Справа № 522/4128/23
Провадження № 2/522/3285/23
01 серпня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Свяченої Ю.Б.,
при секретарі судового засідання Прусс О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості-
ПрАТ «Страхова компанія «Арсена Страхування» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 246 357 гривень та витрат по платі судового збору у розмірі 3 695 гривень 36 копійок.
Вартість придатних залишків ТЗ становить 313 000,00 грн. відповідно до п. 27.8. договору сума страхового відшкодування становить дійсну ринкову) вартість ТЗ на дату настання страхового випадку, але не більше страхової суми, за вирахуванням вартості залишків транспортного засобу та встановленої згідно з договором факторингу.
У зв`язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування, ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» відшкодувало 246 357,00 грн. потерпілій стороні з розрахунком: 597 157,00 грн. (ринкова вартість автомобіля) 313 000,00 грн. (вартість придатних залишків ТЗ) 37 800,00 грн. (франшиза безумовна за договором страхування) = 246 357,00 грн.
Тому, представник позивача, вважає, що оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «BMW X5», д/н НОМЕР_4 була застрахована в ПрАТ «Європейський Страховий Союз» ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» має право зворотної вимоги до зазначеного товариства.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 березня 2023 року матеріали цивільної справи передані судді Свяченій Ю.Б.
Ухвалою суду від 24 березня 2023 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання.
У судове засідання 01 серпня 2023 року учасники процесу не з`явились. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити у повному обсязі. Відповідач про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 4ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Тому, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 02 січня 2019 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування наземного транспорту № 35/19-Т/О, відповідно до якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Audi Q5» № НОМЕР_1 його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 13 жовтня 2019 року в м. Одеса по вул. Рішельєвської, буд. 5 сталася ДТП за участю застрахованого автомобіля «Audi Q5» № НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «BMW X5», д н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм автомобіля «BMW X5», д/н НОМЕР_3 ОСОБА_1 , що підтверджується постановою Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/2188/20 від 04.05.2020 року. У зв`язку з названою подією, згідно Звіту № 875 від 01.11.2019 року наданий «СОД «Береговий В.М.» і відповідно до умов договору страхування, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» вартість матеріального збитку становить - 598 460, 33 грн. що перевищує 70% його дійсної вартості, що згідно з п. 31.5 договору страхування є повною загибеллю ТЗ.

Вартість придатних залишків ТЗ становить 313 000,00 грн. відповідно до п. 27.8. договору сума страхового відшкодування становить дійсну ринкову) вартість ТЗ на дату настання страхового випадку, але не більше страхової суми, за вирахуванням вартості залишків транспортного засобу та встановленої згідно з договором факторингу.

У зв`язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування, ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» відшкодувало 246 357,00 грн. потерпілій стороні з розрахунком: 597 157,00 грн. (ринкова вартість автомобіля) 313 000,00 грн. (вартість придатних залишків ТЗ) 37 800,00 грн. (франшиза безумовна за договором страхування) = 246 357,00 грн.

Відповідно до ст.б 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що отримав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Норми частини 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст.ст. 979, 980 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Також, враховуючи той факт, що страховий випадок стався 13 жовтня 2019 року строк позовної давності закінчився 13 жовтня 2022 року. Однак у зв`язку із указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого ЗУ від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим ЗУ від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим ЗУ від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим ЗУ від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим ЗУ від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, та Указом від 07 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим ЗУ від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилини 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Верховна Рада України ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-ІХ від 15 березня 2022 року внесла зміни відповідно до строків позовної давності.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-17цс18) йдеться про те що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він сплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону та ст. 1191 ЦК України, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 17.06.2020 року № 753/15214/16-ц.

Згідно із ч.ч. 5, 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Суд вважає, що при вирішенні спірних прав та обов`язків слід застосувати саме наведену правову позицію Великої Палати Верховного Суду, оскільки дія цієї постанови спрямована на приведення судової практики у подібних правовідносинах до її однаковості та єдності цілому.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 р. зазначено, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.

Згідно ст. 993 ЦК України, яка кореспондується з ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач надав докази виплати страхового відшкодування потерпілій особі, а проте, відповідач, який в свою чергу застрахував свою цивільно-правову відповідальність не є належним відповідачем по справі, яким є страховик відповідача, як завдавача шкоди, а саме ПрАТ «Страхова компанія» Арсенал Страхування », а тому приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню .

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 43, 49, 76, 247, 258-260, 268, 287, 288 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його отримання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду м. Одеси. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: Свячена Ю.Б.