РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 серпня 2023 року

м. Рівне

Справа № 570/4676/21

Провадження № 22-ц/4815/746/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Боймиструк С.В.,

суддів: Хилевич С.В., Шимків С.С.,

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.,

за участю: ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 27 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача Шпанівська сільська рада Рівненського району Рівненської області про встановлення порядку користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернувся у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_4 , в якій просить:

- встановити порядок користування присадибною земельною ділянкою по АДРЕСА_1 відповідно до частки поділу будинку, визначених у висновку експерта №50209/1ПС від 18 березня 2015 року, а саме - ОСОБА_2 559/1000 часток земельної ділянки, що має площу 878 кв.м., позначену на плані висновку експерта №190214/1/1/С від 14 серпня 2019 року зеленим кольором та має розміри по периметру за годинниковою стрілкою від західного кута ділянки в метрах: 27,53 - 12,80 - 16,15 - 16,69 - 22,80 - 18,50 -3,38 - 34,63 - 5,26 - 2,10 - 4,89 - 1,73 - 1,29 - 3,39 - 0,76 - 4,29 - 0,81 - 2,74 - 2,10 - 3,37 - 10,76 - 5,77 - 2,60;

- встановити порядок користування присадибною земельною ділянкою по АДРЕСА_1 відповідно до частки поділу будинку, визначених у висновку експерта №50209/1ПС від 18 березня 2015 року, а саме - ОСОБА_4 441/1000 частку земельної ділянки, що має площу 692 кв.м., позначену на плані висновку експерта №190214/1/1/С від 14 серпня 2019 року синім кольором та має розміри по периметру за годинниковою стрілкою від західного кута ділянки в метрах: 59,99 - 12,21 - 34,63 - 5,26 - 2,10 - 4,89 - 1,73 - 1,29 - 3,39 - 0,76 - 4,29 - 0,81 - 2,74 - 2,10 - 3,37 - 10,76 - 3,58 - 9,48.

В обґрунтування позовної вимоги ОСОБА_2 посилається на те, що він має у приватній власності частину житлового будинку АДРЕСА_1 , який зареєстрований 09 квітня 2016 року та 05 травня 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 46, як окремий об`єкт нерухомості.

Даний об`єкт нерухомості був йому подарований батьком ОСОБА_3 . При видачі правовстановлюючих документів на вказане майно нотаріус, в порушення вимог ч.6 ст.120 Земельного кодексу України, не визначив порядок переходу частини земельної ділянки, яка виділялась для обслуговування будинку в користування попередньому власнику.

Натомість два об`єкти нерухомого майна, будинки АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , які належать йому ОСОБА_2 та відповідачці ОСОБА_4 розташовані на спільній присадибній ділянці фактичною площею 0,1570 га.

Вирішити питання щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою за допомогою Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області та за згодою відповідача не являється можливим в зв`язку із чим він був вимушений звернутися за захистом свого порушеного права до суду.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 27 квітня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача Шпанівська сільська рада Рівненського району Рівненської області про встановлення порядку користування земельною ділянкою - відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

Зазначає, що спір між сторонами справи виник не з приводу спадщини, а щодо розміру та порядку користування спільною земельною ділянкою будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 .

Рішенням Рівненського районного суду від 29 квітня 2015 року (справа № 570/3794/14) частки співвласників в будинку 99 визначені за висновком експерта склали: ОСОБА_3 - 559/1000 розміром 45,7 кв.м., ОСОБА_5 - 441/1000 розміром 33 кв.м.

Частки зареєстровані як окремі об`єкти нерухомості. В справі № 570/3794/14 або в іншому провадженні питання про поділ земельної ділянки не вирішувалось.

Правильно виклавши історію переходу права власності на будівлю АДРЕСА_1 , суд першої інстанції допустив помилку при оцінці визначення розміру земельної ділянки під цим будинком, що була в користуванні ОСОБА_6 на час його смерті та не врахував, що на земельній ділянці АДРЕСА_1 був розташований не один, а два житлові будинки під номером як АДРЕСА_1 , так і 97.

