Справа № 342/679/23
Провадження № 2/342/373/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.

секретаря судового засідання Матієк І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник-адвокат Візінський Василь Васильович, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частки житлового будинку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , в інтересах якого діє представник-адвокат Візінський Василь Васильович, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , жительки АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , жителя АДРЕСА_1 , в якому просить визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в цілому.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_4 був головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 23.09.1987. Відповідно до довідки Ясеневопільнівської сільської ради від 11.12.2019 № 943, станом на 15.04.1991 в господарстві в АДРЕСА_1 були зареєстровані: голова двору ОСОБА_4 , дружина ОСОБА_2 (відповідач), син ОСОБА_3 (відповідач), син ОСОБА_5 (після зміни імені ОСОБА_1 ).

На момент припинення колгоспного двору його членами були: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ). Тобто право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну часткову власність членів припиненого колгоспного двору в рівних частинах по 1/4 частці кожного.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Він мав у власності частку житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Померлий ОСОБА_4 залишив заповіт, відповідно до якого все своє майно заповів синові ОСОБА_1 .

Отже, Позивач має право на 1/4 частку житлового будинку як спадкоємцю після смерті ОСОБА_4 .

Позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. Проте, згідно із постанови державного нотаріуса, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що господарство, головою якого був ОСОБА_4 , відносилось до колгоспного двору, а отже кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15.04.1991, належить відповідна частка житлового будинку. Проте, частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору, не визначені.

15 червня 2023 року відкрито провадження у даній цивільній справі.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду на розгляд судді Федів Л.М. передано матеріали справи за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності за кожним на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_4 був головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 23.09.1987.Відповідно до довідки Ясеневопільнівської сільської ради від 11.12.2019 № 943, станом на 15.04.1991 в господарстві в АДРЕСА_1 були зареєстровані: голова двору ОСОБА_4 , дружина ОСОБА_2 (відповідач), син ОСОБА_3 (відповідач), син ОСОБА_5 (після зміни імені ОСОБА_1 ).На момент припинення колгоспного двору його членами були: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 . Тобто право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну часткову власність членів припиненого колгоспного двору в рівних частинах по 1/4 частці кожного.Колгоспний двір був припинений 15.04.1991 р., коли був введений в дію ЗУ «Про власність», а тому станом на 15.04.1991 р. позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належало право власності по 1/4 частці майна у колгоспному дворі, як його членам, що не втратили право на частку в його майні.Таким чином, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 мають право на 1/4 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 02 серпня 2023 року зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частки житлового будинку (справа №342/932/23) прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник-адвокат Візінський Василь Васильович, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок(справа № 342/679/23), присвоєно об`єднаній справі № 342/679/23.

15 серпня 2023 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 09.30 год. 05 вересня 2023 в приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (м. Городенка вул. Героїв Євромайдану, 7, зал судових засідань № 2).

Учасники справи в судове засідання 05 вересня 2023 року не з`явилися.

Представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 - адвокат Візінський Василь Васильович до суду подав заяву, в якій просив судовий розгляд даної справи проводити за відсутності позивача та його представника. Заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, позов просять задовільнити. Одночасно, не заперечують проти задоволення зустрічних позовів відповідачів. Відповідачі (позивачі за зустрічним позовом) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до суду подали заяви, в яких просили судовий розгляд даної справи проводити за їх відсутності. Заявлені зустрічні позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовільнити. Позов визнають частково, з урахуванням поданих зустрічних позовних заяв.

Ч.3 ст.211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті).

Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Із копії свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 23 вересня 1987 року, виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 173 від 12 серпня 1987 р., вбачається, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 . Зазначений жилий будинок (домоволодіння) в цілому зареєстрований в Коломийському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_4 та записаний в реєстрову книгу за реєстровим № 495 від 23.09.1987.

Господарство, головою якого був ОСОБА_4 , 1947 р.н. знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (колишня АДРЕСА_3 ), що стверджується довідкою № 944 від 11.12.2019, виданою виконавчим комітетом Ясенево-Пільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 345246156 від 05.09.2023 слідує, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок АДРЕСА_1 , відсутні.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

За домогосподарством, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , закріплені земельні ділянки, а саме: 0,1100 га для будівництва і обслуговування житлового будинку; 0,9500 га для ведення особистого селянського селянського господарства; 0,2296 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що доводиться довідкою № 155 від 01.06.2022, виданою Ясенево-Пільнівським старостинським округом Городенківської міської ради.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 встановлено, що житловий будинок споруджено в 1977/1991 р.р., господарські будівлі та споруди споруджено в 1980, 1988 та 1991 та роках.

