Провадження № 2/127/3562/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2023 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про звільнення від сплати заборгованості по аліментах, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про звільнення від сплати заборгованості по аліментах. Позов мотивовано тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.01.2018 року у справі № 127/27137/18, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_2 було задоволено та розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 19.10.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції, за актовим записом №3105. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Як вбачається з Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24.01.2018 року у справі № 127/27137/18 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але на кожну дитину не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позовної заяви до суду - 14.12.2017 року до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 57095268, виданого Першим відділом державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 за період з 30.11.2019року по 31.07.2023 року становить 73 477,42грн. Згідно трудової книжки ОСОБА_1 починаючи з 02.09.2019 року ніде не працює та перебуває на обліку у ВФ Вінницького обласного центру зайнятості. Однак, в зв`язку з наявністю у позивача статусу інваліда 2 групи жодна робота Центром зайнятості не пропонується, що також унеможливлює належне виконання зобов`язань. Єдиним доходом ОСОБА_1 є пенсія по інвалідності розмір якої станом на січень 2023 року становить 2755,50, натомість розмір стягнення за виконавчим листом становить 2833,00грн., що фактично перевищує розмір місячного доходу. Просить звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам за період з 30 листопада 2019 року по 31 липня 2023 року по виконавчому провадженню №57095268, присуджених рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.01.2019 року у справі №127/27137/17.

Ухвалою суду від 26.09.2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали за обставин викладених в ньому, просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала щодо його задоволення.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.01.2018 року у справі № 127/27137/18, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_2 було задоволено та розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 19.10.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції, за актовим записом №3105.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається з Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24.01.2018 року у справі № 127/27137/18 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але на кожну дитину не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позовної заяви до суду - 14.12.2017 року до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 57095268, виданого Першим відділом державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 за період з 30.11.2019року по 31.07.2023 року становить 73 477,42грн.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. З ст. 51 Конституції України).

Згідно з ст. 83 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789 . XII віл 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами; за Позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Сулу України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № З віл 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам.

З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, шо має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Викладене повністю узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові №343/860/17 від 21.11.2018 року та №344/12158/16-ц від 01.08.2018 року.

Як вбачається із копії пенсійного посвідчення серія НОМЕР_3 виданого 12.10.2022року ОСОБА_1 є інвалідом II групи.

Позивач та його представник в судовому засіданні зазначали, що підставою для звільнення позивача від сплати аліментів є наявність хвороби. На підставі якої позивачу призначено II групу інвалідності.

Однак, позивачу пенсію по інвалідності призначено задовго до винесення 21.01.2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області по справі № 127/27137/17 рішення про стягнення аліментів на утримання двох дітей.

Факт наявності хвороби та інвалідності до моменту стягнення аліментів на утримання дітей в судовому порядку встановлено під час розгляду судової справи № 127/597/20. Предметом позову по справі № 127/597/20 було звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами в сумі 23976,25 грн., яка нарахована за період з 14.12.2017 року по 30.11.2019 року.

Відповідно до п. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вінницьким міським судом Вінницької області під час судового розгляду справи N2 127/597/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами було встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до довідки до акта огляду медико - соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 565682, виданої спеціалізованою психіатричною МСЕК має другу групу інвалідності з 04.07.2016 року, причина загальне захворювання.

Судовим рішенням від 20.05.2020 року по справі № 127/597/20, винесене Вінницьким міським судом Вінницької області встановлено факт, що «На момент прийняття рішення про стягнення аліментів позивач також мав інвалідність та отримував пенсію. Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24.01.2018 року про стягнення аліментів ОСОБА_1 позов визнав, тобто погоджувався із розмірами та вимогою ОСОБА_2 щодо призначення та стягнення аліментів.».

Таким чином, ОСОБА_1 ще з 2016 року мав статус інваліда II групи та отримував пенсію. На момент прийняття рішення про стягнення аліментів позивач також мав інвалідність та отримував пенсію. Як вбачається із змісту рішення 21.01.2018 року Вінницького міського суду Вінницької області по справі № 127/27137/17 позивач погоджувався із розмірами та вимогою ОСОБА_2 щодо призначення та стягнення аліментів на утримання дітей в судовому порядку.

З викладеного вбачається, що у позивача ні яким чином не змінилися обставини життя на не виникла нова тяжка хвороба від моменту призначення аліментів до моменту звернення позивача із позовом про звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Комплексний аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що аліменти на утримання дитини підлягають сплаті тим з батьків, який проживає окремо від дитини. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Відповідно, лише за наявності вищевказаних обставин, що мають істотне значення платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

Наявність у позивача інвалідності ІІ групи загального захворювання не є беззаперечним доказом тяжкої хвороби позивача в розумінні ч. 2 ст. 197 СК України та неможливості у зв`язку з цим сплачувати аліменти на утримання дітей, а тому вказана обставина не може слугувати підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, вирішуючи спір по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність інших обставин, що мають істотне значення для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах в розумінні ч. 2 ст. 197 СК України. Тобто позивач знав та розумів свій обов`язок по виконанню рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Враховуючи викладене та те, що на момент прийняття рішення про стягнення аліментів позивач також мав інвалідність та отримував пенсію, позов про стягнення аліментів визнав, тобто погоджувався із розмірами та вимогою ОСОБА_2 щодо призначення та стягнення аліментів, а тому суд приходить до висновку, що обставини, на які позивач посилається як на підставу звільнення його від сплати заборгованості по аліментах, не доводять наявність його скрутного матеріального стану, що унеможливлюють виконання ним власного обов`язку по утримання неповнолітніх дітей, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, згідно ст.ст. 9, 150, 180, 181, 197 СК України, керуючись ст.ст. 1, 4, 12, 13, 76-80, 89, 137, 141, 259, 263-265, 273, 275, 279, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про звільнення від сплати заборгованості по аліментах відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28.11.2023року.

ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 .

Перший відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), м. Вінниця, вул. Соборна, 15А, .

Суддя: