ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/696/23 Справа № 433/2893/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Ляшенко М.А. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2023 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

за участю секретаря Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області, Привільської сільської ради Троїцького району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 22 грудня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

12 грудня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його троюрідна тітка ОСОБА_3 , яка при житті залишила нотаріально посвідчений заповіт від 04 березня 2016 р., яким заповіла усе належне їй на час смерті майно позивачу ОСОБА_1 .

Однак, оформити спадщину позивач у встановленому законодавством порядку не мав можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно, належне на час смерті заповідачу ОСОБА_3 .

Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 22 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , а саме:

житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: А,а,г житловий будинок; Е,Ж,ісараї; З убиральня; ПГ погріб; 1-3 огорожа; 4- колодязь; 5 водопровід;

присадибну земельну ділянку площею 0,1500 га, посвідчену державним актом серії ЯЛ № 859609 від 14.10.2011 року, кадастровий номер :05:002:0175;

земельну ділянку площею 10,7275 га, розташовану на території Привільської сільської ради Троїцького району Луганської області, посвідчену державним актом серії ЛГ № 038811 від 19.03.2003 року, кадастровий номер :03:002:0081;

земельну частку (пай) розміром 14,39 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП «Привілля» посвідчену земельним сертифікатом серії ЛГ № 0154063 від 27.09.2002 року;

грошові кошти, які знаходяться на депозитному рахунку у ТВБВ «Ощадбанк» розташоване за адресою: АДРЕСА_2 на імя ОСОБА_4 (паспортні дані : НОМЕР_1 , виданий Троїцьким РВ УМВД України в Луганській області , 07 березня 1999 року) (том 1 а.с.45).

Особа, яка не брала участі у вказаній вище справі, ОСОБА_2 у порядку ст. 292 ЦПК України звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Троїцького районного суду Луганської області від 22 грудня 2016 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, зазначивши, що оскаржуваним рішенням порушені його права (том 1 а.с.83-87).

Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 23 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Троїцького районного суду Луганської області від 22 грудня 2016 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області, Привільської сільської ради Троїцького району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно відмовлено (том 1 а.с.195-197).

Постановою Верховного Суду від 22 травня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Луганської області від 23 серпня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (том 2 а.с.34-38).

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 03 жовтня 2019 року зупинено апеляційне провадження у справі №433/2893/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , який діє через представника ОСОБА_5 на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 22 грудня 2016 року за позовом ОСОБА_1 до Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області, Привільської сільської ради Троїцького району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно до набрання законної сили судовим рішенням в справі № 433/2944/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на спадкове майно, яка перебуває на розгляді у Троїцькому районному суді Луганської області (том 2 а.с.107-108).

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2І02-ІХ в Україні введено воєнний стан.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 06 березня 2022 року №1/0/9-22 Луганський апеляційний суд змінив територіальну підсудність судових справ на Дніпровський апеляційний суд.

У зв`язку з чим вказана цивільна справа передана до Дніпровського апеляційного суду та було проведено автоматизований розподіл даної справи між суддями.

Згідно з даними автоматизованої системи документообігу суду визначено колегію судів: суддя-доповідач Ткаченко І.Ю, судді: Деркач Н.М., Пищида М.М.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 жовтня 2022 року відновлено провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області, Привільської сільської ради Троїцького району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно (том 2 а.с.195-196).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 закрити.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Після смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; присадибна земельна ділянка площею 0,1500 га, посвідчена державним актом серії ЯЛ № 859609 від 14 жовтня 2011 року, кадастровий номер :05:002:0175; земельна ділянка площею 10,7275 га, посвідчена державним актом серії ЛГ № 038811 від 19 березня 2003 року, кадастровий номер :03:002:0081; земельний сертифікат серії ЛГ № 0154063 від 27 вересня 2002 року на земельну частку (пай) розміром 14,39 умовних кадастрових гектарів та грошові кошти, які знаходяться на депозитному рахунку у ТВБВ «Ощадбанк».

На випадок своєї смерті ОСОБА_3 04 березня 2016 року склала заповіт, згідно з яким усе своє майно після своєї смерті заповіла ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просив визнати за ним як спадкоємцем за заповітом право власності на спадкове майно, у зв`язку з відсутністю у нього правовстановлюючих документів.

Звертаючись з апеляційною скаргою, ОСОБА_2 посилався на те, що до участі у справі не залучено спадкоємця після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_2 , який звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на праві представлення свого батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто раніше своєї матері ОСОБА_3 .

Проте колегія суддів не приймає до уваги такі доводи, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 119 ЦПК України 2004 року позивач формулює позовні вимоги і зобов`язаний зазначити належний склад відповідачів у позові, а суд згідно із вимогами пункту 2 частини шостої статті 130 ЦПК України 2004 року уточнити склад осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

На відміну від позивача відповідач це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за цим позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві.

За змістом статті 392 ЦК належним відповідачем є особа учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право спадкоємця на спадкове майно.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з частиною першою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

До спадкування за законом закликаються особи визначені у статтях 12611265 ЦК України лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом.

Під спадкуванням за правом представлення розуміється особливий порядок закликання до спадкування спадкоємців за законом (та деяких інших осіб), коли одна особа у випадку смерті іншої особи, яка є спадкоємцем за законом, до відкриття спадщини нібито заступає її місце і набуває право спадкування тієї частки у спадковому майні, яку отримав би померлий спадкоємець, якби він був живий на момент відкриття спадщини.

Установивши, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на це майно, тому норми статті 1266 ЦК України, тобто спадкування за правом представлення, застосовуються лише щодо відносин спадкування за законом (глава 86 ЦК України).

Доктрина «Nemo pro parte testatus, pro parte intestatus decedere potest» «Не може бути спадкування в одній частині майна за заповітом, а в іншій за законом», вказує на те, що до спадкування за заповітом на одне і те ж майно не може бути закликаний і спадкоємець за заповітом, і спадкоємець за правом представлення, оскільки це суперечить главі 85 ЦК України. Право представлення не може застосовуватися при спадкуванні за заповітом, тобто ab intestato спадкування всупереч заповіту. За змістом статті 1266 ЦК України спадкування за правом представлення має місце за умови, визначених частиною другою статті 1223 ЦК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 не є спадкоємцем за заповітом, та не має права на спадщину після смерті ОСОБА_3 у порядку представлення свого батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до смерті своєї матері ОСОБА_3 , колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуваним рішенням права апелянта ОСОБА_2 не порушуються.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилався на позов пред`явлений ним до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Троїцького районного нотаріального округу Луганської області Гапочка Ельвіра Георгіївна, про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на спадкове майно.

З ЄДРСР встановлено, що рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 29 вересня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Троїцького районного нотаріального округу Луганської області Гапочка Ельвіра Георгіївна, про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на спадкове майно, - відмовлено, вказане рішення оскаржувалось в апеляційному порядку та Постановою Луганського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року залишено без змін.

Оскільки рішенням суду першої інстанції не вирішувались питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_2 , тому він не відноситься до кола осіб, які у відповідності до положень статті 352 ЦПК України мають право апеляційного оскарження рішення у даній справі.

Доводи скаржника щодо наявності у нього права на апеляційне оскарження рішення суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України апеляційний суд закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

За таких обставин, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст. 352, 362, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 22 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області, Привільської сільської ради Троїцького району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно - закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: