Справа № 128/1442/23
Провадження № 22-ц/801/1575/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гопкін П. В.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2023 рокуСправа № 128/1442/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Рибчинського В. П.

розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 про витребування майна з чужого неза-

конного володіння, зобов`язання вчинити дії,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Літинського ра-йонного суду Вінницької області від 08 червня 2023 року про передачу справи на розгляд ін-шого суду, постановлену у приміщенні суду у смт Літин Вінницької області суддею Гоп-кіним П. В.,

У С Т А Н О В И В:

18 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 .. ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 21 квітня 2023 року матеріали вказаної позовної заяви передані за підсудністю на розгляд до Літинського районного суду Вінницької області.

Ухвалою судді Літинського районного суду Вінницької області від 08 червня 2023 року дана цивільна справа передана на розгляд за підсудністю до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області.

Не погоджуючись із такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржує її в апеляційному порядку, просить дану ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Літинського районного суду Вінницької області. Обґрунто-вуючи доводи власної скарги, позивач вказує, що процесуальним законом не передбачена можливість суду не приймати до свого провадження передану справу із іншого суду. При цьому останнім відомим місцем проживання відповідача ОСОБА_3 є АДРЕСА_1 , що підтверджується матеріалами іншої цивільної справи № 127/21736/21, де він брав участь та викликався судом у судові засідання. Таким чином, позивач скористувався своїм правом визначити підсудність за місцем проживання одного із відповідачів ОСОБА_3 , що відповідає засадам цивільного судочинства. Відповідно з метою реального захисту своїх порушених прав ОСОБА_1 вважає, що позовна заява підлягає розгляду за останнім відомим місцем проживання відповідача ОСОБА_3 , яке відповідає територіальній підсудності Літинського районного суду Вінницької області.

Ухвалою апеляційного суду від 01 серпня 2023 року на задоволення клопотання ОСОБА_1 йому поновлений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.

Наданим цивільним процесуальним законом, забезпеченим вищезазначеною ухвалою апеляційного суду, правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідачі не скористалися.

Колегія суддів апеляційного суду, розглянувши справу за наявними у ній доказами, доводами позивача, ретельно перевіривши законність, обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції у межах вимог апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із нормами статті 263 ЦПК України судове рішення, яким відповідно до норм статті 258 ЦПК України є також ухвала суду, повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції цілком та повнітю відповідає зазначеним вимогам.

За змістом частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція. Основними видами територіальної підсудності є, зокрема загальна, альтернативна та виключна. Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших - створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб.

Загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосо-вується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності.

Згідно із нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивільних справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого і правильного розгля-ду і вирішення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права. Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтова-ності будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на спра-ведливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно із Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Загальне правило територіальної підсудності щодо пред`явлення позову за місцезнаходженням відповідача застосовується у випадку, коли інші правила підсудності не установлені положеннями Цивільного процесуального кодексу України.

Частиною 15 статті 28 ЦПК України установлено, що позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться у різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача. Дане положення встановлює правила підсудності на вибір позивача - альтернативна підсудність. Сутність цієї підсудності полягає у тому, що вона не виключає можливості звернення до суду за правилами загальної підсудності, а навпаки, поряд із цією, встановлює можливість звертатися до іншого або інших судів, тобто встановлює альтернативу - можливість для позивача обирати один із двох чи кількох судів.

У постанові Верховного Суду від 11 вересня 2020 року у справі № 725/2910/19 зазначено, що тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача ( альтернативна підсудність ) - це така підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності ( стаття 27 ЦПК України ), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно із цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу ( частина шістнадцята статті 28 ЦПК України ).

Разом із тим відповідно до частини дев`ятої статті 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття ( роботи ).

З матеріалів цієї справи слідує, що звертаючись до суду із позовом до відповідачів, ОСОБА_1 зазначає місце проживання ( перебування ) відповідача ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , а відповідача ОСОБА_3 - АДРЕСА_1 .

Згідно із частинами шостою-десятою статті 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ( перебування ) такої фізичної особи. Інформація про місце проживання ( перебування ) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.

Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю у порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання ( перебування ) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

На виконання наведених норм процесуального права судом першої інстанції було здійснено запит щодо визначення реєстрації місця проживання відповідачів. Як убачається із відповідей на запит суду Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 19 травня 2023 року № 05-29/643 та № 05-29/645 інформація про реєстрацію місця проживання як і фактичне місце проживання ОСОБА_2 у Літинській селищній раді відсутня, а ОСОБА_3 не зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . 22 травня 2023 року та 06 червня 2023 року Літинським районним судом Вінницької області здійснений запит щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_2 до Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області. Так згідно відповіді на запит суду Ворохтянською селищною радою повідомлено, що реєстрація місця проживання ОСОБА_2 зазначена за адресою: АДРЕСА_4 .

Передаючи дану цивільну справу на розгляд за підсудністю до іншого суду, суд першої інстанції з метою дотримання прав та законних інтересів учасників справи, економії процесуального часу та об`єктивного встановлення всіх обставин справи, з огляду на те, що відповідачі на території Вінницького ( Літинського ) району Вінницької області не прожи-вають, вважав доцільним передати справу на розгляд до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області, до територіальної юрисдикції якого відноситься місце проживання відповідача ОСОБА_2 .

Із таким висновком суду першої інстанції належить погодитися. Оцінюючи законність та обґрунтованість дій суду першої інстанції щодо встановлення зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання фізичних осіб - відповідачів у цивільній справі та наступне визначення її підсудності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції при визначенні підсудності дотримався усіх вимог процесуального закону.

Суд першої інстанції, установивши згідно з повідомленням відповідного органу реєс-трації, що дані про реєстрацію місця проживання відповідачів у Літинському районі Він-ницької області відсутні, а єдиним офіційним відомим зареєстрованим місцем проживання одного із відповідачів є смт Ворохта Івано-Франківської області, дійшов правильного та обгрунтованого висновку про направлення справи за підсудністю до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області.

Доказів того, що відповідач ОСОБА_3 на даний час є зареєстрованим за будь-якою адресою матеріали справи узагалі не містять, а доводи апеляційної скарги про те, що в іншій цивільній справі виклик ОСОБА_3 здійснювався за адресою, яка відповідає територіальній підсудності Літинського районного суду Вінницької області не можуть бути спроможними та достатніми для задоволення вимог апеляційної скарги, оскільки згідно копій судової повістки та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправ-лення такий виклик здійснювався ще у лютому-березні 2022 року, що не підтверджує відо-мостей про місце проживання цього відповідача на даний час.

Україна як Висока Договірна Сторона Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, право на справедливий суд, закріплене в статті 6 цієї Конвенції, згідно з пунктом першим якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав люди-ни» національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду як джерело права.

Прецедентна стала практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті шостої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватися, зокрема, для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд ( рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року ).

Ураховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду не знаходить законних та об`єктивних підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення питання підсудності цієї цивільної справи. Оскаржувана судова ухвала є законною, обґрун-тованою, належно умотивованою, тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить залишити без задоволення.

Статтею 367 ЦПК України визначені межі розгляду справи апеляційним судом, який переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність, обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеля-ційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстан-ції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись нормами статей 367, 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 08 червня 2023 року про передачу цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна з чужого не-законного володіння, зобов`язання вчинити дії на розгляд за підсудністю до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак вона може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом

тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

В. П. Рибчинський