Справа № 305/1404/22
Провадження по справі 2/305/42/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.07.2023 року м. Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області у складі: судді Попової О.М., при секретарі судового засідання Грегірчак А.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області та ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Державний реєстратор Рахівської міської ради Петращук Іван Васильович, про визнання незаконними та скасування рішень Кобилецько-Полянської селищної ради та державної реєстрації прав на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Рахівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області та ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Державний реєстратор Рахівської міської ради Петращук І.В., про визнання незаконними та скасування рішень Кобилецько-Полянської селищної ради від 25.12.1997 року, № 555 від 22.09.2020 року, № 564 від 17.11.2020 року та державної реєстрації прав на земельну ділянку.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вона є власником житлового будинку, з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.04.2020 року. Право власності на вказане нерухоме майно, позивачкою набуто на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.04.2020 року, після смерті бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В свою чергу, спадкове майно, належало останній на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконкомом Кобилецько-Полянської селищної ради від 11 червня 1973 року. Вказаний житловий будинок з господарськими будівлями знаходиться на земельній ділянці, площею 0,04 га, зареєстрованій згідно запису в книзі реєстрації власників земельних ділянок та землекористувачів Кобилецько-Полянської селищної ради, за ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.5 ст. 20 ЗК УРСР 1970 року, норми якого діяли на момент виникнення у ОСОБА_3 права користування вказаною земельною ділянкою, - право землекористування громадян, які проживають в сільській місцевості, засвідчується записами в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій та погосподарських книгах сільських Рад, а в містах і селищах міського типу - в реєстрових книгах виконавчих комітетів міських, селищних Рад народних депутатів. Таким чином, право користування земельною ділянкою пл. 0,04 га ОСОБА_3 набула у встановленому, на той час, порядку. Окрім цього, згідно архівного витягу з рішення Кобилецько-Полянської селищної Ради народних депутатів від 22.04.1996 року Про відведення земельних ділянок під будівництво індивідуальних житлових будинків та господарських споруд, торгових точок, під дорогу, городництво, сінокосіння, розкорчовку та передачу земельних ділянок у приватну власність, вирішено згідно поданих заяв керуючись Декретом Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року №15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» передати безкоштовно у приватну власність земельні ділянки для обслуговування індивідуальних житлових будинків ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 0,04 га. У зв`язку з набуттям права власності на житловий будинок у порядку спадкування у позивачки виникло також право користування земельною ділянкою, на якій розміщений цей будинок, на умовах попереднього користування, а також право спадкоємця набути у власність земельну ділянку площею 0,04 га на підставі Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок".

Згодом, у квітні 2020 року до позивачки звернувся син суміжного землекористувача ОСОБА_2 (відповідачки), мешканець АДРЕСА_1 з проханням підписати акт погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами, а також акт прийому-передачі межових знаків на зберігання від 10.04.2020 року, згідно яких остання мала намір виготовити правовстановлюючі документи на земельну ділянку площею 0,0936 га, в тому числі і на частину земельної ділянки, зареєстрованої за належним позивачці будинком по АДРЕСА_1 , площею 0,04 га.

Після відмови позивачки від підписання, вказаних актів, 14.09.2020 року позивачку було запрошено на засіданні земельної (узгоджувальної) комісії Кобилецько-Полянської селищної ради, де під час розгляду спірного питання, мотивуючи відмову від підписання вказаних актів, позивачка пояснювала, що межа між земельними ділянками зазначена неправильно, оскільки відповідно до наявних в неї документів, земельна ділянка, яка перебуває у її користуванні має протяжність до річки ОСОБА_4 і площу 0,04 га, а згідно меж у технічній документації відповідачки її площа зменшується до 0,02 га, на підтвердження чого ОСОБА_1 (позивачкою) було надано схему присадибних ділянок, станом на 1995 рік, із встановленням площ, конфігурацій та лінійних розмірів земельних ділянок, на якій відображено проходження межі між земельними ділянками позивачки та відповідачки, яке існувало останніх кілька десятиліть. Вказана схема була складена та підписана уповноваженими особами органу місцевого самоврядування, за наслідками інвентаризації земельних ділянок та розгляду земельного спору в 1995 році між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , з приводу проходження межі між їхніми земельними ділянками. Незважаючи на доводи позивачки, 14.09.2021 року, комісія вирішила погодити межу між земельними ділянками позивачки та відповідачки без підпису позивачки в акті погодження меж земельної ділянки у спосіб зазначений у технічній документації ОСОБА_2 .

В подальшому, на звернення позивачки, Кобилецько-Полянською селищною радою, їй надано копію рішення від 22.09.2020 року №555 Про затвердження рішення земельної (узгоджувальної) комісії селищної ради, яким затверджено рішення земельної (узгоджувальної) комісії від 11 вересня 2020 року, протокол №55 та погоджено існуючу межу між земельною ділянкою вказаною в технічній документації щодо встановлення (відновлення) в натурі на (місцевості) громадянки ОСОБА_2 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 , площею 0,0936 га та присадибною земельною ділянкою громадянки ОСОБА_1 (суміжного землекористувача) без її підпису в акті погодження меж земельної ділянки та в разі не згоди з даним рішенням сторонам рекомендовано звернутися до суду.

Наступним рішенням Кобилецько-Полянської селищної ради від 17 листопада 2020 року №564, про наявність якого позивачка дізналася в лютому 2021 року, відповідачем затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянці ОСОБА_2 , мешканці АДРЕСА_1 , площею 0,0936 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території АДРЕСА_1 , а також надано останній у власність зазначену земельну ділянку з кадастровим номером :14:001:0169.

Звернувшись за правою допомогою, позивачка отримала інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якої земельна ділянка за кадастровим номером :14:001:0169, площею 0,0936 га, 08.12.2020 року, державним реєстратором Петращук І.В. зареєстрована за ОСОБА_2 .

Крім цього, під час розгляду цивільної справи №305/1638/21, в підготовчому судовому засіданні, 20.01.2022 року, представником відповідача ОСОБА_2 заявлено клопотання про приєднання до матеріалів справи наступних доказів: копії виписки з рішення Кобилецько-Полянської селищної ради від 25.12.1997 року, копії акта погодження меж земельної ділянки та схеми перенесення в натуру меж земельної ділянки. Вказаним рішенням Кобилецько-Полянської селищної ради від 25.12.1997 року, копію виписки з якого долучено до матеріалів справи, - вирішено передати у приватну власність гр. ОСОБА_5 (спадкодавцю відповідача ОСОБА_2 ) земельну ділянку розміром 0,10 га для обслуговування індивідуального житлового будинку в АДРЕСА_1 . Водночас, про існування рішення позивачці не було відомо до моменту надання копії такого рішення її представнику, у підготовчому засіданні 20.01.2022 року, що в свою чергу перешкоджало своєчасному зверненню до суду з позовом про його оскарження.

Позивачка вважає, що відповідачка ОСОБА_2 незаконно оформила право власності на земельну ділянку під кадастровим номером :14:001:0169, площею 0,0936 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 оскільки під час виготовлення правовстановлюючих документів недотримала встановленого законом порядку та з порушенням моїх прав.

Всупереч Інструкції закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) під час встановлення та закріплення межовими знаками меж між земельними ділянками позивачки та відповідачки в натурі, позивачка не була присутня, оскільки мене ніхто не повідомляв про дату та час проведення робіт, натомість такі було проведено умисно без її відома, що унеможливило висловити позивачці свої міркування з приводу дійсного проходження межі та надати відповідні докази на їх підтвердження.

Крім того, незважаючи на вимоги Земельного кодексу України відповідачка ОСОБА_2 , достовірно знаючи про фактичні обставини користування сім`єю позивачки земельною ділянкою площею 0,04 га, її розмір та реальні межі, не вжила заходів щодо спільного погодження межі та встановлення межових знаків, внаслідок чого набула у власність частину земельної ділянки, зареєстрованої за належним позивачці житловим будинком АДРЕСА_1 , що унеможливлює реалізацію позивачкою у встановленому законом порядку конституційного права на землю у відповідному розмірі. А також всупереч положень ЗК України, Кобилецько-Полянська селищна рада, приймаючи 25.12.1997 року, рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність гр. ОСОБА_5 та про затвердження рішення земельної (узгоджувальної) комісії, а також рішення про затвердження технічної документації та надання у власність земельної ділянки ОСОБА_2 , залишила поза увагою ту обставину, що станом на час прийняття оскаржуваних рішень, ні рішення органу місцевого самоврядування, ні рішення суду про вилучення від ОСОБА_3 чи ОСОБА_1 спірної земельної ділянки, не ухвалювалося. Наведене свідчить про те, що оскаржуваними рішеннями Кобилецько-Полянська селищна рада, погодила межу та надала відповідачці ОСОБА_2 у власність земельну ділянку, яка знаходилася у користуванні позивачки і не була від неї вилучена у встановленому законом порядку.

