Справа № 301/2396/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"01" серпня 2023 р. м. Іршава
Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М. О., при секретарі Чийпеш А.П., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Іршава в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Зарічанської сільської ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд з позовом до Зарічанської сільської ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку загальною площею 0,4180 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого господарства, а також права на земельну частку (пай), в цілому.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабка позивачки ОСОБА_4 , яка не залишила запову. Єдиним спадкоємцем першої черги за ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, був її син ОСОБА_5 батько позивача. До складу спадщини входили: житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка загальною площею 0,4180 га: ділянка № НОМЕР_1 площею 0,2438 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та ділянка № НОМЕР_2 площею 0,1742 га ведення особистого господарства, згідно Державного акту на право приватної власності на землю І-ЗК №000760 від від 17.03.1999 року, а також право на земельну частку (пай), згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК №0084986 від 23.12.1997 року, що належали на праві власності спадкодавцеві. Спадщину спадкоємець не оформив та на вказане майно спадкоємцю свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Батько позивачки ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не залишивши заповіту. Спадкоємцями першої черги є його вдова ОСОБА_2 та дочки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - сторони по справі. Інших спадкоємців не має.
Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовилися від прийняття спадщини на користь позивачки. Позивачка спадщину за батьком прийняла, однак, не може оформити свідоцтво про право на спадщину, оскільки житловий будинок не зареєстрований та на нього відсутні правовстановлюючі документи, а оригінали правовстановлюючих документів на земельну ділянку та земельну частку (пай) втрачено. Просила визнати за собою право власності на спадкове майно.
Ухвалою Іршавського райсуду від 10.07.2023 року відкрито провадження у справі та справу призначено на підготовче засідання.
Позивачка ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити та розглянути справу по суті без її участі (а.с.58).
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, подали до суду заяви, в яких позовні вимоги визнали та просили розглянути справу по суті без їх участі (а.с.57,59).
Представник виконкому Зарічанської сільської ради в підготовче судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій проти задоволення позову не запеерчував, просив розглянути справу по суті без його участі, відзиву не подав (а.с.60, 64).
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, що розташований АДРЕСА_1 , не зареєстрований. Дана обставина підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.61-63).
Згідно виписки з погосподарської книги Зарічанської сільради за 2023 рік, власником будинку за адресою АДРЕСА_1 , була ОСОБА_4 1927 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.25). Житловий будинок збудований у 1999 році на земельній ділянці, що надана для будівництва та обслуговування житлового будинку. За дворогосподарством зареєстрована земельна ділянка площею 1,1278 га, а саме: 0,09 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,32 га для ведення особистого селянського господарства та 0,7178 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Технічний паспорт на житловий будинок виготовлений (а.с.35-40). Згідно висновку про вартість майна №103 від 05.07.2023 року, вартість будинку становить 130337 грн. (а.с.41).
Згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК №0084986 від 23.12.1997 року, виданого на підставі рішення Іршавської районної державної адміністрації від 23 грудня 1997 року №445, ОСОБА_4 , мешканці АДРЕСА_2 , належить право на земельну частку (пай) розміром 0.786 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі. Вартість земельної частки (паю) становить 2636,73 грн. (а.с.23).
Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗК №000760 від 17.03.1999 року, виданого на підставі рішення 17 сесії 22 скликання Зарічанської сільради від 22.12.1997 року, ОСОБА_4 , мешканка АДРЕСА_2 , є власником земельної ділянки загальною площею 0,4180 га: ділянки № НОМЕР_1 площею 0,2438 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та ділянки № НОМЕР_2 площею 0,1742 га ведення особистого господарства, що розташовані на території Зарічанської сільради (а.с.24).
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 15.05.2002 року (а.с.17). Заповіту ОСОБА_4 не складала.
Оскільки спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, тому застосуванню підлягають норми ЦК УРСР.
Єдиним спадкоємцем першої черги за ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, оскільки на день відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем, був її син ОСОБА_5 (а.с.18). Отже ОСОБА_5 вступив у фактичне володіння спадковим майном, тому відповідно до ст. 549 ЦК УРСР вважається таким, що прийняв спадщину.
Строк для видачі свідоцтва про право на спадщину не обмежений у часі, однак, таке видається не раніше 6 місяців з дня відкриття спадщини.
