Справа № 466/4142/23
Провадження № 4-с/466/34/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 р. м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого-судді Донченко Ю.В.

при секретарі Сирватка Н.В.

Справа 466/4142/23

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: стягувач - ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу м.Києва - Павелків (Вольф) Тетяна Леонідівна, ПП «Консалтингова група «Арго- Експерт» на визнання дій приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни щодо арешту та оцінки майна згідно зі звітом незаконними, -

в с т а н о в и в:

28.03.2023 р. заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною скаргою, просить суд визнати незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни у виконавчому провадженні №56075961 по визначенню вартості майна- садового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 49,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0,0596 га (кадастровий номер :66:613:0018), що має цільове використання - для ведення садівництва та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 ; визнати протиправною виконану суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання ПП «Консалтингова група «АРГО-ЕКСПЕРТ» в особі Романюка Мирослава Васильовича незалежну оцінку вартості майна: садового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 49,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0596 га (кадастровий номер :66:613:0018), що має цільове використання - для ведення садівництва, що належить ОСОБА_1 ; визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни у виконавчому провадженні №56075961 щодо передачі арештованого нерухомого майна на реалізацію (торги) та скасувати заявку від 17.10.2018 року на реалізацію арештованого майна, а саме: земельної ділянки, кадастровий номер :66:613:0018, за адресою: АДРЕСА_1 та садового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 , загальною площею 49,7 кв.м., житловою площею 49,7 кв.м., що розташований на вказаній земельній ділянці .

Скаргу обгрунтовує тим, що 28.03.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф T.Л. на підставі заяви ОСОБА_3 про примусове виконання та виконавчого листа №466/3318/15-ц від 22.09.2015 року, виданого Шевченківським районним судом міста Львова, було відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20.08.2015 pоку, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 928 236,00 грн. основного боргу за договором позики, 659 975,80 грн. інфляційного збільшення суми боргу, 81 557,6 грн. 3% річних, а також 3 354,00 грн. витрат по оплаті судового збору. При цьому на момент відкриття виконавчого провадження залишок за виконавчим документом становив 1 586 625,97 грн. У подальшому приватним виконавцем Вольф Т.Л. в рамках виконавчого провадження провадились виконавчі дії з опису, арешту, оцінки майна боржника, а саме земельної ділянки, кадастровий номер :66:613:0018, площею 0,0596 га та садового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 49,7 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . В результаті проведених приватним виконавцем Павелків (Вольф) T.Л. у виконавчому провадженні № 56075961 без участі боржника ОСОБА_1 виконавчих дій, а саме: на підставі постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 24.09.2018 року Приватним підприємством «Консалтингова Група «АРГО-ЕКСПЕРТ» в особі Романюка Миросла Васильовича був наданий звіт про вартість описаного майна: земельної ділянки, кадастровий номер :66:613:0018, площею 0,0596 га та садового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 49,7 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник ОСОБА_1 зазначає, що на підставі складеного суб`єктом оціночної діяльності висновку, належне йому майно було реалізоване з прилюдних торгів як таке, що не відповідає опису наявного у нього майна і відповідно так звана в даному випвадку, ринкова вартість майна, була свідомо занижена у значно великих розмірах. Також з огляду на те, що суб`єктом оцінювання не проводився огляд (обстеження) об`єкту оцінки, вважає, що наявні всі підстави для визнання незаконними дій приватного виконавця по проведенню оцінки майна та визнання недійсною оцінки майна.

Крім того наголошує, що, про вказані виконавчі дії та дії по оцінці майна також не були повідомлені цивільна дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , яка постійно проживає за вказаною адресою разом з трьома їхніми спільними малолітніми дітьми - ОСОБА_5 , 2011 р.н, ОСОБА_6 , 2012 р.н., ОСОБА_7 , 2015 р.н, а також старшим сином дружини від першого шлюбу ОСОБА_8 , 2001 р.н., який на той час ще проживав разом зі своєю матір`ю. Про проведення будь-яких виконавчих дій також не був проінформований голова Садового Товариства «Червона Троянда», на території якого розташований садовий будинок АДРЕСА_1 - ОСОБА_9 , про що свідчить його довідка-відповідь на запит від 05.06.2019 р. за №358. Таким чином, припускає, що приватним виконавцем та оцінювачем були механічно використані старі технічні документи, взяті з архіву КМ БТІ. На обґрунтування своїх позовних вимог, з метою порівняння, надав в якості доказу копії з оригінальних документів, а саме: копію договору купівлі-продажу від 21.12.2006 p., а також для порівняння копію старого технічного паспорту (виготовлений Київським міським БТІ та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 08.09.2006 р. з наступними корегуваннями 24.11.2006 р.) та нового (виготовлений 03.07.2020 року ТОВ «Проектно Консалтингова Група», з відповідним планом та схемою розташування будівель і споруд) на садові будинки. З наявних документів вбачається невідповідність існуючого нерухомого майна щодо майна, відносно якого на замовлення приватного виконавця була проведена оцінка суб`єктом господарювання. Таким чином, процедура визначення вартості майна та оцінка майна боржника проводилась на підставі недостовірних та неактуальних даних наданих приватним виконавцем, без проведення особистого огляду суб`єктом оціночної діяльності, що призвело до заниження ринкової вартості належного мені майна та безпосередньо вплинуло на права і обов`язки боржника в частині суми погашення якогось боргу за рахунок продажу з прилюдних торгів арештованого майна.

Також приватним виконавцем ОСОБА_10 в порушення Класифікації видів цільового призначення земель (затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 23.07.2010 № 548 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 р. за№ 1011/18306), змінено вид цільового призначення переданої на реалізацію з прилюдних торгів земельної ділянки, кадастровий номер :66:593:0031, площею 0,0596 га, адреса: АДРЕСА_1 . Так, у державному акті на право власності на земельну ділянку Серії ЯД №925869 від 26.06.2007 p., виданому ОСОБА_1 . Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, вид цільового призначення зазначено як «ведення садівництва», тоді як ця ж сама земельна ділянка була передана на реалізацію з прилюдних електронних торгах з наступними класифікаціями видів цільового призначення: «ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби».

Разом з тим, приватний виконавець на момент складання заявки про передачу арештованого майна мав достатньо інформації для перевірки відповідності арештованого майна вимогам вказаного Закону, що й підтверджує той факт, що ним самим у Заявці зауважено, що фактично будинок має значно більшу загальну площу. Проте встановивши факт наявності будинку зі значно більшою площею, у зв`язку з його реконструкцією та перебудовою, а отже невідповідності тим характеристикам та інформації, яка містилась в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вказані вимоги Закону, які мають для виконавця обов`язковий характер, приватний виконавець ОСОБА_10 , умисно не виконала - з відповідним поданням, в порядку ч. 10 ст.440 ЦПК України, про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, до суду не звернулась, відповідний дозвіл суду не отримала, таким чином приховала інформацію про реально існуюче майно, що може означати те, що складений звіт не відповідав вимогам діючого законодавства, а саме: суб`єкт оціночної діяльності користувався недостовірними вихідними даними про фізичні характеристики земельної ділянки та земельних поліпшень, які містились у постанові приватного виконавця Павелків (Вольф) Т.Л. про опис та арешт майна від 04.06.2018 року, що суперечить вимогам п.8, п.26 Національного стандарту №2 «Оцінка нерухомого майна», затвердженого постановою КМУ від 28.10.2004 р. №1442; оцінка проводилась без ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього, який не забезпечила приватний виконавець ОСОБА_10 ; оцінка проводилась у відсутність та без повідомлення ОСОБА_1 та членів його сім`ї, які постійно проживали та проживають у будинку (земельне поліпшення), розташованому на земельній ділянці, будь-яких перешкод у доступі до об`єкту оцінки не чинили; оцінка проводилась, відповідно до якого вартість об`єктів незавершеного будівництва визначається із застосуванням витратного, порівняльного підходів, а також шляхом поєднання усіх методичних підходів. В результаті чого був складений звіт про оцінку майна, який не відповідає вимогам чинного законодавства, що призвело до неправильного визначення як об`єкту оцінки, так і його дійсної вартості та передачі майна на реалізацію через прилюдні торги. Тому вказує, що під час проведення оцінки, за результатами проведення якої складено вказаний звіт, було допущено порушення частини четвертої статті 50 та пункту 2 частини п`ятої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» та пунктів 50, 51, 56 Національного стандарту №1»Загальні засади оцінки майна і майнових прав», що є підставою для визнання протиправною оцінки майна. Передача майна для проведення електронних торгів є фактичним відчуженням вказаної нерухомості без згоди власника нерухомого майна, оскільки внаслідок таких дій приватного виконавця боржник втратив право володіти, розпоряджатися, користуватися ним, а в подальшому це призвело до передачі арештованого майна у власність ОСОБА_11 за наслідками електронних торги, проведених ДП «Сетам» 28 січня 2019 року. Таким чином, приватним виконавцем округу м. Києва Павелків Т.Л. також порушено прямий порядок, встановлений процесуальним законодавством для реалізації майна, який міститься ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, у разі якщо право власності/спеціальне майнове право на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно. Отже, приватний виконавець мав застосувати вказану норму законодавства та не мав права передавати арештоване майно на електронні торги, оскільки вказаною нормою чітко встановлено, обов`язок виконавця на звернення до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно. Вважає дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків (Вольф) Т.Л. у виконавчому провадженні № 56075961 щодо передачі арештованого нерухомого майна на реалізацію (торги) є протиправними, у зв`язку із чим, її заявка від 17.10.2018 року на реалізацію арештованого нерухомого майна, також підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, вважає дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. у виконавчому провадженні №56075961 по визначенню вартості майна та щодо передачі арештованого нерухомого майна на реалізацію є незаконними та протиправними.

Просить скаргу задоволити.

Ухвалою судді від 28.04.2023 поновлено строк ОСОБА_1 для звернення зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павелків (Вольф) Т.Л. та скаргу призначено до розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні 27.07.2023 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_11 про вступ у справу в якості заінтересованої особи та відкладено розгляд справи до 28.08.2023.

У судове засідання 28.08.2023 заявник ОСОБА_1 та його представник повторно не з"явилися, належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили.

Заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи.

Ураховуючи наведене, можна дійти висновку, що суд вжив усіх можливих заходів з використанням передбачених нормами ЦПК процесуальних засобів щодо належного повідомлення учасників справи про час, місце та дату судового засідання.

Суд зазначає, що, ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Слід також враховувати правову позицію Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Пономарьов проти України», згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з"ясувавши фактичні обставини даної справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до наступного висновку.

Виходячи зі змісту ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Т.М. відкрила виконавче провадження ВП №56075961 на підставі виконавчого листа №466/3318/15ц, виданого 22.09.2015 року Шевченківським районним судом м. Львова в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 928 236,00 грн. основного боргу за договором позики, 659 975,80 грн. інфляційного збільшення суми боргу, 81 557,6 грн. 3% річних, а також 3 354,00 грн. витрат по оплаті судового збору. При цьому на момент відкриття виконавчого провадження залишок за виконавчим документом становив 1 586 625,97 грн (а.с.20-23).

24.09.2018 року постановою ВП № 56075961 призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні Приватне підприємство «Консалтингова група «АРГО Експерт»., яке має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, виданий 08.09.2017 за №870/17 фондом державного майна України 24.11.2015 р. для участі у виконавчому провадженні з примусового виконання (а.с. 24-25).

У подальшому приватним виконавцем Вольф Т.Л. в рамках виконавчого провадження провадились виконавчі дії з опису, арешту, оцінки майна боржника, а саме земельної ділянки, кадастровий номер :66:613:0018, площею 0,0596 га та садового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 49,7 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . В результаті проведених приватним виконавцем Павелків (Вольф) T.Л. у виконавчому провадженні № 56075961 без участі боржника ОСОБА_1 виконавчих дій, а саме: на підставі постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарвання для участі у виконавчому провадженні від 24.09.2018 року Приватним підприємством «Консалтингова Група «АРГО-ЕКСПЕРТ» в особі Романюка Мирослава Васильовича був наданий звіт про вартість описаного майна: земельної ділянки, кадастровий номер :66:613:0018, площею 0,0596 га та садового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 49,7 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад, зокрема, верховенства права; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

За приписами ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

У відповідності до ч. 3 п. 15 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право залучати в установленому порядку для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Згідно ч. 2 ст. 20 вказаного Закону експерт або спеціаліст зобов`язаний надати письмовий висновок, а суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця. Цей строк може бути продовжений до 30 робочих днів за погодженням з виконавцем.

Відповідно до ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно із ч. 4 ст. 3 цього Закону процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до ст. 12 цього Закону.

Підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім (за змістом частини першої ст. 10 і частини першої ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Відповідно до ст. 33 даного закону спори, пов`язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку.

Статтею 32 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачена відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, частиною другою якої визначено, що оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Відтак, процедуру оцінки та її результати здійснює суб`єкт оціночної діяльності, а не виконавець, та зважаючи на те, що ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено можливість оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна, тому в даному випадку відсутні неправомірні дії приватного виконавця, а тому скарга в частині визнання неправомірними дій приватного виконавця щодо визначення вартості майна не підлягає до задоволення.

Щодо покликань скаржника ОСОБА_1 в скарзі на оскарження оцінки спірного майна боржника, а саме земельної ділянки, кадастровий номер :66:613:0018, площею 0,0596 га та садового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 49,7 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ., то суд зазначає, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності у відповідності до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Водночас звіт про оцінку майна, складовою частиною якого є висновок про вартість, не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності, та чинним законодавством не передбачено застосування щодо нього наслідків, пов`язаних із визнання протиправними та скасуванням юридичних актів.

Правову природу висновку експерта в даному аспекті було проаналізовано Великою Палатою Верховного суду у Постанові від 13.03.2018 року.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах №6 від 07.02.2014 у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням ст. ст. 57, 58 Закону про виконавче провадження.

При цьому суди мають ураховувати, що суб`єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Такі вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному проваджені, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб`єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб`єктом оціночної діяльності.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначає Верховний Суд у постановах від 13.03.2018 у справі № 914/881/17 та від 08.05.2019 в справі №2-79/11, звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина 1 статті 12 Закону України № 2658-III). При цьому, Верховний Суд у постанові від 08.05.2019 в справі № 2-79/11 звертає увагу на те, що правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі - Закон України № 2658-ІІІ). Згідно з ч. 4 ст. 3 цього Закону процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до ст. 12 цього Закону.

Статтею 32 Закону України № 2658-III передбачено відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, а згідно з частиною 2 цієї статті оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Отже, чинним законодавством України передбачено підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема недостовірності чи необ`єктивності оцінки майна) ним своїх обов`язків.

Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина 1статті 12 Закону України № 2658-III).

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

У ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Аналіз ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що учасники виконавчого провадження, яким є, у тому числі і заявник (скаржник), мають право на оскарження оцінки майна, а не процесуальної дії державного виконавця, оскільки відповідно до цієї статті державний виконавець лише залучає оцінювача, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України № 2658-ІІІ.

При цьому, у своїй діяльності суб`єкт оціночної діяльності є самостійним, а тому виконавець жодним чином не може впливати на порядок проведення оцінки майна.

Разом з тим, щодо посилань на Довідку від 07.04.2021 року, складену за результатами проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. за наслідками розгляду скарги ОСОБА_1 від 17.02.2021 року, яка надійшла до Міністерства юстиції України, щодо здійснення виконавчого провадження № 56075961, яка проводилась на підставі скарги ОСОБА_1 від 17.02.2021 та в межах предмету цієї скарги, порушень вимог п.28 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802- не виявлено.

Щодо покликань заявника на те, що приватним виконавцем ОСОБА_10 в порушення класифікації видів цільового призначення земель змінено вид цільового призначення переданої на реалізацію земельної ділянки, приватним виконавцем у постанові про опис та арешт майна від 04.06.2018 вказано цільове призначення земельної ділянки, площею 0,0596 га, кадастровий номер № :66:613:0018 «для ведення садівництва». Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме: земельна ділянка, площею 0,0596 га, кадастровий номер № :66:613:0018, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 , та з цільовим призначенням для індивідуального садівництва. Згідно відповіді Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, цільовим призначенням земельної ділянки, площею 0,0596 га, кадастровий номер № :66:613:0018 зазначено ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби. З огляду на це, зазначення приватним виконавцем в заявці на реалізацію майна відомостей щодо цільового призначення земельної ділянки згідно відповіді Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру не суперечать вимогам законодавства.

З огляду на посилання щодо невиконання приватним виконавцем ОСОБА_10 вимог ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» не ґрунтуються на вимогах закону. Окрім цього, необхідно зазначити наступне.

Відповідно доположень ст.57 Закону України« Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. Уразі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами,що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

У ч.5 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

З аналізу ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що учасники виконавчого провадження, яким є, у тому числі і боржник мають право на оскарження оцінки майна, а не відповідної процесуальної дії виконавця, оскільки відповідно до цієї статті приватний виконавець лише залучає оцінювача, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Отже, залучивши суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна, приватний виконавець діяв відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» та, відповідно до положень цього ж Закону, має визначити ціну продажу майна згідно зі складеним звітом про оцінку майна.

Разом з цим, як випливає з матеріалів скарги, ОСОБА_1 не оскаржував проведену оцінку майна.

Так, відповідно до ч.5 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, приватний виконавець надіслав на зареєстровану адресу проживання ОСОБА_1 відповідну постанову про залучення оцінювача. Отже, твердження скаржника є безпідставними.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії приватного виконавця щодо оцінки майна відповідали положенням ст.56, 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд, враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Водночас, ОСОБА_1 не надано суду доказів протиправності дій приватного виконавця щодо проведення у рамках виконавчого провадження арешту, оцінки майна та передачу нерухомого майна боржника на реаліцізію..

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст.447-451 ЦПК України, ст.56-57 Закону України «Про виконавче провадження» суд, -

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 заінтересовані особи: стягувач - ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу м.Києва - Павелків (Вольф) Тетяна Леонідівна, ПП «Консалтингова група «Арго- Експерт» на визнання дій приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни щодо арешту та оцінки майна згідно зі звітом незаконними - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складено 04 серпня 2023 року.

Суддя: Ю. В. Донченко