Справа № 947/473/23
Провадження № 2/947/1075/23
Київський районний суд м.Одеси у складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Остапчук О.Є., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини, третя особа орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, -
Позивач ОСОБА_1 03.01.2023р. звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтував тим, що знаходячись у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 дочка ОСОБА_4 , яка проживає з ним. Оскільки сторони фактично разом не проживають, просить суд визначити місце проживання дитини з ним.
Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, не проти заочного розгляду справи.
Відповідач до суду повторно не явилася, до суду повернувся конверт з повісткою з відміткою «адресат відсутній», відповідно до вимог ст.128 ч.8 ЦПК України повідомлявся належним чином про час та місце судового засідання.
У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, з наступних підстав.
Згідно ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ст.3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.
Відповідно до ч.1 ст. 14 СК України здійснення сімейних прав є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.
В контексті викладеного слід розуміти, що право матері на утримання - це лише її право. Воно не може бути передане іншій особі, а тому здійснення сімейних прав не може полягати у їх відчуженні іншим особам.
Згідно ст.160 СК України встановлено право батьків на визначення місця проживання дитини, яка не досягла десяти років.
З конструкції даної статті убачається, що батьки можуть домовитися про те, що дитина житиме з одним із них, бабусею, іншим родичем чи в спецшколі-інтернаті. Такий договір, як і будь-який інший, не може бути змінений за волею одного з батьків.
Частиною 1 ст. 161 СК України передбачено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом.
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Судом встановлено, що у позивача та відповідача у зареєстрованому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_4 , яка мешкає з батьком.
3.04.2013р. рішенням Малиновського районного суду м.Одеси шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.
Третя особа надала суду висновок №01-11/611/вих. від 13.06.2023р. згідно якого вважає за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що місце проживання дитини має бути визначено з батьком.
Керуючись ст.ст. 4-13,76-89,258-273,280-289 ЦПК України, суд, -
Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 за його місцем проживання.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржено в Одеський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його підписання. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бескровний Я. В.