Спадкоємець ОСОБА_5 спадщину за померлою не оформляв та свідоцтво про право на спадщину не отримував. Однак, згідно ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
До складу спадщини входили: житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка загальною площею 0,4180 га: ділянка № НОМЕР_1 площею 0,2438 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та ділянка № НОМЕР_2 площею 0,1742 га ведення особистого господарства, згідно Державного акту на право приватної власності на землю І-ЗК №000760 від 17.03.1999 року, а також право на земельну частку (пай), згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК №0084986 від 23.12.1997 року, що належали на праві власності спадкодавцеві ОСОБА_4 .
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 27.12.2002 року (а.с.21). Заповіту ОСОБА_5 не складав.
Оскільки спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, тому застосуванню підлягають норми ЦК УРСР.
Спадкоємцями першої черги за ОСОБА_5 є його вдова ОСОБА_2 та дочки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - сторони по справі (а.с.16,20,30,31). Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовилися від прийняття спадщини на користь позивачки. Відмова від спадщини не суперечить вимогам закону. Позивачка ОСОБА_1 на день відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем, отже вступила у фактичне володіння спадковим майном, тому відповідно до ст. 549 ЦК УРСР вважається такою, що прийняла спадщину (а.с.22).
Строк для видачі свідоцтва про право на спадщину не обмежений у часі, однак, таке видається не раніше 6 місяців з дня відкриття спадщини.
Спадкоємець ОСОБА_1 спадщину за померлим не оформляла та свідоцтво про право на спадщину не отримувала. Однак, згідно ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
До складу спадщини входять: житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка загальною площею 0,4180 га: ділянка № НОМЕР_1 площею 0,2438 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та ділянка № НОМЕР_2 площею 0,1742 га ведення особистого господарства, згідно Державного акту на право приватної власності на землю І-ЗК №000760 від 17.03.1999 року, а також право на земельну частку (пай), згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК №0084986 від 23.12.1997 року, які ОСОБА_5 успадкував після смерті матері - ОСОБА_4 .
Згідно ч. з ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Дана позиція суду відповідає висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 лютого 2021 року по справі №609/1231/19.
З матеріалів справи вбачається, що позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину та оформити право власності на житловий будинок, земельну ділянку та земельну частку (пай), оскільки житловий будинок не зареєстрований та на нього відсутні правовстановлюючі документи, а оригінали правовстановлюючих документів на земельну ділянку та земельну частку (пай) втрачено.
Згідно ст. ст. 1218 та 1225 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст. ст. 1 п.2 та 2 ч.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.
Відповідно до п. 17 розділу 10 "Перехідні положення" Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право приватної власності на землю.
Згідно п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, або у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31 січня 1966 року.
За змістом зазначеного нормативного акту виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад, а також видача свідоцтв про право власності.
Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Відповідачі позовні вимоги визнали.Визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права та свободи інших осіб.
Зарічанська сільська рада Хустського району (раніше Іршавського району) не заперечувала проти задоволенняпозову.
Дана справа підсудна Іршавському районному суду, оскільки відповідно до п.3-1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів України», до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження в межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.
Оскільки згідно погосподарської книги села власником житлового будинку була ОСОБА_4 , згідно копії Державного акту та Сертифікату на земельну частку (пай) власником вказаного майна була також ОСОБА_4 - бабка позивачки, єдиною спадкоємицею якої, що прийняла спадщину, є позивачка, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 548, 549, 561 ЦК УРСР, ст. 328, 392 ЦК України, ст. 12, 13, 200 ч.4, 263-264 ЦПК України
р і ш и в :
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому.
Визнати в цілому за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на земельну частку (пай) розміром 0.786 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що надана ОСОБА_4 згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК №0084986 від 23.12.1997 року, виданого на підставі рішення Іршавської районної державної адміністрації від 23 грудня 1997 року №445.
Визнати в цілому за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на земельні ділянки загальною площею 0,4180 га: ділянка № НОМЕР_1 площею 0,2438 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та ділянка № НОМЕР_2 площею 0,1742 га ведення особистого господарства, що розташовані на території Зарічанської сільради та які згідно Державного акту на право приватної власності на землю І-ЗК №000760 від 17.03.1999 року, належали ОСОБА_4 .
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 01 серпня 2023 року.
Головуюча: М. О. Пітерських