Як вбачається з технічної документації із землеустрою, виготовленої на замовлення ОСОБА_2 така виготовлялась в порядку передбаченому ст. 55 Закону України «Про землеустрій», в ній міститься витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 , в якому не обумовлено площу земельної ділянки на якій знаходиться вказаний будинок. Будь-які інші дані на підтвердження обставин розташування будинку АДРЕСА_2 на земельній ділянці площею 0,0936 га в технічній документації також відсутні. Відтак підстав вважати, що житловий будинок відповідача ОСОБА_2 , розташований на земельній ділянці площею 0,0936 га, не має, а тому виготовлення технічної документації в порядку, передбаченому ст. 55 Закону України «Про землеустрій» не відповідає вимогам закону.

На замовлення представника позивачки, ТОВ «ГЕО-ЗЕМЛЯ» було проведено зйомку фактичного користування земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , виконано роботи по оцифруванню схеми присадибних ділянок №5 та №7 завіреної головою та землевпорядником Кобилецько-Полянської селищної ради, а також камеральні роботи по накладенню даних документів на фактичне користування. В подальшому, на підставі виконаних ТОВ «ГЕО-ЗЕМЛЯ» робіт та наявних в розпорядженні позивача матеріалів, за заявою мого представника, було проведено судове земельно-технічне та будівельно-технічне дослідження, за результатами якого судовим експертом Корчинським Р.Б. складено висновок експерта №162 від 27.08.2021 року.

Вказаним висновком експерта підтверджується та обставина, що відповідно до копії схеми присадибних земельних ділянок, розташованих в АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , які належать гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_5 підписаною уповноваженими особами Кобилецько-Полянської селищної ради, суміжні земельні ділянки вищезазначених громадян наближені конфігураціями до неправильних прямокутників, площа земельної ділянки ОСОБА_3 складає 0,043 га, площа земельної ділянки ОСОБА_5 складає 0,056 га., а згідно до збірного кадастрового плану земельних ділянок з відображенням координат поворотних точок земельних ділянок, розташованих в АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , виготовленого ТОВ «ГЕО-ЗЕМЛЯ», в 2021 році: земельна ділянка, яка належить ОСОБА_1 загальною площею 0,0197 га, конфігурація земельної ділянки неправильна прямокутна трапеція; земельна ділянка, яка належить ОСОБА_2 загальною площею 0,0936 га, конфігурація даної земельної ділянки складний багатокутник. Накладанням площ відповідно до копії збірного кадастрового плану накладання зміненої оцифрованої схеми земельних ділянок АДРЕСА_1 та №7 змінені під фактичні межі зовнішніх суміжних користувачів із збереженням площ схеми присадибних земельних ділянок, з відображенням координат поворотних точок виготовленого ТОВ «ГЕО-ЗЕМЛЯ» встановлено, що при умові накладання схеми присадибних земельних ділянок в АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ( ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ) на фактичне користування земельними ділянками за цією ж адресою можна зробити висновок, що: земельна ділянка, яка була виділена ОСОБА_3 відрізняється за конфігурацією, лінійними розмірами та площею в сторону зменшення (0,0197 проти 0,043 га); земельна ділянка гр. ОСОБА_5 відрізняється за конфігурацією, лінійними розмірами та площею в сторону збільшення (0,0936 проти 0,056 га). В результаті проведення коригувань зовнішніх меж (через відсутність претензій до суміжних землекористувачів) конфігурація та лінійні розміри земельних ділянок гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) та гр. ОСОБА_2 ( ОСОБА_5 ) частково зміняться, однак площі земельних ділянок відповідатимуть заявленим, за рахунок встановлення факту наявності залишкової площі, яка перебуває у фактичному використанні гр. ОСОБА_2 .

Внаслідок прийняття оскаржуваних рішень Кобилецько-Полянська селищна рада уможливила оформлення відповідачем ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку, за рахунок землі, необхідної для будівництва та обслуговування належного мені на праві власності будинку, залишивши у моєму користуванню земельну ділянку площею меншою ніж, передбачено вимогами нормативно правових актів щодо відповідної забудови. Так, згідно вищевказаного висновку експерта №162 від 27.08.2021 року, відповідно до ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» у відповідності до таб. №6.6 мінімальна рекомендована площа незблокованої садибної забудови становить 0,05 га (500 м2).

Оскільки, прийняття незаконних рішень Кобилецько-Полянською селищною радою, правонаступником якої являється Великобичківська селищна рада та відповідно реєстрація права власності за відповідачем ОСОБА_2 на земельну ділянку в розмірі 0,0936 га грубо порушує моє конституційне право на землю я змушена звернутися за захистом своїх прав до суду.

Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 08.09.2022 року було призначено підготовче судове засідання у вказаній цивільній справі.

В підготовче судове засідання представник відповідача Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області не з`явився надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, вказавши, що вони заперечують проти задоволення позовних вимог. Відзиву чи письмових пояснень щодо позову від останніх до суду не надходило.

В підготовче судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Телегазій В.І. не з`явився надав до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання за його відсутності, а також надав клопотання про виклик та допит у судовому засіданні свідка. Відзиву чи письмових пояснень щодо позову від відповідачки чи її представника до суду не надходило.

В підготовчому судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву у повному обсязі та просив призначити справу до розгляду по суті.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Державний реєстратор Рахівської міської ради Петращук І.В., в підготовче судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 20.01.2023 року дану цивільну справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

У судовому засіданні, яке відбулось 03.04.2023 року представник позивача адвокат Полгар М.З. підтримав позовні вимоги з підстав викладених у мотивувальній частині позову. Представник відповідача адвокат Телегазій В.І. заперечував щодо позовних вимог, без надання будь-яких пояснень щодо предмету спору. Крім того, у вказаному судовому засіданні було вирішено питання про виклик свідку по клопотанню представника відповідача.

У судовому засіданні, яке відбулось 10.05.2023 року, представник відповідача зазначив, що не зміг забезпечити свідка, оскільки останній не зміг прибути у зв`язку з сімейними обставинами. Крім того у вказаному судовому засіданні було досліджено письмові докази, які були додані позивачкою до позову.

В судове засідання, яке відбулось 25.07.2023 року, відповідачка та її представник, будучи належно повідомленими не з`явились причини неявки суду не повідомили. Також у вказане судове засідання не з`явився свідок ОСОБА_6 .. Представник позивача у вказаному судовому засіданні повторно підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, в судові засідання при розгляді справи по суті, не з`явився надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, вказавши, що вони заперечують проти задоволення позовних вимог.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Державний реєстратор Рахівської міської ради Петращук І.В., в судові засідання при розгляді справи по суті, не з`явився надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що не заперечує щодо задоволення позову.

В судове засідання призначене на 27.07.2023 року для проведення судових дебатів сторони по справі не з`явились.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи вище викладене, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст.3 цього ж Кодексу - цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише уразі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України, ч.1 ст.4 ЦПК України).

Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради України і Кабінету міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції (ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч.5 ст. 20 ЗК УРСР 1970 року, норми якого діяли на момент виникнення у ОСОБА_3 права користування вказаною земельною ділянкою, - право землекористування громадян, які проживають в сільській місцевості, засвідчується записами в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій та погосподарських книгах сільських Рад, а в містах і селищах міського типу - в реєстрових книгах виконавчих комітетів міських, селищних Рад народних депутатів.

Пунктом 1 Розділу X Перехідні положення ЗК України, - установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 статті 120 ЗК України (в ред. станом на момент оформлення спадщини), - у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, можна зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.

За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику (відповідний правовий висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 року у справі № 689/26/17, провадження № 14-47цс20 та Постанові Верховного Суду від 21.07.2021 року у справі № 286/4155/18, провадження № 61-12235св19).

Відповідно до п.2.1. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом №376 Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 року, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а згідно п. 2.3. цієї Інструкції, - комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

В свою чергу, згідно п. 3.12. Інструкції закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур`єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Частиною 3 статті 103 ЗК України, якою визначено зміст добросусідства, передбачено що власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням, додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Відповідно до ч.1 ст. 106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними, а згідно ст. 107 цього ж Кодексу, - основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Згідно статті 149 Земельного кодексу України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. У разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки питання вирішується в судовому порядку.

Окрім цього, відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 55 Закону України «Про землеустрій», - встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів та здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). А згідно ч.9 цієї ж статті, якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельної ділянки державної чи комунальної власності у власність чи користування, на якій розташовано житловий будинок, право власності на який зареєстровано, така технічна документація розробляється на замовлення власника житлового будинку без надання дозволу Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України.

