Справа номер 484/2389/23 Головуючий суду першої інстанції - Максютенко О. А.
Провадження номер 22-ц/812/865/23 Доповідач суду апеляційної інстанції - Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О. В.,

суддів - Самчишиної Н. В., Ямкової О. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 червня 2023 року, повний текст якого складено 30 червня 2023 року, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позов обґрунтовано тим, що 01 грудня 2021 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики № К011221-1, відповідно до умов якого він надав у борг останньому грошові кошти у сумі 72 884 грн, що були еквівалентні 2660 доларам США, які позичальник зобов`язався повернути до 01 червня 2022 року з урахуванням графіку повернення у гривнях, які в еквіваленті будуть становити 2660 доларів США. На підтвердження укладеного договору позики ОСОБА_2 склав розписку від 01 грудня 2021 року.

Оскільки позичальник свої зобов`язання не виконав належним чином, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість, яка утворилася станом на 28 квітня 2023 року, у сумі 152 718,03 грн, яка складається з 81 437,48 грн основного боргу та 71 280,55 грн неустойки.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 червня 2023 року у задоволені позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не було доведено заявлених позовних вимог, оскільки ним не було надано до суду оригіналів розписки та договору позики.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, позивач зазначав, що судом першої інстанції відповідно до вимог ч.6 ст.95 ЦПК України у нього оригінали документів не витребовувалися.

Фактичні обставини справи

Відповідно до оригіналу договору позики від 01 грудня 2021 року №К011221-1 ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 72 884 грн, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПриватБанк» (1 долар США - 27,40 грн) на день укладення цього договору еквівалентно 2660 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути суму 2660 доларів США у гривнях в строк до 01 червня 2022 року включно, за курсом долара США в АТ КБ «ПриватБанк» на дату здійснення платежу.

Пунктом 5 цього договору встановлено графік повернення грошових коштів, а саме: 3014 грн (110 доларів США) до 01 січня 2022 року; 3014 грн (110 доларів США) до 01 лютого 2022 року; 3014 грн (110 доларів США) до 01 березня 2022 року; 3014 грн (110 доларів США) до 01 квітня 2022 року; 3014 грн (110 доларів США) до 01 травня 2022 року; 57 814 грн (2110 доларів США) до 01 червня 2022 року.

За умовами п.11 договору у випадку прострочення виконання зобов`язання (несвоєчасного повернення позики або її чергової частини за графіком) позичальник сплачує позикодавцю неустойку у розмірі 1% від поточної суми заборгованості за кожен календарний день існування простроченої заборгованості.

Факт передачі грошових коштів підтверджується складеною ОСОБА_2 01 грудня 2021 року розпискою.

Згідно з письмовими поясненнями позивача за період з 01 грудня 2021 року по 28 квітня 2023 року ОСОБА_2 повернув йому 20 000 грн, що еквівалентно 501 долару США. Неповернута сума становить 2159 доларів США. Крім того сторони погодили зменшити розмір неустойки з 1% від загальної суми заборгованості за кожен календарний день до 0,3%.

На підтвердження заявлених позовних вимог ОСОБА_1 надав до суду апеляційної інстанції оригінали договору позики від 01 грудня 2021 року № К011221-1 та розписки від 01 грудня 2021 року, копії яких були долучені до позовної заяви.

Курс продажу долару США у АТ КБ «Приватбанк» станом на 28 квітня 2023 року становив 37,72 грн.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Щодо висновку суду про відсутність підстав для задоволення позову через неподання оригіналів доказів

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Позивачем було додано до позовної заяви належними чином завірені копії договору позики та розписки. У позові вказано, що у нього наявні оригінали документів. У заяві про усунення недоліків позовної заяви позивачем зазначено, що він надасть оригінали документів під час розгляду справи на вимогу суду.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 червня 2023 року було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та призначено справу до розгляду на 29 червня 2023 року на 10 год 00 хв в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Ухвала про витребування доказів у позивача у матеріалах справи відсутня.

До суду апеляційної інстанції позивачем подані оригінали договору позики та розписки.

Згідно з ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що викладений судом першої інстанції висновок є необґрунтованим, оскільки позивач дотримався вимог процесуального законодавства щодо подання письмових доказів. Надати суду оригінали документів він не мав можливості, бо судовий розгляд здійснювався без участі сторін і судом оригінали ухвалою не витребовувалися.

Суд апеляційної інстанції прийняв до розгляду подані позивачем оригінали договору позики та розписки, оскільки у суді першої інстанції він не мав змоги їх подати через вищевказані обставини, що є поважною причиною.

Щодо розгляду позовних вимог

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Стаття 545 ЦК України передбачає, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Як видно з договору та розписки від 01 грудня 2021 року ОСОБА_2 взяв у борг 72 884 грн, що еквівалентно на час отримання коштів 2660 доларів США.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною другою статті 533 ЦК України встановлено, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Ця норма кореспондується із приписами статті 524 ЦК України, згідно з якими зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Тобто виконання зобов`язання у гривнях з урахуванням еквівалента іноземної валюти можливе лише у разі якщо сторони узгодили це у договорі.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частин першої та третьої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з пунктами 15, 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 р. на всій території України був встановлений карантин.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» вказаний карантин діяв до 30 червня 2023 р.

Зміст Указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 та від 26.07.2023 №451/2023 свідчить, що на території України встановлений воєнний стан з 24 лютого 2022 року до 15 листопада 2023 року.

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що досліджені докази свідчать про наявність між сторонами боргових зобов`язань, які випливають із договору позики, та відсутність доказів іншої правової природи договору.

За такого у позивача виникло право вимоги до відповідача на стягнення суми позики у гривні, розміром 81 437,48 грн, що еквівалентно відповідно до вимог договору позики 2159 доларів США (курс АТ КБ «Приватбанк» станом на 28 квітня 2023 року).

Проте позивач не має права на стягнення неустойки, оскільки існує законодавча заборона до цього, тому що під час вказаного ним періоду діяв карантин та воєнний стан.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване судове рішення скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною першою статі 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційна скарга та позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково (53%), то відповідач повинен відшкодувати йому 2023,51 грн судового збору за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись статтями 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 червня 2023 скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 01 грудня 2021 року № К011221-1 станом на 28 квітня 2023 року у розмірі 81 437,48 грн основного боргу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2023,51 грн судового збору за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Н. В. Самчишина

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 23 серпня 2023 року.