КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 червня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року представник АТ «Універсал Банк» - Мєшнік К.І. звернувся до суду із вказаним позовом до ОСОБА_1 , відповідно до якого просив стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 07 квітня 2018 року у розмірі 174 006,64 грн станом на 18 жовтня 2022 року, в тому числі загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 174 006,64 грн, заборгованість за пенею 0,00 грн, заборгованість за порушення грошового зобов`язання 0,00 грн, а також просив стягнути сплачений судовий збір.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 07 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 07 квітня 2018 року. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 70 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

Позивач зазначав, що у відповідача станом на 19 жовтня 2022 року прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим на підставі положення п. 5 Розділу ІІ умов відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 19 жовтня 2022 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості, у зв`язку з чим станом на 18 жовтня 2022 року утворилася заборгованість у розмірі 174 006,64 грн грн, в тому числі загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 62 247,39 грн.

Позивач вказує, що відповідно до виписку про рух коштів відповідача, баланс на кінець періоду складає (мінус) - 104 006,64 грн. Сама сума заборгованості складає 174 006,64 грн, що складається із повністю використаного боржником кредитного ліміту 70 000 грн та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить (мінус) - 104 006,64 грн.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 20 червня 2023 року позовні вимоги АТ «Універсал Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 07 квітня 2018 року станом на 18 жовтня 2022 року у сумі 174 006,64 грн та судовий збір у розмірі 2 610 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що суд першої інстанції безпідставно застосував до даних правовідносин положення Закону України «Про електронну комерцію», оскільки паперова анкета-заява підписується особисто особою у відділені позивача і називати вказане інтернет-банкінгом без відділень неможливо.

Також апелянт звертає увагу, що долучені до матеріалів справи Умови та правила надання банківських послуг не містять підписів ні відповідача, ні банку, що свідчить про те, що вказаний документ не може бути належним і допустимим доказом по справі, а тому апелянту є незрозумілим на підставі чого суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 174 006,64 грн. Також представник апелянта посилається на те, що Умови та правила не надані позивачем до суду, що доводить відсутність факту укладення договору між сторонами на тих умовах, на які посилається позивач, а отже відсутні підстави для нарахування відсотків за користування кредитом.

Крім того, представник апелянта також вважає неправомірним посилання районного суду на обставини справи №753/15684/22, оскільки таке посилання повністю ігнорує позицію, викладено в постанову Верховного Суду по справі №697/302/20.

Враховуючи вищевикладене, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 червня 2023 року та ухвалити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог банку відмовити повністю.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги АТ «Універсал Банк» мотивував своє рішення тим, що як вбачається з виписки по рахунку відповідача суми витрат за період з 19 жовтня 2020 року по 18 жовтня 2022 року становити 1 450 998,76 грн, а сума зарахувань - 1 276 992,12 грн, а отже борг станом на 18 жовтня 2022 року - 174 006,64 грн.

Також районний суд вказав, що у рішенні суду у справі № 753/15684/22 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Універсал Банк» про визнання кредитного договору недійсним, яке не оскаржувалось відповідачем та набрало законної сили, у задоволенні позовних вимог про визнання кредитного договору недійсним та здійснити перерахунок боргу було відмовлено та, зокрема, встановлено, що «матеріали справи не містять та у суду відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з позивачем АТ «Універсал Банк» не дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк».

Оскільки відповідач заборгованість за кредитним договором не сплатив, а також враховуючи вказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог банку в повному обсязі.

Апеляційний суд не в повній мірі погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог банку в повному обсязі з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт.

Особливістю проекту «Monobank» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг АТ «Універсал Банк» 07 квітня 2018 року (а.с.9).

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови (п. 2-3 анкети-заяви).

Згідно з п. 3 анкети-заяви, відповідач беззастережно погодилась з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти її про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.

Підписанням анкети-заяви ОСОБА_1 засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання удосконаленого електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визнав, що удосконалений електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного/електронного цифрового підпису (п. 6).

Згідно з п. 11 заяви усе листування щодо цього договору відповідач просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору.

До анкети-заяви банком було долучено заявки з оформлення сервісу «Розстрочка», паспорт споживчого кредиту та таблицю обчислення вартості (а.с.58-99).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 07 квітня 2018 року, укладеного між банком та ОСОБА_1 станом на 18 жовтня 2022 року заборгованість відповідача за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 174 006,64 грн (а.с.11-20).

Крім того, банком було надано банківську виписку про рух коштів по картковому рахунку ОСОБА_1 по картці НОМЕР_2 за період з 22 квітня 2018 року по 18 жовтня 2022 року (а.с.21-55).

Так, згідно виписки з рахунку ОСОБА_1 за період з 19 жовтня 2020 року по 18 жовтня 2022 року кредитний ліміт (станом на 18 жовтня 2022 року): 70 000 грн, заборгованість (станом на 18 жовтня 2022 року): 174 006,64 грн. Баланс на початок періоду: 9 000 грн, та на кінець періоду: - 104 006,64 грн.

В матеріалах справи міститься також довідка про наявність рахунку від 21 листопада 2022 року, відповідно до якої ОСОБА_1 має кредитну картку НОМЕР_2 , строк дії якої до вересня 2024 року (а.с.56).

Також позивачем було надано довідку про розміри встановленого кредитного ліміту клієнта ОСОБА_1 , де вказано, що з 09 січня 2010 року кредитний ліміт становить 70 000 грн (а.с.57).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

У позовній заяві АТ «Універсал Банк» вказував на те, що особливістю проекту monobank є укладення договорів в електронній формі відповідно до розміщених на сайті банку Умов обслуговування рахунків фізичної особи та здійснення банківського обслуговування дистанційно без відділень.

Судом першої інстанції дані обставини були належним чином враховані.

З матеріалів справи вбачається і судом встановлено, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив проект «monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках монобанк за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту «monobank» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.

Крім того, судом також встановлено, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ «Універсал Банк» й заповнив та підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Анкета-заява містить докладну інформацію щодо особи ОСОБА_1 , зокрема дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус, джерело та розмір доходу. В анкеті-заяві містяться відповідні сторінки паспорта ОСОБА_1 , які скопійовані ним та надані до анкети в електронному вигляді.

Крім того, факт укладення кредитного договору між позивачем та відповідачем встановлено в рішенні Дарницького районного суду міста Києва від 03 лютого 2023 року по справі №753/15684/22, яке не було оскаржено ОСОБА_1 та набрало законної сили.

Зі змісту рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 лютого 2023 року по справі №753/15684/22 вбачається, що суд першої інстанції там дійшов до наступного висновку: «не можуть бути підставою для задоволення позову у повному обсязі та визнання кредитного договору недійсним в цілому доводи позивача про те, що перед укладенням договору його не було повідомлено про обставини, зазначені в ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», всі складові частини договору ним були підписані без попереднього ознайомлення, оскільки матеріали справи свідчать про те, що позивач був обізнаний про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту, поставивши свій підпис в Анкеті-заяві, позивач підтвердив, що відповідач письмово проінформував його про всі умови кредитування, передбачені Законом України «Про захист прав споживачів». Доказів про те, що позивача було введено в оману та роз`яснено інші умови кредитування, що були вказані у договорі, позивачем до суду надано не було.»

Встановлені обставини у справі №753/15684/22 свідчать про те, що позивача було проінформовано про всі Умови та правила кредитування в АТ «Універсал Банк».

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, вказане спростовує доводи апеляційної скарги в частині того, що позивач не довів належними і допустимими доказами факту укладення кредитного договору на умовах, вказаних у позовній заяві.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем було надано достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 09 вересня 2020 року в справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20), від 07 жовтня 2020 року в справі № 127/33824/19 (провадження № 61-9071св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову АТ «Універсал Банк», оскільки позивачем надано належні та допустимі докази укладання між сторонами 07 квітня 2018 року кредитного договору та отриманням позивачем кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 70 000 грн. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

Апеляційний суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

При цьому згідно пункту 3 вказаного Положення клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу).

Згідно виписки з рахунку ОСОБА_1 за період з 19 жовтня 2020 року по 18 жовтня 2022 року кредитний ліміт (станом на 18 жовтня 2022 року): 70 000 грн, заборгованість (станом на 18 жовтня 2022 року): 174 006,64 грн. Баланс на початок періоду: 9 000 грн, та на кінець періоду: - 104 006,64 грн (а.с.21-55).

Враховуючи, що баланс на кінець періоду складає від`ємне значення - 104 006,64 грн, то саме вказану суму грошових коштів необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, оскільки доказів використання кредитних коштів та неповернення їх Банку у більшому розмірі ніж 104 006,64 грн матеріали справи не містять.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до ст. 141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Оскільки суд апеляційної інстанції за результатом розгляду апеляційної скарги зменшив розмір задоволених позовних вимог банку, тобто задовольнив позовні вимоги на 59,77%, а також враховуючи, що апеляційну скаргу було задоволено на 40,23%, то до перерозподілу підлягають судові витрати.

Таким чином, враховуючи, що банк сплатив за подачу позовної заяви судовий збір у розмірі 2610,10 грн, то до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1 560 грн (59,77%).

Оскільки ОСОБА_1 сплатив за подачу апеляційної скарги 3915,15 грн судового збору, а апеляційну скаргу було задоволено на 40,23%, то до стягнення з позивача на користь відповідача підлягає судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1 575 грн (40,23% від 3915,15).

Враховуючи взаємозалік сум судового збору, з позивача АТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 15 грн (1575-1560).

З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19, ) заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 07 квітня 2018 року у розмірі 104 006,64 грн ( сто чотири тисячі шість гривень 64 копійки).

Стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 15 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв