12.12.2022 року. Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.

за участі секретаря Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства «Лещенко В.М.» в особі представника Мітасова Миколи Івановича на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 грудня 2022 року у справі за позовом Фермерського господарства «АГРОНІКС» (надалі ФГ «АГРОНІКС») до ОСОБА_1 , Селянського (фермерського) господарства «Лещенко В.М.» (далі С(Ф)Г «Лещенко В.М.»), третя особа: державний реєстратор Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання договору оренди землі недійсним, скасування реєстраційного запису, усунення перешкод у користуванні та поновлення права на користування земельною ділянкою

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ФГ «АГРОНІКС» звернулося до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що 01.03.2011 між ФГ «АГРОНІКС» та власником земельної ділянки ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі сільськогосподарського призначення площею 3,5490 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:004:0004 на 10 років, який зареєстрований у відділі Держкомзему Вільнянського району, про що у державному реєстрі земель вчинено відповідний запис від 23.03.2012 за № 00418.

Згідно з п. 43 зазначеного договору він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації, тобто його 10-річний строк дії спливає 23.03.2022.

Позивачу стало відомо, що під час дії зазначеного договору, 29.09.2021 державним реєстратором Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Жук Ю.В. проведено державну реєстрацію номер запису про інше речове право: 44285330 від 29.09.2021, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 60733419 від 04.10.2021 договору оренди земельної ділянки, площею 3,5490 га, кадастровий номер :03:004:0004, який був укладений між ОСОБА_1 та (СФ)Г «Лещенко В.М.» строком на 10 років до 29.09.2021 з автоматичним продовженням дії договору.

ФГ «АГРОНІКС» вважає, що уклавши у 2021 році спірний договір оренди та здійснивши державну реєстрацію прав оренди, відповідачі порушили право позивача як чинного орендаря на володіння, користування земельною ділянкою, а також право на пролонгацію даного договору відповідно до п. 8 та ст. 33 Закон України «Про оренду землі», оскільки договір оренди, укладений у 2011 році строком на 10 років з моменту його підписання та державної реєстрації між ФГ «АГРОНІКС» та ОСОБА_1 , є чинним і свою дію не припинив.

Представник позивача у позовній заяві зазначав, що у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстровано припинення права оренди за ФГ «АГРОНІКС», у зв`язку з чим повторне укладання договору оренди тієї самої земельної ділянки з іншим орендарем С(Ф)Г « ОСОБА_2 », в період дії зазначеного договору оренди є незаконним, тому просив суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_1 та С(Ф)Г « ОСОБА_2 », скасувати його реєстрацію, визнати припиненим за СФГ «Лещенко В.М.» право оренди зазначеної вище земельної ділянки та визнати за позивачем право оренди зазначеної земельної ділянки.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Мануйлову Н.Ю. (а.с. 32).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 33-34) провадження у цій справі відкрито в порядку загального позовного провадження.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 грудня 2022 року (а.с. 108-113) позов позивача задоволено.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_1 та С(Ф)Г « ОСОБА_2 » серія та номер 2679 виданий, 29.09.2021, та скасовано реєстрацію, яку проведено Державним реєстратором Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Жук Ю.В., номер запису про інше речове право: 44285330 від 29.09.2021, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 60733419 від 04.10.2021 на земельну ділянку, площею 3,5490 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:004:0004, що розташована н території Гнаровської сільської ради Запорізького (Вільнянського) району Запорізької області.

Визнано припиненим за С(Ф)Г « ОСОБА_2 » право оренди земельної ділянки, площею 3,5490 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:004:0004, що розташована на території Гнаровської сільської ради Запорізького (Вільнянського) району Запорізькі області, номер запису про інше речове право: 44285330 від 29.09.2021.

Визнано за ФГ «АГРОНІКС» право оренди земельної ділянки, площею 3,5490 г кадастровий номер земельної ділянки :03:004:0004, розташованої на території Гнаровської сільської ради Запорізького (Вільнянського) району Запорізької області на умовах, передбачених договором оренди від 01 березня 2011 року, який був укладений між ОСОБА_1 та ФГ «АГРОНІКС» з моменту набуття рішенням суду законної сили.

Стягнуто із С(Ф)Г « ОСОБА_2 » (ЄДРПОУ 1927589) на користь ФГ «Агронікс» () судовий збір у розмірі 3405,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФГ «АГРОНІКС» () судовий збір у розмірі 3405,00 грн.

Всі учасники цієї справи із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції погодились, останнє в апеляційному порядку не оскаржували, окрім відповідача (Ф)Г « ОСОБА_2 ».

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, С(Ф)Г « ОСОБА_2 » в особі представника ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 118-125) просило поновити строк на апеляційне оскарження, рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, вирішити питання про розподіл судових витрат.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 126).

Ухвалою апеляційного суду клопотання С(Ф)Г «Лещенко В.М.» в особі представника Мітасова М.І. про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 грудня 2022 року у цій справі задоволено, поновлено С(Ф)Г « ОСОБА_2 » в особі представника ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 грудня 2022 року у цій справі, справу призначено до розгляду (а.с. 156), з урахуванням навантаження судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 16 суддів, з яких 12 суддів складають судді судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень) та відпустки судді-доповідача у період з 19.06.2023 року по 19.07.2023 року включно (а.с. 182).

Позивач ФГ «АГРОНІКС» подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі (а.с. 183-204).

Інші учасники цієї справи своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу не скористались.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У дане судове засідання повідомлені апеляційним судом з додержанням вимог ЦПК України всі учасники цієї справи (а.с.177, 164), у тому числі сторони - юридичні особи через своїх представників, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, а відповідач ОСОБА_1 в порядку ст. 128 ч. 8 ЦПК України (конверт повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній» - а.с. 173-174), не з`явились, окрім представників відповідача С(Ф)Г «Лещенко В.М.» - адвоката Мітасова М.І. (а.с. 123-124) та позивача ФГ «АГРОНІКС» - адвоката Жманкова В.Є. (а.с. 205-207), про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю всіх учасників цієї справи, що не з`явились, за присутністю представників відповідача С(Ф)Г «Лещенко В.М.» - адвоката Мітасова М.І. (а.с. 123-124) та позивача ФГ «АГРОНІКС» - адвоката Жманкова В.Є. (а.с. 205-207).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, у тому числі представника позивача, який у тому числі на запитання апеляційного суду зазначав, що спірна земельна ділянка досі знаходиться у користуванні позивача та ОСОБА_1 отримує від позивача орендну плату, хоча додаткова угода до вищезазначеного договору сторін від 01.03.2011 року (зареєстрованого 23.03.2012 року) оренди землі про його пролонгацію сторонами не була оформлена, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача С(Ф)Г «Лещенко В.М.» у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п. 1), скасувати судове рішення … частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення (п.2).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення частково …та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ст. 376 ч. 4 ЦПК України).

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у повному обсязі, керувався ст. ст. 2, 19, 76-81, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності всіх позовних вимог позивача у цій справі.

Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі можна погодитись лише частково з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає лише частково.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що 01.03.2011 року між ФГ «АГРОНІКС» та власником земельної ділянки ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі сільськогосподарського призначення площею 3,5490 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:004:0004 на 10 років, який зареєстрований у відділі Держкомзему Вільнянського району, про що у Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис від 23.03.2012 року за № 00418 (а.с.22-26).

Згідно з п. 43 зазначеного договору він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації, тобто його 10-річний строк дії спливав 23.03.2022 року.

Земельна ділянка була передана ФГ «АГРОНІКС» в оренду за актом прийому-передачі об`єкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди від 01.03.2011 року (а.с. 27).

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 29.09.2021 року державним реєстратором Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Жук Ю.В. проведено державну реєстрацію номер запису про інше речове право: 44285330 від 29.09.2021, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 60733419 від 04.10.2021 договору оренди земельної ділянки, площею 3,5490 га, кадастровий номер :03:004:0004, який був укладений між ОСОБА_1 та С(Ф)Г « ОСОБА_2 » строком на 10 років до 29.09.2021 з автоматичним продовженням дії договору (а.с.28-29).

Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка означає, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору, тощо (ст.ст. 6, 627 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом "Про оренду землі".

Згідно із ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Ч. 1 ст. 210 ЦК України визначено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором (ст. 31 Закону України «Про оренду землі»).

На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України (частина перша статті 32 Закону України «Про оренду землі»).

Згідно зі ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється у такій самій формі, що і договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах визначених договором.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що з п. 8 вищезазначеного договору оренди, укладеного між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем ФГ «АГРОНІКС», строк дії договору становить 10 років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

На останній сторінці договору оренди землі від 01.03.2011, укладеного між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем ФГ «АГРОНІКС» містяться відомості про державну реєстрацію, а саме договір зареєстрований у Відділ Держкомзему Вільнянського району, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.03.2012 за № 00418 (а.с. 24).

Отже, при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо початку дії його строку з моменту державної реєстрації, тому строк його дії починається саме з цієї дати.

Згідно п. 43 договору від 01.03.2011 договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем, який укладається у письмовій формі.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) ч. 3 ст. 215 ЦК України.

Відповідно до абз. 4 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які би перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

Згідно з пунктом «в» частини третьої ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що договір оренди землі, укладений 29.09.2021 між ОСОБА_1 та Селянським (фермерським) господарством «Лещенко В. М.» під час дії договору оренди від 01.03.2011, укладеного між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «АГРОНІКС», який не припинив свою дію, та без врахування пріоритетного права позивача на його продовження чи укладання, тому не відповідає вимогам чинного законодавства.

Державна реєстрація припинення іншого речового права позивача на земельну ділянку на підставі договору оренди землі від 01.03.2011 не здійснювалась, укладений договір оренди землі від 01.03.2011 не визнаний недійсним, а здійснена 23.03.2012 його державна реєстрація не скасована та є чинною.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі № 584/1023/18 що «суди встановили, що на дату укладення …. оспорюваного договору оренди землі від 13 червня 2019 року не припинив свою дію договір, укладений 08 січня 2008 року. Уклавши оспорюваний договір оренди земельної ділянки …. під час дії договору оренди тієї ж земельної ділянки орендодавець вчинив дії, які перешкоджають орендареві … користуватися орендованою земельною ділянкою, тобто порушив вимоги абз.4 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про оренду землі». Враховуючи, що на час підписання оскарженого договору оренди та реєстрації права оренди земельної ділянки був чинним інший договір оренди цього ж об`єкта, підписаний раніше і зареєстрований у відділі Держкомзему в Державному реєстрі земель, є підстави для визнання оспорюваного договору оренди недійсним як такого, що суперечить акту цивільного законодавства (ч. 1 ст. 203 ЦК України), зокрема, приписам абз. 4 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про оренду землі».

Відтак, одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам чинного законодавства, спрямованого на забезпечення, визнання та захист державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації та призводить до порушення права позивача, як орендаря.

Враховуючи, що докази припинення договору оренди землі від 01.03.2011 відповідно до вимог ст.654 ЦК України (договору), чи рішення суду, як передбачено ст.32 ЗУ "Про оренду землі" суду не надано, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що договір оренди земельної ділянки укладений 29.09.2021 року між ОСОБА_1 та С(Ф)Г « ОСОБА_2 » не відповідає вимогам ст. 203 ЦК України та відповідно до вимог ст. 215 ЦК України визнає його недійсним.

Оскільки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання недійсним договору оренди землі від 29.9.2021, то позовна вимога щодо визнання припиненим права оренди С(Ф)Г « ОСОБА_2 » на спірну земельну ділянку є похідним відповідно до положень ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та також підлягає задоволенню у цій справі.

Доводи апеляційної скарги відповідача С(Ф)Г « ОСОБА_2 » в особі представника ОСОБА_3 у цій частині позовних вимог позивача дублюють доводи заперечень проти позову позивача у суді першої інстанції, яким останній вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію відповідача, яку він та його представник вважають такою, що є єдино правильною та єдино можливою, ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Суд першої інстанції правильно врахував вищезазначений правовий висновок Верховного Суду на виконання вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України та розглянув дану справу у цій частині позовних вимог з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.

За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування відповідачів, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі у цій частині позовних вимог позивача відсутні.

Відповідач С(Ф)Г « ОСОБА_2 » та його представник не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову та у спростування останнього у цій частині позовних вимог позивача.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача С(Ф)Г « ОСОБА_2 ».

Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасник справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, у цій справі стороною апелянта відповідача С(Ф)Г «Лещенко В.М.» апеляційному суду не надані.

І, навпаки, стороною позивача ФГ «АГРОНІКС» до його відзиву на апеляційну скаргу апеляційному суду надана додатково інформація ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області (а.с.204), яка може бути прийнята апеляційним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України як доказ, передбачений ст. 367 ч. 3 ЦПК України, та якою лише додатково підтверджується правильність встановлених судом першої інстанції обставин у цій частині задоволених позовних вимог позивача та правильність висновків суду першої інстанції про недійсність вищезазначеного договору оренди землі відповідачів, укладеного 29.09.2021 року, тобто під час дії зареєстрованого у встановленому на той час (23.03.2012 році) законом порядку у Відділі Держкомзему Вільняньського району Запорізької області за номером 00418, строк дії якого 10 років.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення. Встановлено, що у цій справі відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті у цій частині позовних вимог.

Станом на дату звернення із вищезазначеним позовом до суду позивачем ФГ «АГРОНІКС» 19.11.2021 року (а.с.3), договір оренди землі, укладений ним із відповідачем ОСОБА_1 був ще чинним до 23.02.2022 року.

В силу вимог ст. 210 ЦПК України суд першої інстанції мав розпочати розгляд цієї справи по суті - не пізніше ніж через 60 днів з дня відкриття провадження у справі ч. 1, ухвала від 24.11.2021 року - а.с. 33); суд мав розглянути дану справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду цієї справи по суті (ч.2).

Тому, хоча на час розгляду цієї справи судом першої інстанції по суті - 01.12.2022 року (а.с.108) строк дії договору оренди землі позивача вже закінчився, останнє не могло бути підставою для відмови у задоволенні обґрунтованих на час подачі вищезазначеного позову позовних вимог позивача у частині саме визнання недійсним вищезазначеного договору оренди землі відповідачів, наслідком якого у тому числі є припинення права оренди землі за недійсним договором апелянта відповідача С(Ф)Г « ОСОБА_2 », яким 29.09.2021 року було порушено право оренди позивача ФГ «АГРОНІКС», який у тому числі міг мати переважене право на поновлення цього договору оренди землі на новий строк.

Оскільки, позивач ФГ «АГРНОІКС» й досі користується вищезазначеною земельною ділянкою та сплачує орендну плату ОСОБА_1 , на чому наполягав представник позивача в апеляційному суді у цій справі (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні).

Проте, помилковим є у цій справі висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині визнання за ФГ «АГРОНІКС» права оренди земельної ділянки, площею 3,5490 г кадастровий номер земельної ділянки :03:004:0004, розташованої на території Гнаровської сільської ради Запорізького (Вільнянського) району Запорізької області на умовах, передбачених договором оренди від 01 березня 2011 року, який був укладений між ОСОБА_1 та ФГ «АГРОНІКС» з моменту набуття рішенням суду законної сили.

Оскільки, для визнання такого права за позивачем ФГ «АГРОНІКС» передбачено додержання останнім відповідної позасудової процедури вирішення цього питання з ОСОБА_1 , як орендодавцем, докази дотримання якої у цій справі відсутні та стороною позивача апеляційному суду не надані.

Та строк вищезазначеного договору оренди землі позивача ФГ «АГРОНІКС» закінчився 23.03.2022 року, тобто до набрання законної сили 07.04.2022 року Законом України від 24.03.2022 року № 2145-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану», за змістом якого: «…вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди…, строк користування земельними ділянками щодо яких закінчився після введення воєнного стану, щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення».

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги С(Ф)Г « ОСОБА_2 » у цій справі лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу С(Ф)Г « ОСОБА_2 » в особі представника ОСОБА_3 слід задовольнити частково, рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 грудня 2022 року у цій справі в частині визнання за ФГ «АГРОНІКС» права оренди земельної ділянки, площею 3,5490 г кадастровий номер земельної ділянки :03:004:0004, розташованої на території Гнаровської сільської ради Запорізького (Вільнянського) району Запорізької області на умовах, передбачених договором оренди від 01 березня 2011 року, який був укладений між ОСОБА_1 та ФГ «АГРОНІКС» з моменту набуття рішенням суду законної сили скасувати, ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог ФГ «АГРОНІКС» у цій справі відмовити, рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 грудня 2022 року у цій справі в частині вирішення питання про судові витрати змінити, зменшивши розмір останніх з ОСОБА_1 , С(Ф) « ОСОБА_2 » на користь ФГ «АГРОНІКС» з 3405,00 грн. до 2270,00 грн. з кожного окремо (розрахунок: 2770,00 грн. за 1 позовну вимогу * 2 вимоги/2 особи, пропорційно до суми задоволених вимог позивача на підставі ст. 141 ч. ч. 1, 13 ЦПК України), в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Крім того, в силу вимог ст. ст. 141 ч.1, 13 ЦПК України з ФГ «АГРОНІКС» на користь С(Ф)Г господарства « ОСОБА_2 » слід стягнути судовий збір за апеляційну скаргу пропорційно до суми задоволених вимог апелянта 3405,00 грн. (розрахунок: 2270 грн. судовий збір на 1 позовну вимогу у суді першої інстанції *150%/100%, платіжне доручення на загальну суму 10215,00 грн. за оскарження всього рішення суду першої інстанції про задоволення 3х позовних вимог позивача - а.с. 175).

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства «Лещенко В.М.» в особі представника Мітасова Миколи Івановича задовольнити частково.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 грудня 2022 року у цій справі в частині визнання за Фермерським господарством «АГРОНІКС» права оренди земельної ділянки, площею 3,5490 г кадастровий номер земельної ділянки :03:004:0004, розташованої на території Гнаровської сільської ради Запорізького (Вільнянського) району Запорізької області на умовах, передбачених договором оренди від 01 березня 2011 року, який був укладений між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «АГРОНІКС» з моменту набуття рішенням суду законної сили скасувати.

Ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог Фермерського господарства «АГРОНІКС» у цій справі відмовити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 грудня 2022 року у цій справі в частині вирішення питання про судові витрати змінити, зменшивши розмір останніх з ОСОБА_1 , Селянського (фермерського) господарства «Лещенко В.М.» на користь Фермерського господарства «АГРОНІКС» з 3405,00 грн. до 2270,00 грн. з кожного окремо.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з Фермерського господарства «АГРОНІКС» () на користь Селянського (фермерського) господарства «Лещенко В.М.» () судовий збір за апеляційну скаргу 3405,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 08.08.2023 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.