Провадження №2/447/407/23
Справа №447/1633/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

(заочне)

24.07.2023 Миколаївський районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді Друзюк М.М.,

секретар судового засідання Мазуркевич І.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням( викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди заподіяної внаслідок кримінального правопорушення,

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_3 .

Стислий виклад позиції сторін.

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення.

Позов обгрунтовує тим, що 23 травня 2022 близько 12.30год ОСОБА_2 перебуваючи на дорозі загального користування, що неподалік буд. АДРЕСА_1 на грунті особистих неприязних відносин, маючи на меті спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс три удари правою рукою стиснутою в кулак в голову, а саме в область обличчя з лівої сторони. Вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 19.04.2023 по справі №447/2847/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2ст.125 КК України. Зазначає, що в результаті вчинення даного кримінального правопорушення йому було спричинено тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості, які позначили негативні зміни у його житті, а саме: шок від події, насторога, тривога, важкість виконання повсякденних обов`язків, проблемні одужання та реабілітація, порушення сну, перенесені травми та довготривале лікування усе це призвело до виникнення труднощів у спілкуванні з людьми, остаточно підірвало його здоров`я. Внаслідок обставин отриманих тілесних ушкоджень продовжуються проблеми зі здоров`ям у вигляді періодичних болів, необхідності дотримуватись дієти, обмеження фізичної активності. Все це є негативними, небажаними змінами його звичного способу життя. Позивач оцінив розмір заподіяної йому моральної шкоди в сумі 50 000 грн, яку просив стягнути з відповідача.

Процесуальні дії

До суду 31.05.2023 надійшла відповідь на запит про місце проживання (перебування) та реєстрації відповідача.

Ухвалою суду від 01.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання у справі. Відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 27.06.2023 розгляд справи відкладено на 24.07.2023об 14 год. 00хв,

Судом розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №447/1633/23 відповідача ОСОБА_2 .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують.

Відповідач у судові засідання не з`являвся, у належний спосіб повідомлявся про час та місце судового засідання, не повідомив суд про причини своєї неявки.

За таких обставин, суд проводить розгляд справи на підставі письмових доказів відповідно до ст.223 ЦПК України.

В силу приписів ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів..

Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить наступного висновку.

Суд встановив:

Вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 19.04.2023, який набрав законної сили 20.05.2023 по справі №447/2847/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2ст.125 КК України.

Як вбачається з вказаного вироку 23 травня 2022 близько 12.30год ОСОБА_2 перебуваючи на дорозі загального користування, що неподалік буд. АДРЕСА_1 на грунті особистих неприязних відносин, маючи на меті спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс три удари правою рукою стиснутою в кулак в голову ОСОБА_1 , а саме в область обличчя з лівої сторони (скроні, щелепи та ока), чим спричинив останньому тілесні ушкодження, що відноситься до легкого тілесного ушкодження

Оцінка доказів

Відповідно до ч. 7ст.128КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 6ст.82ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 1 ст.15та п. 8 і 9 ч. 2 ст.16 ЦК Україникожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч. 2ст.23ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3ст.23ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1167ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно допостанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала у внаслідок протиправної поведінки відносно неї.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При цьому суд враховує, що моральну шкоду зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Верховний Суд під час розгляду цивільної справи № 200/21325/15-ц (постанова від 07.11.2018) сформулював правову позицію, згідно якої вказав на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України), а також зазначив, що потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Таким чином, оскільки в справі, яка розглядається, відповідачем не спростовано своєї вини у заподіянні шкоди, а відповідно до вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 19.04.2023, який набрав законної сили, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Спричинення позивачу моральної шкоди знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з вчиненим відповідачем кримінального правопорушення.

Також суд приходить переконання, що ОСОБА_2 своїми діями, спричинив позивачу моральну шкоду, що підлягає відшкодуванню, однак, суд не погоджується із розміром моральної шкоди, визначеним позивачем у розмірі 50000 грн. та виходить з наступного.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в п.9 постанови № 4 Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд погоджується зі обґрунтуваннями позивача завданої йому моральної шкоди внаслідок скоєння кримінального правопорушення, яка полягає у переживаннях, душевному та фізичному болю, психологічному дискомфорті, що призвело до зміни звичного способу його життя та потребувало додаткових зусиль для відновлення.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд врахував характер вчиненого кримінального правопорушення, ступінь вини обвинуваченого, характер немайнових втрат, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого та дійшов висновку, що заявлений потерпілим розмір моральної шкоди у сумі 50000 гривень є завищеним і з відповідача необхідно стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст.137 ЦПК України відповідно до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Так, згідно з ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як встановлено судом, між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Ратичем ТМ.. укладено договір про надання правової допомоги від 26.05.2023, згідно з п.2.3 якого загальна вартість послуг адвоката за договором становить 15000 гривень. На підставі вказано договору видано Ордер про надання правничої ( правової) допомоги.

Оскільки відсутні заперечення відповідача щодо розміру витрат, враховуючи умови укладеного договору від 26.05.2023, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15000 грн.

З огляду на вимоги статті 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 1073,60 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави .

Керуючись ст.ст.16,23,141,1166,1167 ЦК України, ст. ст.12,81,206,259,263,264,265, 268,272 ЦПК України,ст. 128 КПК Українисуд,

ухвалив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодуваня моральної шкоди заподіяної внаслідок кримінального правопорушення задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну (немайнову) шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 ( п`ятнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України складання повного рішення суду відкладено на три дні.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування імен сторін:

Позивач : ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_3 .

Повний текст складено 27.07.2023

Суддя Друзюк М. М.