Справа № 347/1247/23
Провадження № 2/347/383/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю. С.,

за участю: секретаря с/з Мошулі Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач звернувся в суд із наведеним позовом до ОСОБА_2 , мотивуючи тим, що 29 липня 2000 року він зареєстрував шлюб з відповідачем у відділі реєстрації громадянського стану Косівського районного управління юстиції, про що складено актовий запис за № 23.

Від даного шлюбу є двоє дітей: син - ОСОБА_3 , 2002 року народження, який на даний час повнолітній та дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ствердив, що сімейне життя з ОСОБА_2 не склалося, подружжя перестало розуміти один одного, сімейні відносини стали напруженими, сторони втратили взаєморозуміння та стали байдужими до життя і проблем кожного, втратили повагу один до одного. Для пошуку кращого життя відповідач виїхала за кордон і проживає там шість місяців, малолітня дочка ОСОБА_4 залишилася проживати з позивачем і на даний час перебуває на його вихованні та повному утриманні, для цього є всі необхідні підстави визначені законом. Майнового спору з приводу спільного майна подружжя на даний час немає.

У зв`язку із наведеним позивач просив розірвати шлюб, малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити на проживання з батьком (позивачем).

Представник відповідача (згідно ордеру) подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що його відповідач визнає позов частково, а саме щодо розірвання шлюбу, однак в частині позовної вимоги про залишення проживання дитини з батьком (позивачем) заперечує. Так, малолітня дочка на даний момент перебуває з відповідачем за межами України, а саме в Королівстві Швеція та проживає разом з матір`ю. Крім того, вважає, що залишення дитини на проживанні з позивачем є окремою вимогою, де обов`язкова участь органу опіки та піклування, за яку потрібно окремо сплатити судовий збір.

Заяви, та клопотання учасників справи.

Позивач у судове засідання не з`явився, однак до суду подав заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 37).

Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак її представник подав заяву про розгляд справи без його участі та його довірителя, просив врахувати відзив на позовну заяву, поданий в інтересах відповідача (а.с. 36).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 23.05.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено справу до судового розгляду на 22.06.2023 року.

Довідкою від 22.06.2023 року розгляд справи відкладено на 01.08.2023, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

Судом також було розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі № 347/1247/23 відповідача ОСОБА_2 (а.с. 19, 25).

У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України судом проведено розгляд справи у відсутності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приймаючи до уваги, що стороною відповідача подано відзив на позовну заяву про часткове визнання позову і таке часткове визнання, на думку суду, не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб судом встановлено наступне.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 виданого 15.04.2002 року, сторони зареєстрували шлюб 29.07.2000 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Косівського районного управління юстиції, про що складено актовий запис за № 23 (а.с. 4).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 24.04.2013 року, сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).

Згідно копії витягу з реєстру територіальної громади № 2023/003798857 від 18.05.2023 року виданого Косівською територіальною громадою, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Відповідно до копії витягу з реєстру територіальної громади № 2023/000321415 від 13.01.2023 року виданого Косівською територіальною громадою, ОСОБА_1 , зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Згідно копії витягу з реєстру територіальної громади № 2023/003768623 від 17.05.2023 року виданого Косівською територіальною громадою, ОСОБА_2 , проживає за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Відповідно до довідки № 107 від 15.05.2023 року виданої Смоднянським старостинським округом Косівської міської ради, до складу сім`ї ОСОБА_1 входять: дружина ОСОБА_2 , 1982 року народження, син ОСОБА_3 , 2002 року народження та дочка ОСОБА_3 , 2013 року народження (а.с. 12).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача припинити шлюбні відносини з відповідачем.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак на даний час не підтримують стосунків. Позивач ОСОБА_1 наполягає на розірванні шлюбу, про, що однозначно і категорично ствердив у тексті позовної заяви. Відповідач ОСОБА_2 позов визнала частково, підтримала вимогу в частині розірвання шлюбу, однак щодо проживання дитини з позивачем заперечила.

Беручи до уваги взаємостосунки, що склалися між подружжям, небажання позивача надалі підтримувати сімейні взаємовідносини, а також те, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, згоду відповідача щодо розірвання шлюбу, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу; згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Щодо вимоги про залишення на проживання дитини.

В позовній заяві, ОСОБА_1 просив залишити їхню спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживати з ним.

Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно зі ст. 141 СК мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Враховуючи, те, що ОСОБА_2 у відзиві заперечила щодо вимоги позивача про залишення на проживання з ним малолітньої дочки, суд доходить переконання, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання дитини, який підлягає вирішенню у встановленому законом порядку окремо від позову про розірвання шлюбу. Суд зазначає, що в такому випадку сторони не позбавлені права звернутися в суд з окремим позовом про визначення місця проживання дитини з наданням до нього належних документів та доказів на підтвердження позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат.

Враховуючи, що позивач в позовній заяві не ставив питання про стягнення з відповідача судових витрат в розмірі сплаченого судового збору, суд вважає за необхідне залишити судові витрати за позивачем.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 104, 110, 112, Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 89, 247, 263-265, 268, 273, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) про розірвання шлюбу задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 29 липня 2000 року в відділі реєстрації громадянського стану Косівського районного управління юстиції, про що складено актовий запис № 23 розірвати.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Копію рішення після набрання ним законної сили направити до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01 серпня 2023 року.

Суддя Ю. С. Кіцула