Номер провадження: 22-ц/813/5765/23
Справа № 504/2195/22
Головуючий у першій інстанції Вінська Н.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.03.2023 у складі судді Вінською Н.В.,

встановив:

В серпні 2022 ОСОБА_1 звернулась до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 в якому просила встановити факт її проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 та з ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 з ІНФОРМАЦІЯ_3 по день їх смерті та встановити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 строком в один місяць.

В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 посилається на те, що вона приходиться рідною племінницею ОСОБА_3 , яка проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

В 2013 році її тітка стала хворіти та її чоловік, який був людиною похилого віку, був не взмозі за нею доглядати, у зв`язку із чим на прохання подружжя ОСОБА_5 , вона у 2014 році переїхала до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . У зазначеному домоволодінні їй було виділено окрему кімнату, вона купувала продукти та ліки для подружжя, сплачувала комунальні послуги, готувала, прибирала та прала, тобто була пов`язана із подружжям спільним побутом.

Після смерті подружжя ОСОБА_5 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1714 га розташованої за цією адресою.

ОСОБА_1 з 2014 року по теперішній час проживає у зазначеному домоволодінні, у липні 2021 року вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак їй стало відомо, що відповідач по справі ОСОБА_2 вже звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із чим її визначено відповідачем по справі.

Щодо позовних вимог в частині пропуску встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини, ОСОБА_1 зазначає, що 01.06.2021 вона постійно працювала у КНП «Одеська обласна клінічна лікарня», яка спільним наказом департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради і Одеської обласної державної адміністрації була включена в перелік закладів, які надають медичну допомогу пацієнта хворим на коронавірусу хворобу. Необхідність дотримання карантинних обмежень і запобігання зараженню й поширенню коронавірусної хвороби, створили їй перешкоди у зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, у зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду із вказаним позовом.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.03.2023 позов ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 01.01.2014 по день смерті ОСОБА_3 , тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлено факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 01.01.2014 року по день смерті ОСОБА_4 , тобто по ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визначено ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , тривалістю один місяць, з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за законом.

Не погодившись з наведеним рішенням, ОСОБА_2 оскаржила його до апеляційного суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на неповне дослідження судом першої інстанції матеріалів справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення. Так, матеріали справи не містять будь яких доказів того, що вона є родичем померлих, що вона була пов`язана з ними спільним побутом, оплачувала комунальні послуги та доглядала за ними. Крім того, саме вона піклувалася про померлих, жила з ними та займалася їх похованням. Після смерті подружжя ОСОБА_5 , ОСОБА_2 почала оформлювати спадщину. Після подання заяви про прийняття спадщини, відповідач впустила до проживання у домоволодіння вагітну племінницю (доньку ОСОБА_1 ) разом з її чоловіком. Після цих обставин ОСОБА_1 та її донька вирішили прибрати будинок собі. Також суд першої інстанції не звернув увагу на те, що всі копії документів, доданих ОСОБА_1 до позовної заяви по даній справі зроблені з матеріалів справи № 504/3262/21, за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту її проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 та з ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 з ІНФОРМАЦІЯ_3 , про свідчить нумерація аркушів справи. У ОСОБА_1 відсутні будь які документи, що відносяться до поховання померлих, натомість у відповідача є всі документи, починаючи з довідки про причину смерті та до квитанції про витрати на похорони померлих, а також документи на нерухоме майно померлих.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_1 , дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

За приписами частини 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. №7 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №5 "Про судову практику по справам про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суди вправі розглядати справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувшись з суду з позовом про встановлення факту її проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 та з ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилалась на те, що вона є рідною племінницею ОСОБА_3 , яка проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті подружжя ОСОБА_5 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1714 га розташованої за цією адресою.

ОСОБА_1 з 2014 року по теперішній час проживає у зазначеному домоволодінні, у липні 2021 року вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак їй стало відомо, що відповідач по справі ОСОБА_2 вже звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Задовольняючи вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в ході судового розгляду знайшов підтвердження той факт, що позивач проживала однією сім`єю із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 01.01.2014 року по день їх смерті.

Проте такі висновки є суперечливими, враховуючи наступне.

Так, рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 04.10.2021 у справі № 504/3262/21, встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Зазначивши про те, що суд критично ставиться до факту спадкування ОСОБА_2 після смерті подружжя ОСОБА_5 , а рішення про такі факти не набрало законної сили, питання залучення належного відповідача до участі у справі не вирішив, та ухвалив рішення, виходячи з того, що ОСОБА_2 є належним відповідачем у справі.

Разом із тим, одночасне задоволення вимог є ознакою того, що ОСОБА_1 одночасно з ОСОБА_2 та спадкодавцями проживали однією сім`єю, однак оцінка таким обставинам судом не надана, висновки з цього приводу у рішенні відсутні.

На підтвердження вимог про проживання разом із спадкодавцями та ведення спільного господарства ОСОБА_1 не надано доказів, до справи з письмових доказів долучені копії свідоцтв про смерть ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , копія технічного паспорту на будинок, копія домової книги, копія свідоцтва про шлюб, які самі по собі про такі обставини не свідчать.

За таких обставин пояснення свідка ОСОБА_6 неможна вважати достатнім для встановлення істотних обставин справи.

Допущене судом і інше порушення норм права, оскільки встановлення факту проживання з спадкодавцем виключає визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Наведені обставини свідчать про невідповідність рішення вимогам ст.263 ЦПК України, та до участі у справі не залучений належний відповідач, яким є територіальна громада в особі відповідної сільської ради, враховуючи не набрання рішенням щодо ОСОБА_2 законної сили на час звернення з позовом ОСОБА_1 , тому рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в задоволенні позову з мотивів та підстав, викладених вище.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.03.2023 скасувати. В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визначення строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 30.08.2023

Головуючий: Є.С. Сєвєрова

Судді: Л.М. Вадовська

О.С. Комлева