Житомирський апеляційний суд
Справа №279/2761/23 Головуючий у 1-й інст. Шульга О.М.
Категорія 83 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Галацевич О.М., Трояновської Г.С.

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №279/2761/23 за позовом ОСОБА_1 до Першої коростенської державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна та заборони на його відчуження, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 червня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Шульги О.М. в м. Коростені,

в с т а н о в и в :

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, у якому просив зняти арешт та заборону на відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить йому на праві приватної власності. Позов мотивовано тим, що відповідно до договору дарування житлового будинку №2912 від 16.05.2002 він є власником вищевказаного житлового будинку. Зазначав, що мав намір зареєструвати своє місце проживання у будинку, у зв`язку з чим, звернувся до органу ЦНАП Коростенської міської ради, де виявили, що відповідно до записів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (надалі Реєстр) накладено арешт та заборону на відчуження зазначеного вище будинку, який нібито належить ОСОБА_2 . Підставою внесення вказаних відомостей до Реєстру про арешт та заборону на відчуження майна стало повідомлення №1 від 18.07.1978 Коростенського заводу «Жовтнева кузня» за власником ОСОБА_2 на майно (житловий будинок АДРЕСА_1 ), який фактично належить на праві власності відповідно до договору дарування позивачу. Відповідно до інформаційної довідки №129 від 20.04.2023, виданої Коростенським підприємством «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради згідно матеріалів інвентаризаційної справи КП «Коростенське МБТІ» згідно до архівних даних КП «Коростенське МБТІ» станом на 29.12.2012 громадянин ОСОБА_2 , ніколи не являвся власником вказаного будинку. Вказував, що звернувся до Першої коростенської державної нотаріальної контори з приводу зняття арешту та заборони на відчуження його будинку. Листом №196/01-16 від 24.04.2023 Першої коростенської державної нотаріальної контори щодо зняття арешту та заборони на відчуження будинку, накладених Коростенською міською державною нотаріальною конторою Житомирської області йому було відмовлено та наголошено на необхідності звернення до суду. Таким чином, у зв`язку із помилковим накладенням арешту та заборони на його власність, він не може реалізовувати своє право як власника, не має можливості зареєструвати своє місце проживання у власному будинку, продати будинок. Існування арешту та заборони на відчуження майна порушує його конституційні права як власника майна.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 червня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги. На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що станом на 29.12.2012 громадянин ОСОБА_2 ніколи не являвся власником будинку АДРЕСА_1 , а станом на сьогодні, Коростенський завод «Жовтнева кузня» не існує. Таким чином, накладення арешту було помилковим, а підстави для продовження обтяження на житловий будинок відсутні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що стверджується договором дарування жилого будинку серії АЕР №992972, посвідченого 16.05.2002 приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Добролежою Л.Г., який зареєстровано в реєстрі за №2912.

Згідно із частиною першою ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Згідно зі статтю 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

У постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Звертаючись до суду із вказаним позовом у травні 2023 року, позивач просив суд зняти арешт та заборону на відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить йому на праві приватної власності. Відповідачем зазначив Першу коростенську державну нотаріальну контору.

З державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень вбачається про наявність запису про обтяження за №3046602, внесеного 31.03.2006 Коростенською районною державною нотаріальною конторою; підставою виникнення обтяження стало повідомлення 1, 18.07.1978, Коростенський з-д «Жовтнева кузня», об`єкт обтяження: невизначено, не вказ., состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_1 ; власник ОСОБА_2 .

Як роз`яснив в пунктах 2, 4 своєї постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" №5 від 03 червня 2016 року відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року №606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року №2677-VI).

Верховний Суд у постанові від 02.02.2022 року у справі №607/3269/21 висловив правову позицію про те, що відповідачами у справі про зняття арешту з майна є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках-особа, якій передано майно, якщо воно було реалізовано.

Подібні висновки щодо належних відповідачів у справі про зняття арешту з майна висловлені у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №521/17712/15 (провадження №61-11321св18), від 13 листопада 2019 року у справі №745/691/18 (провадження №61-7248св19), від 12 серпня 2021 року у справі №756/14542/19 (провадження №61-6976св21), від 26 січня 2022 року у справі №457/726/17 (провадження №61-43201св18).

У нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача, тому він не може бути відповідачем у спорах, що виникають із цивільних відносин, пов`язаних з нотаріальною дією.

Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

Суд першої інстанції правильно вважав, що позивачем не обґрунтовано та не надано доказів того, що Першою коростенською державною нотаріальною конторою будь-яким чином порушуються, не визнаються або оспорюються права, свободи чи інтереси позивача, а тому нотаріальна контора є неналежним відповідачем у даній справі. Клопотання про залучення співвідповідачів або заміну неналежного відповідача на належного, позивач не подавав.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанцій про відмову у задоволенні позову є обгрунтованим, оскільки позивач пред`явив позов до неналежного відповідача.

Рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права і залишається без змін.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 29 серпня 2023 року.

Головуючий

Судді