У Х В А Л А

Іменем України

07 серпня 2023 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді: Сенюти В.О.

при секретарі: Омельченко К.О.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_5

відповідача: ОСОБА_1

розглянувши в підготовчому засіданні, в залі суду, в м. Києві спільну заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про затвердження мирової угоди, подану в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Деснянський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства, стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Деснянський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства та стягнення аліментів.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13.12.2021 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

20.07.2023 року на адресу Деснянського районного суду м. Києва від позивача та відповідача надійшла заява про затвердження мирової угоди, до якої також долучено примірник мирової угоди, підписаної позивачем та відповідачем.

В підготовчому засіданні представник позивача просила задовольнити подану заяву, затвердити мирову угоду, укладену між сторонами.

Відповідач ОСОБА_1 в підготовчому засіданні просив задовольнити заяву, затвердити мирову угоду, укладену між сторонами.

Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору в підготовче засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Зваживши доводи заяви, вислухавши думку учасників справи, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про визнання батьківства та стягнення аліментів.

Відповідно до поданої заяви сторони просять затвердити мирову угоду, відповідно до умов якої:

1.Відповідач ОСОБА_1 визнає, що він є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір?ю якої є позивач ОСОБА_2 і зобов?язується подати заяву про внесення змін в актовий запис про народження ОСОБА_3 за № 362 від 11 лютого 2014 року, вчинений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві та вказати в графі «Батько», замість « ОСОБА_4 », - « ОСОБА_1 »;

2.Сторони узгодили місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір?ю ОСОБА_2 за будь-якою адресою її реєстрації / проживання.

3.Відповідач ОСОБА_1 зобов?язується сплачувати на користь позивача ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи від дня набрання законної сили ухвалою про затвердження даної мирової угоди і до липня 2024 року, а з липня 2024 року, - у розмірі частини від усіх видів його доходів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, - до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд враховує, що одним із способів врегулювання спору між сторонами судової справи є укладення мирової угоди. Мирова угода - це угода сторін, в якій вони викладають прийнятний для них варіант вирішення судової справи, розподіляють спірні права та обов`язки, або відмовляються від таких шляхом досягнення компромісу.

Наслідком затвердження мирової угоди судом є припинення провадження по справі, а також встановлення, припинення чи зміна прав та обов`язків для сторін.

Крім того, суд має з`ясувати чи не суперечать умови мирової угоди вимогам закону.

Дослідивши умови мирової угоди та предмет позову, суд вважає, що фактично предмет мирової угоди не співвідноситься з предметом позову.

Сторонами не враховано, що мирова угода не є правочином, який вчинюється за загальними правилами цивільного законодавства. Мирова угода є різновидом зобов`язання, яке виникає на підставі договору, укладеного за взаємною згодою сторін у письмовій формі та затвердженого судовим рішенням (ухвалою).

Суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору.

Укладення мирової угоди неможливе і в тих випадках, коли ті чи інші відносини одночасно врегульовані законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін.

Зміст пункту 1 мирової угоди фактично містить визнання відповідачем позову в частині визнання батьківства. Взяття відповідачем обов`язку подати заяву про внесення змін до актового запису про народження дитини, визнання позивачем матір`ю дитини суперечить прохальній частині позовної заяви.

Так, пункт 2 мирової угоди містить домовленість сторін щодо місця проживання неповнолітньої дитини, в той час як позовна заява ОСОБА_2 взагалі не містить позовну вимогу щодо визначення місця проживання дитини. Крім того, при наявності спору щодо місця проживання дитини має бути залучено Орган опіки та піклування, який має надати відповідний висновок згідно ст. 19 СК України.

Зміст п. 3 мирової угоди суперечить положенню ч. 1 ст. 191 СК України.

Крім того, в ухвалі про затвердження мирової угоди у резолютивній частині докладно й чітко викладаються її умови і зазначається про припинення провадження у справі, а також вирішуються питання, пов`язані з судовими витратами у справі.

З огляду на викладене, надавши правову оцінку умовам мирової угоди від 20.07.2023 року, суд вважає, що положення мирової угоди суперечать вимогам чинного законодавства, не відповідає предмету позову та приходить до висновку про наявність підстав для відмови в затвердженні мирової угоди, оскільки її затвердження судом суперечить положенням цивільного процесуального законодавства, враховуючи також, що ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.3 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердження мирової угоди і продовжує розгляд справи, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними; або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у затвердженні мирової угоди та про наявність підстав для продовження підготовчого засідання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49, 207, 208, 258 - 260, 353, 357 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В затверджені мирової угоди, укладеної 20 липня 2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у справі № 754/18817/21за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Деснянський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства, стягнення аліментів - відмовити.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Відповідно до положень ч.2 ст.353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали суду складено: 08.08.2023 року.

Суддя: В.О.Сенюта