АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року

м. Чернівці

справа № 724/54/23

провадження 822/729/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів Одинака О.О., Перепелюк І.Б.,

учасники справи:

позивач та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

відповідач та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 ,

третя особа Хотинський відділ державної виконавчої служби у Дністровському районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

апеляційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 29 червня 2023 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Єфтеньєв О.Г.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Позивачка посилалася на те, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 2003 року, під час шлюбу у них народилось троє дітей: донька ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; донька ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; син ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

22 грудня 2018 року Хотинським районним судом Чернівецької області видано судовий наказ, яким стягнуто з відповідача аліменти на трьох неповнолітніх дітей, в розмірі 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03 грудня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Внаслідок часткового невиконання відповідачем рішення суду за ним утворилась заборгованість по виплаті позивачці аліментів, за період з грудня 2018 року по жовтень 2022 року, що підтверджується розрахунком державного виконавця.

Згідно з розрахунку розмір неустойки (пені), за період з грудня 2018 року по жовтень 2022 року, становить 50 476 гривень 69 коп, вважає, що стягненню підлягає пеня в розмірі 50 476 гривень 69 коп.

Просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей за вказаний період в розмірі 50 476 гривень 69 коп.

У лютому 2023 року до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа Хотинський відділ державної виконавчої служби у Дністровському районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення від сплати заборгованості по аліментах.

Зазначає, що судовий наказ № 724/2030/18, який виданий Хотинським районним судом про стягнення з нього аліментів він не отримував, а тому вважає що будь-якої його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів немає.

Враховуючи вище викладене, відповідач просить суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні № 63645173 відкритого 18 листопаді 2020 року, на підставі судового наказу, виданого 22 грудня 2018 року за № 724/2030/18, за період з 03 грудня 2018 року по листопад 2020 року, у розмірі 74 169 гривень 33 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 29 червня 2023 року первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей, за період з грудня 2018 року по жовтень 2022 року, на загальну суму 50746 гривень 69 коп.

Вирішено питання про судові витрати.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа Хотинський відділ державної виконавчої служби у Дністровському районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення від сплати заборгованості по аліментах відмовлено.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходив з письмових доказів, що є у матеріалах справи, а саме, розрахунку державного виконавця зі сплати аліментів.

При здійсненні розрахунку пені, суд врахував, що відповідач, за період з грудня 2018 року по жовтень 2022 року, несвоєчасно сплачував аліменти, а тому підлягає стягненню пеня в розмірі 50746 гривень 69 коп.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 суд першої інстанції дійшов висновку, що ним не доведено факту того, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини, що могло б бути підставою для звільнення його від відповідальності за прострочення зобов`язання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 та про задоволення його позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, суд неповно встановив обставини, які мають значення для справи, не правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції при ухваленні рішення повинен встановити факт заборгованості по аліментах й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги - безпідставними.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

22 грудня 2018 року Хотинським районним судом Чернівецької області винесено судовий наказ, яким вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей, в 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 03 грудня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 22 листопада 2022 року № 24713 виданого Хотинським відділом ДВС вбачається, що боржник ОСОБА_2 , починаючи з грудня 2018 року по жовтень 2020 року аліменти не сплачував, та його заборгованість в жовтні 2020 року становить 74 169 гривень 33 коп. Заборгованість з грудня 2018 року по жовтень 2022 року становить 82 597 гривень коп.

Відповідно до рекомендованого повідомлення № 918 ОСОБА_2 , отримав особисто судовий наказ 28 грудня 2018 року.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Цей припис підтверджує довід про підвищений захист прав дитини.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць * кількість днів заборгованості * 1%.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 14-616цс18.

За змістом частини четвертої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи-підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження.

Згідно з частинами третьою та восьмою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається державним виконавцем у порядку, встановленому СК України. Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) викладено висновок, що «положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів».

Передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Тобто відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає в усіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.

Матеріалами справи підтверджено, що заборгованість по аліментах на користь позивача, на утримання дітей, відповідачем в повному розмірі не сплачена, розмір заборгованості підтверджено розрахунком Хотинського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), який відповідачем не спростовано, не надано відповідачем доказів і того, що він оскаржував розмір заборгованості зі сплати аліментів, також ОСОБА_2 не довів підстав для звільнення його від сплати заборгованості по аліментах та неустойки (пені).

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Чинним законодавством передбачена презумпція вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання. У зв`язку з цим на неї покладається тягар доведення протилежного, однак, відповідач не спростував належним чином обставин позову, передбачених статтею 196 СК України, які є підставою для покладення відповідальності зі сплати відповідної неустойки.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Таким чином, сума заборгованості зі сплати аліментів утворилась з вини відповідача, який своєчасно належним чином не виконував свої обов`язки, що тягне відповідальність у вигляді неустойки. Доказів того, що заборгованість за аліментами виникла внаслідок поважних причин, матеріали справи не містять, а тому, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 набула право на стягнення з відповідача неустойки за прострочення зі сплати аліментів на дітей.

Визначаючи розмір пені за порушення строків сплати аліментів, позивачем було застосовано вказане правило, відповідно до частини другої статті 196 СК України та здійснено розрахунок пені із урахуванням суми нарахованих щомісячних аліментів, враховуючи часткове погашення заборгованості.

Загальний розмір пені за прострочення відповідачем сплати аліментів на утримання дитини, за період грудня 2018 року по жовтень 2022 року, складається із суми розміру пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем та становить 50 476 гривень 69 коп.

Апеляційний суд погоджується з розрахунком пені за несвоєчасну сплату аліментів за вказаний період, який наданий до суду першої інстанції.

Доводи апелянта про те, що висновок суду першої інстанції щодо стягнення з нього на користь позивачки неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей не відповідає фактичним обставинам справи, не ґрунтується на законі та не підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами оскільки, апелянт не спростував своєї вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів з грудня 2018 року.

Безпідставними є доводи апелянта про те, що він дізнався про стягнення аліментів у листопаді 2020 року та спростовуються рекомендованим повідомленням № 918 про отримання ОСОБА_2 судового наказу про стягнення з нього аліментів.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо встановлення обставин справи та тлумачення норм матеріального й процесуального права на свій розсуд, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції.

Будь-яких інших доводів та доказів на їх підтвердження, що є правовою підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, апелянтом надано не було, у зв`язку з чим, апеляційний суд не вбачає правових підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу- без задоволення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 29 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді : О.О. Одинак

І.Б. Перепелюк