КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №642/7176/21
Провадження № 6/552/89/23
У Х В А Л А

25.07.2023 рокуКиївський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Шаповал Т.В.

при секретарі Дубовик І.О.

за участю

представника заінтересованої особи Ніколаєва В.І.

розглянувши у судовому засіданні в м. Полтаві в приміщені суду подання старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції ( м. Харків) Кріт Анни Вікторівни про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

25.10.2021 року старший державний виконавць Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції ( м. Харків) Кріт А. В. звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з поданням, в якому просив визначити за ОСОБА_3 частини квартири АДРЕСА_1 , яка відповідно до вимог Сімейного кодексу України належить йому на праві спальної сумісної власності.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 26.10.2021 року прийнято подання до провадження та призначено до судового розгляду.

Розпорядженням Голови Верховного суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 у зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України територіальну підсудність судових справ Ленінського районного суду м. Харкова змінено на Київський районний суд м. Полтава.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 15.05.2023 року прийнято до провадження подання старшого державного виконавця.

В судове засідання державний виконавець не з`явився, судом повідомлявся належним чином.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо задоволення подання заперечував, вказував, що квартира АДРЕСА_1 є лише особистою власністю ОСОБА_1 .

Інші заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися. В матеріалах подання наявні заяви про розгляд його без їх участі.

Згідно ч.2 ст.. 443 ЦПК України, неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Суд, заслухавши пояснення представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що в провадженні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції ( м. Харків) перебувають виконавче провадження №61267036 з примусового виконання виконавчого листа №615/889/18, виданого 11.02.2020 року Валківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 у розмірі 1/6 частини, щомісяця, починаючи з 12.06.2018 року по 27.02.2029 року; - виконавче провадження №61424581 з примусового виконання виконавчого листа №642/27/19, виданого 19.11.2019 року Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі частини усіх видів заробітку щомісячно до досягнення сином ОСОБА_6 трирічного віку, починаючи з 02.01.2019 року і до 17.07.2020 року; - виконавче провадження №61791483 з примусового виконання судового наказу №642/6889/18, виданого 06.12.2018 року Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_6 у розмірі частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 03.12.2018 року до досягнення дитиною повноліття; - виконавче провадження №61788004 з примусового виконання виконавчого листа №642/27/19, виданого 16.07.2019 року Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 768, 40 грн.

Відповідно до розрахунків заборгованості по аліментам, станом на 30.09.2021 року заборгованість по виконавчому провадженню №61267036 складає 65 990,15 грн., по виконавчому провадженню №61424581 станом на 17.07.2020 року складає 35 997, 74 грн., по виконавчому провадженню №61791483 станом на 30.09.2021 року складає 75 953, 94 грн.

Відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень згідно зі ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця (частина 6 статті).

Статтею 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Згідно з ч. 1 ст. 73 СК України за зобов`язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі.

Судом встановлено, що з 17 квітня 2010 року ОСОБА_1 /прізвище до шлюбу ОСОБА_7 / та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Валківського районного суду Харківської області від 08 вересня 2014 року розірвано.

Як вбачається із матеріалів подання та встановлено судом, згідно договору купівлі-продажу від 25 червня 2012 року ОСОБА_1 , діючи зі згоди чоловіка ОСОБА_3 , прийняла в спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. ст. 60 Сімейного кодексу України, ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Відповідно ч.1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Оскільки частки співвласників в праві спільної сумісної власності подружжя є рівними, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог державного виконавця та вважає за необхідне визначити частку боржника ОСОБА_3 в спільному майні-квартирі АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на підставі договору купівлі-продажу 25 червня 2012 року за ОСОБА_1 в розмірі частини.

Посилання ОСОБА_1 , що державний виконавець пропустив позовну давність не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальний строк позовної давності відповідно до статті 257 ЦК України становить три роки.

Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Враховуючи зміст наведених положень, позовна давність до спірних правовідносин не застосовується, оскільки це є строком, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Звертаючись до суду із поданням про визначення частки у майні боржника, державний виконавець не звертається до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а лише реалізує повноваження, що передбачені процесуальним законом та спеціальним законодавством, в межах виконання судового рішення.

Керуючись ст. 443 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Подання задовольнити.

Визначити частку боржника ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в спільному майні-квартирі АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на підставі договору купівлі-продажу 25 червня 2012 року за ОСОБА_1 в розмірі частини.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя Т. В. Шаповал