Згідно Звіту про оцінку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, складеного ФОП ОСОБА_6 на підставі договору № 01018/С від 09.12.2022, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 станом на 09.12.2022 становить - 199 821 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

У зв`язку із набранням чинності Закону України «Про власність», з 15 квітня 1991 року колгоспні двори припинили своє існування, а правовідносини щодо майна колгоспного двору змінилися, оскільки належне на праві сумісної власності майно колгоспного двору трансформувалося у спільну часткову власність колишніх членів колгоспного двору.

За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Отже, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї).

Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Станом на 15.04.1991 в господарстві в АДРЕСА_1 були зареєстровані: голова двору ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дружина ОСОБА_2 , 1952 р.н., син ОСОБА_3 , 1973 р.н., син ОСОБА_5 , 1977 р.н., що стверджується довідкою № 943 від 11.12.2019, виданою виконавчим комітетом Ясенево-Пільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області.

Як слідує із копії свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_1 , виданого 15.11.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , змінив ім`я на ОСОБА_1 , про що в Книзі реєстрації зміни імені 15 листопала 2006 року зроблено відповідний актовий запис за № 78.

Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності по 1/4частці належав колишнім членам колгоспного двору- ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (після зміни імені ОСОБА_1 ).

Згідно ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч. 2 ст. 1236 ЦК України).

За життя, 01.02.2017 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель села Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області, на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження, що зареєстровано в журналі реєстрації нотаріальних дій за №11, яким житловий будинок, який належить на правах особистої власності, все майно, де б воно не було із чого воно б не складалося і усю спадщину та права, які належать на момент складання заповіту та після його смерті, в тому числі: земельні ділянки (паї) згідно державних актів серії ЯЖ № 550449, серія ЯЖ № 550450 заповів синові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Даний заповіт є чинний, зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 60240109, що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №58903415 від 26.12.2019.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 72 років в с. Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області, про що 29 липня 2019 року складено відповідний актовий запис за № 21, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого 29 липня 2019 року виконкомом Ясенево-Пільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Згідно ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , актовий запис № 21 від 29.07.2019, на час смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; на час смерті за даною адресою разом із ним були зареєстровані: дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , невістка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , онук ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , онука ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , що доводиться довідкою № 154 від 01.06.2022, виданою Ясенево-Пільнівським старостинським округом Городенківської міської ради.

Про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_2 стверджується копією свідоцтва про народження (повторне) серія НОМЕР_3 , виданого 15.11.2006.

ОСОБА_4 , 1947 року народження та ОСОБА_9 , 1952 року народження, з 10.11.1970 були подружжям, запис № 11 від 10.11.1970, що доводиться копією свідоцтва про одруження серія НОМЕР_4 від 10.11.1970.

Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1273 ЦК України).

Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (ч. 2 ст. 1274 ЦК України).

Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом спадкодавця ОСОБА_4 , який прийняв спадщину після його смерті, є його син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Городенківська державна нотаріальна контора Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області, на виконання ухвали, надала суду належним чином засвідчену копію спадкової справи № 435/2019 (номер у Спадковому реєстрі № 65306083), заведену після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якої вбачається, що спадщину прийняв спадкоємець за заповітом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,який 26.12.2019 подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини за заповітом. Дружина спадкодавця - ОСОБА_2 подала до нотаріуса заяву про відмову від обов`язкової частки.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

До складу спадщини ОСОБА_4 входить частка житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору.

При зверненні ОСОБА_1 до державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 на житловий будинок АДРЕСА_1 , нотаріус відмовила у зв`язку з тим, що вищезгадане господарство, головою якого був ОСОБА_4 , відносилось до колгоспного двору, а отже кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку; проте, частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору, не визначені, що доводиться постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 689/02-31 від 17.05.2023.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.

З матеріалів справи вбачається, що спадковий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 належав до колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_4 ; станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (після зміни імені ОСОБА_1 ).Кожному із них належала частка в спадковому житловому будинку по 1/4 кожному. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Судом встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв спадкоємець за заповітом ОСОБА_1 .

Через реєстрацію житлового будинку як колгоспного двору, ОСОБА_1 не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.

Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що:

- позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення, а саме за позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) слід визнати право власності на 2/4 (1/4 успадкована після смерті батька ОСОБА_4 , 1/4 належить йому як колишньому члену колгоспного двору)частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 ;в іншій частині позовуслід відмовити;

- зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає до задоволення, а саме за відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) слід визнати право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 , що належав до колгоспного двору, членом якого вона була;

- зустрічний позов ОСОБА_3 підлягає до задоволення, а саме за відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) слід визнати право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 , що належав до колгоспного двору, членом якого він був.

При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1261, 1268-1270, 1273-1274, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати заОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 2/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовуОСОБА_1 відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Місце проживання позивача (відповідача за зустрічним позовом)ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 .

Місце проживання відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 .

Місце проживання відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_3 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 .

Судове рішення складено 05.09.2023.

Суддя: Федів Л. М.