У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

Справа №348/223/23

2-о/348/22/23

06 лютого 2023 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Бурдун Т.А., ознайомившись із матеріалами заяви ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог- виконавчий комітет Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області як орган опіки та піклування, представник заявника - адвокат Костів Іван Ярославович, -

В С Т А Н О В И В:

03 лютого 2023 року заявник ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Костів І.Я., звернувся до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області із заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна.

При вирішенні питання щодо можливості прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, суддя виходить з наступного.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно до ч.3 ст. 296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Також, варто зазначити, що коло близьких родичів, які можуть звертатися до суду з заявою про визнання фізичної особи недієздатною у статті 296 ЦПК України не визначено.

Проте, відповідно до частини 9 статті 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). У ЦПК України коло членів сім`ї, щодо яких фізична особа має право відмовитися давати показання, визначено в частині 1 статті 71 ЦПК України.

До них належать чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, над якою встановлено опіку чи піклування, член сім`ї або близький родич цих осіб.

Згідно п.1 ч.1 ст. 3 КПК України, близькі родичі та члени сім`ї - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

В порушення зазначених вимог, заявником ОСОБА_1 не зазначено в заяві та додані документи не містять інформації про те, що він є членом сім`ї або близьким родичем особи, стосовно якого вирішується питання про визнання його недієздатним- ОСОБА_2 . З поданої заяви також вбачається, що заявник ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тоді як ОСОБА_2 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, частиною 4 статті 294 ЦПК України визначено, що справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. В порушення цієї вимоги заявником у заяві зазначено виконавчий комітет Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області як орган опіки та піклування у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Всупереч вимог ч.4 ст. 177 ЦПК України до заяви не додано документів, що підтверджують сплату судового збору, в розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір".

При цьому заявник посилається на те, що судові витрати, пов`язані з провадженням справ про визнання фізичної особи недієздатною, у відповідності до частини 2 статті 299 ЦПК України, відносяться за рахунок держави.

Поряд з цим, необхідно зазначити, що з 1 вересня 2015 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", відповідно до якого виключено п. 9 ч. 2ст. 3 Закону України "Про судовий збір", згідно якого судовий збір не справлявся за подання до суду заяви про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Відповідно до частини 2 статті 299 ЦПК судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом частини 2статті 299 ЦПК України на рахунок держави у справах про визнання фізичної особи недієздатною відносяться саме витрати, пов`язані із розглядом справи.

Натомість Законом України "Про судовий збір" не передбачено звільнення від сплати судового збору за подання до суду заяви про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна.

Таким чином за подання до суду заяви в порядку окремого провадження про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна підлягає сплаті судовий збір у розмірі, передбаченому пунктом 1.4 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на день звернення заявника до суду складає 536.80 грн.

Заявником всупереч норм цивільного процесуального законодавства до позовної заяви не додано квитанції про сплату судового збору у розмірі 536,80 грн., не додано документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону та не зазначено обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановленому законом розмірі.

Відповідно до ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175 і 177 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суд акцентує увагу заявника на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку заявник при зверненні до суду із позовом (заявою) повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Дотримання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Враховуючи зазначене, залишення заяви без руху жодним чином не перешкоджає заявнику у доступі до правосуддя після усунення недоліків заяви.

При таких обставинах, відповідно до ст.185 ЦПК України, вважаю, що заява підлягає залишенню без руху та заявнику слід надати строк для усунення недоліків.

На підставі наведеного та, керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 187, 255, 354 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків заяви протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали та роз`яснити, що в іншому випадку заява вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А.Бурдун