КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 757/3017/23

20 грудня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Музичко С.Г.

- Болотова Є.В.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 серпня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Матійчук Г.О., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних та інфляційних нарахувань,-

в с т а н о в и в:

У січні 2023 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» (далі - ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК») заборгованість у розмірі 142 906, 25 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позову зазначено, що 24.04.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Київ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №010/2008 про надання кредиту у розмірі 500 000, 00 грн. під 22, 8 річних на строк до 23.04.2011 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 28.08.2008 року було укладено із ОСОБА_2 договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов`язується перед кредитором, по першій його вимозі, своєчасно і в повному обсязі, незалежно від будь-яких причин, відповідати по кредитному договору №010/2008 від 24.04.2008 року, в такому ж розмірі і з тими ж обов`язками, як і позичальник по поверненню кредиту в розмірі 500 000,00 грн та відсотків по ньому на умовах, вказаних в кредитному договорі.

10.08.2012 року рішенням Печерського районного суду м. Києва у справі №2- 2190/2012 позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» 1 070 550, 20 грн. заборгованості за кредитним договором №010/2008 від 24.04.2008 року, 1 820,00 грн. судових витрат.

12.11.2012 року Печерським районним судом м. Києва видано виконавчі листи на виконання вищевказаного рішення по справі №2-2190/2012 від 10.08.2012 року.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання участі держави у виведенні з ринку Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» від 11 лютого 2015 року №61 установлено, що держава в особі ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» бере участь у виведенні Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» з ринку шляхом придбання його активів та зобов?язань у разі віднесення Національним банком Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» до категорії неплатоспроможних.

19 червня 2015 року між ПАТ «Акціонерний банк «Київ» в особі уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «АКБ «КИЇВ» Кічука О.І. (неплатоспроможний банк) та ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» (приймаючий банк) укладено договір про передачу приймаючому банку активів і зобов`язань неплатоспроможного банку від 19 червня 2015 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.10.2015 року, справа №757/37190/15-ц, задоволено заяву ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та замінено сторону виконавчого провадження НОМЕР_3 та НОМЕР_4 з виконання судового рішення Печерського районного суду міста Києва від 10.08.2012 року у цивільній справі №2-2190/12.

Вважає, що у зв?язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору та рішення суду, відповідно до ст. 625 ЦК України банк має право вимагати від відповідачів сплатити 3 % річних від простроченої суми та суму збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення коштів стягнутих згідно рішення суду, та не погашених, за період із 12.03.2017 року по 23.02.2022 року, що становить 142 906, 25 грн, з них : 3% річних - 38 254,32 грн; сума збільшення заборгованості із урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення - 104 651,93 грн, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

16.05.2023 року надійшов відзив відповідача, у якому просить відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві. Зокрема, у відзиві зазначено, що позивачем в рамках цієї справи заявлено вимогу про стягнення 142 906, 25 грн. з відповідачів, 3 % річних від простроченої суми та суму збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення коштів стягнутих згідно рішення суду та непогашених, за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року, з них: 3% річних - 38 254, 32 грн; сума збільшення заборгованості із урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення - 104 651,93 грн. Натомість, в долучених до позовної заяви документах міститься виписка/особовий рахунок з 24.04.2008 року по 24.10.2022 року, згідно з яким станом на 16.04.2019 року «Відображення в обліку заборгованості позичальників ПАТ АКБ «КИЇВ» на позасистемному обліку згідно с/з №110/33114/2019 від 12.04.2019 року» становить - 169 376, 91 грн. Таким чином, розмір суми заборгованості за кредитним договором, яка використовувалась позивачем для розрахунку 3% річних на інфляційних збільшень є абсолютно необґрунтованим. Крім того, стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за період із 12.03.2017 року по 23.02.2022 року є необґрунтованим, оскільки невиконання боржником грошового зобов?язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов?язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

03.07.2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що нараховані на суму боргу інфляційні втрати і 3 % річних входять до складу грошового зобов?язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов?язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора при знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 28 серпня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» подало апеляційну скаргу в якій вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Посилаючись на ст..ст. 526,599,611,625 ЦК України вказують, що судом першої інстанції не вірно застосовано практику ВС та, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за весь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13.

Від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 надійшли відзиви на апеляційну скаргу в яких вони вказують на законність рішення суду першої інстанції та просять його залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вказують, що посилання апелянта про невірне застосування судом першої інстанції практики Верховного Суду є необґрунтованим, безпідставним та направленим на введення апеляційного суду в оману. Наголошують, що вказана позивачем сума заборгованості за кредитним договором не обґрунтована та не підтверджується матеріалами справи. Наголошу на вірність висновків суду першої інстанції стосовно періоду нарахування боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване рішення не підлягає.

Судом встановлено, що 24.04.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Київ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №010/2008 про надання кредиту у розмірі 500 000, 00 грн під 22, 8 річних на строк до 23.04.2011 року (а.с. 10-12).

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 28.08.2008 року було укладено із ОСОБА_2 договір поруки відповідно до якого поручитель зобов`язується перед кредитором, по першій його вимозі, своєчасно і в повному обсязі, незалежно від будь-яких причин, відповідати по кредитному договору №010/2008 від 24.04.2008 року, в такому ж розмірі і з тими ж обов`язками, як і позичальник по поверненню кредиту в розмірі 500 000,00 грн. та відсотків по ньому на умовах, вказаних в кредитному договорі (а.с. 19-20).

10.08.2012 року рішенням Печерського районного суду м. Києва у справі №2- 2190/2012 позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» 1 070 550, 20 грн. заборгованості за кредитним договором №010/2008 від 24.04.2008 року, 1 820,00 грн. судових витрат (а.с. 21).

12.11.2012 року Печерським районним судом м. Києва видано виконавчі листи на виконання вищевказаного рішення по справі №2-2190/2012 від 10.08.2012 року (а.с. 22-23).

29.11.2012 року постановою державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Шиян О. В. відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа №2-2190/12 від 12.11.2012 року про стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «АКБ «Київ» суми у розмірі 1 072 370, 20 грн, боржник: ОСОБА_2 (а.с. 80).

29.11.2012 року постановою державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Шиян О. В. відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа №2-2190/12 від 12.11.2012 року про стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «АКБ «Київ» суми у розмірі 1 072 370, 20 грн, боржник: ОСОБА_1 (а.с. 81).

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання участі держави у виведенні з ринку Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» від 11 лютого 2015 року №61 установлено, що держава в особі ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» бере участь у виведенні Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» з ринку шляхом придбання його активів та зобов?язань у разі віднесення Національним банком Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» до категорії неплатоспроможних.

19 червня 2015 року між ПАТ «Акціонерний банк «Київ» в особі уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «АКБ «КИЇВ» Кічука О І. (неплатоспроможний банк) та ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» (приймаючий банк) укладено договір про передачу приймаючому банку активів і зобов`язань неплатоспроможного банку від 19 червня 2015 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.10.2015 року, справа №757/37190/15-ц, задоволено заяву ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та замінено сторону виконавчого провадження НОМЕР_3 та НОМЕР_4 з виконання судового рішення Печерського районного суду міста Києва від 10.08.2012 року у цивільній справі №2-2190/12 (а.с. 25-26).

Апеляційний суд зазначає наступне.

За змістом ч. 1 ст. 1046 ЦК, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені ст. 611 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). За відсутності інших підстав, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, так як в охоронних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовий аналіз положень ст. ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-п (провадження № 14-154це18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Верховний суд у постанові від 08.11.2019 по справі № 127/15672/16-ц, дійшов висновку, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Крім цього, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ від 30.03.2020 року Перехідні та прикінцеві положення Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Таким чином, перевіривши наявні у матеріалах справи докази в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання, а відтак, кредитор має право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення до дати виконання рішення суду, а відтак з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 % річних за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року у розмірі 142 906.25 грн.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 13 ст.. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи положення ч. 13 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь апелянта підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору сплаченого за подачу апеляційної скарги у розмірі 4026 грн.

Керуючись ст. 7, 141,367, 376, 255,257,377 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 28 серпня 2023 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних та інфляційних нарахувань задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер платників податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер платників податків НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» (, адреса - м. Київ, вул. Єреванська, 1) заборгованість в розмірі 142 906.25 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі у розмірі по 2013 грн з кожної.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: