Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2023 року суддя Білоцерківський міськрайонний суд Київської області Кошель Б. І. розглянувши заяву представника відповідача Міністерства оборони України - Ярусевич Дмитра Юрійовича про відвід судді Кошеля Б.І. від розгляду цивільної справи №357/13226/23 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Міністерства оборони України «Білоцерківський військовий торг», Міністерства оборони України про припинення права постійного користування земельною ділянкою та визначення права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з цивільним позовом до Державного підприємства Міністерства оборони України «Білоцерківський військовий торг», Міністерства оборони України про припинення права постійного користування земельною ділянкою та визначення права власності на земельну ділянку.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2023 року головуючим суддею визначено Кошель Б.І. та матеріали передані для розгляду.

Ухвалою судді від 03 листопада 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.

Судом 23.11.2023 року за вх.№52308 отримано заяву, за підписом представника відповідача Міністерства борони України Ярусевич Дмитра Юрійовича про відвід судді Кошель Б.І.

Заяву обґрунтовано тим, що ухвалами Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справах №357/11981/23 від 04.10.2023 (суддя Цукуров В.П.), №357/11980/23 від 04.10.2023 (суддя Бондаренко О.В.), №357/11982/23 від 05.10.2023 (суддя Орєхов О.І.), №357/12075/23 від 09.10.2023 (суддя Бондаренко О.В.), №357/12073/23 від 09.10.2023 (суддя Орєхов О.І.), №357/12248/23 від 10.10.2023 (суддя Цукуров В.П.), №357/12209/23 від 10.10.2023 (суддя Бондаренко О.В.), №357/11983/23 від 10.10.2023 (суддя Бебешко М.М.), №357/13138/23 від 31.10.2023 (суддя Цуранов А.Ю.), №357/13200/23 від 01.11.2023 (суддя Ярмола О.Я.) аналогічні позовні заяви ОСОБА_1 до Державного підприємства Міністерства оборони України «Білоцерківський військовий торг» та Міністерства оборони України про припинення права постійного користування земельною ділянкою та визнання права власності на земельну ділянку повернуто позивачу, оскільки, відповідно ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Однак, в порушення вказаних вимог позовні заяви не були підписані позивачем. Таким чином, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано. Відповідач зазначає, що ознайомившись з позовною заявою, поданою ОСОБА_1 в межах справи №357/13226/23 (суддя Кошель Б.І.), виявлено, що позовні вимоги обґрунтовані тими самими підставами та обставинами, що і в позовних заявах, що раніше були повернуті вищезазначеними ухвалами суду. З огляду на наведене, Міністерство оборони України вважає неприпустимою спробу позивача ( ОСОБА_1 ) здійснити маніпулювання з автоматизованою системою розподілу справ між суддями, у зв`язку з чим визнає повторне подання до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області позову до Державного підприємства Міністерства оборони України «Білоцерківський військовий торг», Міністерства оборони України про припинення права постійного користування земельною ділянкою та визнання права власності на земельну ділянку, зловживанням процесуальними правами. 16.11.2023 засобами поштового зв`язку Міністерством оборони України до суду подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, як таку, що подана з метою зловживання позивачем своїми процесуальними правами. В судовому засіданні 22.11.2023 суддя Кошель Б.І. відмовив в задоволенні клопотання від 16.11.2023 про залишення позовної заяви без розгляду. Міністерство оборони України вважає, що оскільки суддею Кошель Б.І. не задоволено клопотання Міністерства оборони України про залишення позовної заяви без розгляду, як таку, що подана з метою зловживання позивачем своїми процесуальними правами, то існують всі підстави вважати про упередженість та небезсторонність даного судді під час здійснення судового розгляду даної справи. Це, на думку Міністерства оборони України, є достатньою та самостійною підставою для відводу даного судді від розгляду справи №357/13226/23. Враховуючи наведене, просили суд заяву про відвід задовольнити, відвести суддю Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Б.І. від розгляду справи №357/13226/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства Міністерства оборони України «Білоцерківський військовий торг», Міністерства оборони України про припинення права постійного користування земельною ділянкою та визнання права власності на земельну ділянку та розгляд позовної заяви ОСОБА_1 до Державного підприємства Міністерства оборони України «Білоцерківський військовий торг», Міністерства оборони України у справі №357/13226/23 здійснювати новим складом суду, визначеним у порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Оглянувши подану заяву суд вказує на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч.1 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 3 статті 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

За умовами ч.3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України).

Відповідно до ч.4 ст.36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Розглянувши питання, з точки зору національного закону - ст. 36 ЦПК України, в контексті ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо безсторонності суд зазначає наступне:

- суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне;

- слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву (див., «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), рішення від 28 листопада 2002 року, а також рішення у справах проти України: «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року п.п.49,54; «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року, п.66; «Агрокомплекс» проти України» від 06 жовтня 2011 року, п.136; «Олександр Волков проти України» від 09 січня 2013 року, п.п.103,107).

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості, зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо.

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року N 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому, суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це, навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому, коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Дослідивши питання безсторонності суддів з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини (далі-ЄСПЛ) у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), рішення від 28.11.2002 року, зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву (див., серед інших рішення у справах: «Білуха проти України» від 09.11.2006 року п.п.49,54; «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, п.66; «Агрокомплекс» проти України» від 06.10.2011 року, п.136; «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 року, п.п.103,107).

Суд далі нагадує, що «безсторонність», в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (див., серед багатьох інших джерел, "Булут проти Австрії" (Bulut v. Avstria), рішення від 22 лютого 1996 року, Reports 1996-II, с. 356, п. 31, та "Томан проти Швейцарії" (Thomann v. Switzerland), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 825, п. 30). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів (п. 66 рішення ЄСПЛ у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02).

Відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції (995 004) повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria,) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38) (п. 28 рішення ЄСПЛ від 15.07.2010 року по справі «Газета «Україна-центр» проти України (заява №16695/04).

З огляду на вищевикладене, об`єктивний критерій вимагає щоб особа, яка подала заяву про відвід судді, довела на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи, тобто відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів та доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Заявляючи відвід, заявник повинен навести об`єктивні причини дійсних обставин, які б викликали сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що зазначені в заяві обставини, не викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді Кошеля Б.І. при вирішенні даної цивільної справи.

Відповідно до пункту 2 Монреальської універсальної декларації про незалежність правосуддя (1983 рік) судді, як особи, є вільними та зобов`язані приймати безсторонні рішення згідно з власною оцінкою фактів і знанням права, без будь-яких обмежень, впливів, спонукань, примусів, загроз або втручання, прямих або непрямих, з будь-якого боку і з будь-яких причин. Прийняття суддею відповідних процесуальних документів та вчинення інших процесуальних дій під час розгляду справи не є підставою для відводу судді та не можуть оціночно визначатись як сумніви у його об`єктивності та упередженості при розгляді цивільної справи, а можуть бути вирішенні у визначеному процесуальним законодавством порядку шляхом оскарження винесених судом процесуальних документів.

За роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України в п. 10 Постанови № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Аналізуючи заяву про відвід, суд вбачає, що підставами для відводу судді, є те, що заявник не погоджується з процесуальними діями судді, які були вчиненні останнім при розгляді даної цивільної справи.

Інших обставин, які б викликали сумнів в об`єктивності або неупередженості судді, або ж слугували підставою для відводу судді з інших підстав, не виявлено, та заявником належних та переконливих доказів не наведено.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що об`єктивні підстави для визнання слушними доводів заявника про відвід судді при розгляді даної заяви відсутні, тому суд вважає, що підстави для відводу відсутні, а заяву про відвід необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 40, п.11 ч.1 ст. 253, 260, 353 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати заяву представника відповідача Міністерства оборони України - Ярусевич Дмитра Юрійовича про відвід судді Кошеля Б.І. від розгляду цивільної справи №357/13226/23 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Міністерства оборони України «Білоцерківський військовий торг», Міністерства оборони України про припинення права постійного користування земельною ділянкою та визначення права власності на земельну ділянку - необґрунтованою.

В порядку ч. 1 ст. 33, ч. 3 ст. 40 ЦПК України, заяву представника відповідача Міністерства оборони України - Ярусевич Дмитра Юрійовича про відвід судді Кошеля Б.І. від розгляду цивільної справи №357/13226/23 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Міністерства оборони України «Білоцерківський військовий торг», Міністерства оборони України про припинення права постійного користування земельною ділянкою та визначення права власності на земельну ділянку - передати до канцелярії Білоцерківського міськрайонного суду Київської області для подальшого авторозподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяБ. І. Кошель