ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/223/19 Номер провадження 22-з/814/25/23 Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
31 січня 2023 року м. Полтава
Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді: Хіль Л.М.,
суддів: Пилипчук Л.І., Лобова О.А.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження заяву Близнюка Ігоря Володимировича який діє в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ та виділ майна в натурі,-
З урахуванням того, що шлюб між ними було розірвано виникла необхідність у поділі майна подружжя, у тому числі вищезазначеної земельної ділянки.
Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 15 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визнано земельну ділянку, площею 1 000 кв.м., що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер № :50:026:0696, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та

визначено розмір часток кожного зі співвласників відповідно до рівності часток

співвласників по 1/2 частині.

Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 1 000 кв.м, що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий №:50:026:0696, шляхом її поділу в натурі відповідно до Додатку № 2 до висновку експерта від 06.02.2019 № 1/5-19.

Виділено ОСОБА_2 в натурі у приватну власність земельну ділянку площею 500 кв.м., позначену в Додатку № 2 до висновку експерта від 06.02.2019 № 1/5-19 жовтим кольором та визнано за ним право власності на це майно, як на самостійний об`єкт права власності.

Виділено ОСОБА_3 в натурі у приватну власність земельну ділянку площею 500 кв.м., позначену в Додатку № 2 до висновку експерта від 06.02.2019 № 1/5-19 зеленим кольором та визнано за нею право власності на це майно, як на самостійний об`єкт права власності.

Вирішено питання судових витрат.

На вказане рішення було подано апеляційну скаргу ОСОБА_3 .

Постановою Полтавського апеляційного суду від 03 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 15 лютого 2021 року без змін.

В подальшому Постановою Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2022 року рішення Комсомольского міського суду Полтавської області від 15 лютого 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 03 червня 2021 року залишено без змін.

Не погодившись із рішенням місцевого суду, його в апеляційному порядку оскаржив Ульянов Р.А. який діє в інтересах ОСОБА_5 просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі у зв`язку з його безпідставністю, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року апеляційну скаргу Ульянова Р.А. який діє в інтересах ОСОБА_5 залишено без задоволення.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 15 лютого 2021 року залишено без змін.

05 вересня 2022 року представник ОСОБА_2 адвокат Близнюк І.В. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення. В обґрунтування заяви зазначив, що при розгляді справи судом апеляційної інстанції він звертався до суду з заявою в порядку частини 8 статті 141 ЦПК України та повідомив про надання доказів на підтвердження витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після прийняття рішення суду по справі.

Просив ухвалити додаткове рішення, яким розподілити між сторонами витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 60000 грн.

До заяви долучено копію договору про надання правової допомоги, додатку до договору №1, акт приймання-передачі за договором про надання првової (правничої) допомоги від 09.08.2022 року.

30 січня 2023 року від Ульянова Р.А. який діє в інтересах ОСОБА_5 надійшло клопотання в якіому він просив відмовити в задоволення заяви про стягнення судових витрат, а вразі задоволення заяви просив зменшити їх до 2000 грн., оскільки вказана сума є співмірною із заявленими вимогами.

Учасники судового процесу були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи шляхом надсилання судових повісток на їх електронні адреси.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 761/14537/15-ц

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи заяви та дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно частин першої, другої статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема якщо судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини 1 статті 270 ЦПК України).

Згідно з вимогами статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції зокрема складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення.

Згідно частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно із частотною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Відповідно до частин 5 та 6 статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19 та від 26 квітня 2022 року у постанові № 289/1560/20.

Як вбачаєтеся з матеріалів справи 12 серпня 2022 року, тобто до винесення рішення суду, представником ОСОБА_2 адвокатом Близнюком І.В. подано до суду заяву в порядку частини 8 статті 141 ЦПК України в якій зазначено, що докази витрат на правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після прийняття рішення суду по справі.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року апеляційну скаргу Ульянова Р.А. який діє в інтересах ОСОБА_5 залишено без задоволення.

Рішення Комсомольского міського суду Полтавської області від 15 лютого 2021 року залишено без змін.

05 вересня 2022 року представник ОСОБА_2 адвокат Близнюк І.В. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення.

На підтвердження понесених судових витрат на професійну правову допомогу у суді апеляційної інстанції представником ОСОБА_2 - адвокатом Бизнюком І.В. надано: копію договору №б/н від 09 серпня 2022 року про надання правової допомоги, додаткової угоди №1 від 09.08.2022 року, акту приймання - передачі виконаних робіт від 08.08.2022 року у розмірі 60000 грн. (т.3 а.с. 90-92).

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

Закон України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

В той же час, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21).

Колегія суддів відзначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Відповідно до частин п`ятої та шостоїстатті 137 ЦПК Україниу разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивностіта змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу,з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі№ 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі№ 910/7586/19.

Враховуючи клопотання адвоката Ульянова Р.А. який діє в інтересах ОСОБА_5 , а також об`єм наданих адвокатом послуг в суді апеляційної інстанції, витрачений адвокатом час та, виходячи з критерію реальності та розумності вартості адвокатських послуг, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слід стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 10000 грн. понесених витрат на правову допомогу.

Керуючись статтями 270, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Заяву Близнюка Ігоря Володимировича який діє в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити по справі додаткове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.М. Хіль

Судді О.А. Лобов

Л.І. Пилипчук