Відповідно до п. «ґ» ч.1 ст.5 ЗК України, земельне законодавство базується на принципі забезпечення гарантій прав на землю.

Стаття 19 Конституції України зобов`язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Статтею 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права та інтереси.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ч. 1 ст. 155 ЗК України).

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення таких відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно, до правової позиції викладеної у Постанові КГС ВП від 11.02.2020 року у справі №915/572/17, навіть якщо буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав дотримався законодавства при внесенні запису про проведену державну реєстрацію права за іншою особою, це не є перешкодою для задоволення позову щодо скасування цього запису, якщо наявність такого запису порушує права чи охоронювані законом інтереси позивача.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги думку сторін по справі, суд погоджується з наведеними доводами позивачки, у позовній заяві, крім того суд зазначає, що інших доводів чи доказів, сторонами по справі, суду не надано, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи що позов задоволено у повному обсязі суд, стягує з відповідачів на користь позивачки, понесені нею судові витрати, а саме: 3969,60 грн. (сума судового збору), 13041,60 грн. вартість судового земельно-технічного та будівельно-технічного дослідження. Стягнення іншої частини судових витрат, а саме 12 000 грн. вартість витрат на професійну правничу допомогу, не підлягає задоволенню, у зв`язку з недоведеністю, а саме не наданням письмових доказів про понесення таких витрат.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 14, 19, 41, 55 Конституції України, ст.ст.16, 21 ЦК України, ст.ст. 5, 81, 103, 106, 107, 120, 149, 152, 155, п.1 Розділу Х Перехідні положення ЗК України, ст. 20 ЗК УРСР 1970 року, ст. 55 ЗУ «Про землеустрій», ст.ст.2, 3, 4, 12, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 280, 352 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області та ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Державний реєстратор Рахівської міської ради Петращук Іван Васильович, про визнання незаконними та скасування рішень Кобилецько-Полянської селищної ради та державної реєстрації прав на земельну ділянку, - задовольнити.

Визнати незаконними та скасувати:

-рішення дев`ятої сесії двадцять другого скликання Кобилецько-Полянської селищної ради народних депутатів від 25.12.1997 року Про приватизацію земельних ділянок, в частині передачі у приватну власність гр. ОСОБА_5 земельної ділянки розміром 0,10 га для обслуговування індивідуального житлового будинку в АДРЕСА_1 .

-рішення ХХХХІ сесії VIІ скликання Кобилецько-Полянської селищної ради від 22.09.2020 р. № 555 «Про затвердження рішення земельної (узгоджувальної) комісії селищної ради, яким затверджено рішення земельної (узгоджувальної) комісії від 11 вересня 2020 року, протокол №55 та погоджено існуючу межу між земельною ділянкою вказаною в технічній документації щодо встановлення (відновлення) в натурі на (місцевості) громадянки ОСОБА_2 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 , площею 0,0936 га та присадибною земельною ділянкою громадянки ОСОБА_1 (суміжного землекористувача) без її підпису в акті погодження меж земельної ділянки;

-рішення ХХХХІІ сесії VIІ скликання Кобилецько-Полянської селищної ради від 17 листопада 2020 року №564 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості)», яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянці ОСОБА_2 , мешканці АДРЕСА_1 , площею 0,0936 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території АДРЕСА_1 , а також надано останній у власність зазначену земельну ділянку з кадастровим номером :14:001:0169.

Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер: 55617608 від 10.12.2020 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236, номер запису про право власності 39627062 на земельну ділянку кадастровий номер :14:001:0169, площею 0,0936 га, за ОСОБА_2 , а також відповідний запис про державну реєстрацію права власності.

Стягнути з відповідачів: Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області (код ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь позивачки ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати, які складаються: із сплаченого судового збору 3969 (три тисячі дев`ятсот шістдесят дев`ять) гривень 60 копійок, 13041 (тринадцять тисяч сорок одна) гривня 60 копійок вартості судового земельно-технічного та будівельно-технічного дослідження, разом 17011 (сімнадцять тисяч одинадцять) гривень 20 копійок, у рівних долях по (одній другій) частині з кожного, а саме по 8505 (вісім тисяч п`ятсот п`ять) гривень 60 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 01.08.2023 року.

Суддя О.М. Попова