Стверджує, що ОСОБА_3 отримав у спадок буд. АДРЕСА_2 ще у 1988 році, а у 1990 році він набув і право на користування земельною ділянкою розміром 0,13 га для будівництва та обслуговування буд. АДРЕСА_3 та довідка Шпанівської сільської ради №1078 від 2020 року. З них вбачається, що з 1999· року земельна ділянка розміром 0,13 га "відмінусована" з земельної ділянки 0,31 га, яка раніше обліковувалась за ОСОБА_6 біля будинку АДРЕСА_1 . На час розгляду даної справи земельна ділянка розміром 0,13 га біля б. 97 ОСОБА_3 приватизована, про що свідчить запис в реєстрі прав нерухомості, виписка з якого надана суду (т.2 а.с.42).

Додатково факт зменшення земельної ділянки під будинком за ОСОБА_6 підтверджує довідка Шпанівської сільської ради № 812 від 23.03.2020 року, з якої вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці розміром 0,18 га, яка обліковується за ОСОБА_6 (а не 0,31 га, тобто 0,31-0,13=0,18).

Вважає, що суд, посилаючись на ч. 2 та ч. 3 ст. 1225 ЦК України, не врахував принцип єдиної юридичної долі земельної ділянки та побудованого на ній нерухомого майна.

На думку суду цей принцип слід було застосувати лише при переході права власності на будинок АДРЕСА_1 до ОСОБА_3 після смерті його батька ОСОБА_6 і не може бути застосований при переході права власності на будівлю № 97. За 18 років до отримання у власність частки будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 вже набув право на користування земельною ділянкою розміром 0,13 га з земельної ділянки 0,31 га біля будинку АДРЕСА_2 . Ця земельна ділянка біля будинку АДРЕСА_2 розміром 0,13 га була приватизована ОСОБА_3 .

Тому висновки суду першої інстанції, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи.

В подальшому ця допущена судом першої інстанції помилка привела до неправильних підрахунків судом розмірів земельної ділянки під будинками за АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , оскільки за наявними документами в спільному користуванні власників будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 могло знаходитись лише 0,18 га, що складало залишок земельної ділянки після "відмінусування" 0,13 га з 0,31 га під спільною ділянкою будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 .

При таких обставинах посилання суду при розгляді даного спору на ст. 1225 ЦК України є порушенням норм як матеріального, так і процесуального права, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчиненні окремих процесуальних дій. На 1990 рік при переході до ОСОБА_3 права на користування земельною ділянкою 0,13 га з земельної ділянки 0,31 га ЦК України 2004 року ще не діяв.

Вважає, що суд першої інстанції допустив порушення які також є порушенням вимог процесуального права, а саме - ст. 82 ЦПК України, давши оцінку протоколу № 5 від 03 вересня 2018 року комісії з питань земельних відносин і охорони навколишнього середовища Шпанівської сільської ради з планом-схемою як таку, що є обов`язковою для сторін і підтверджує висновок суду для відмови в позові для встановлення порядку користування земельною ділянкою. Ця оцінка суду першої інстанції суперечить висновкам, які надані судами в мотивувальних частинах судових рішень раніше. А саме:

- рішення Рівненського районного суду за 07 грудня 2020 року (справа № 570/1387/20); - постанова Рівненського апеляційного суду по цій же справі від 08 квітня 2021 року;

- рішення Рівненського районного суду від 27 липня 2022 року (справа № 570/5879/21 ); - постанова Рівненського апеляційного суду по цій же справі від 09 березня 2023 року. Окрім 03.09.2018 року № 5 Засідання земельної комісії Шпанівської сільської ради проводились ще 27.02.2020 року, ці висновки носили рекомендаційний характер і привели до прийняття Шпанівською сільською радою незаконного рішення № 933 від 10 березня 2020 року. Це рішення було скасовано Рівненським районним судом 07 грудня 2020 року. Таким чином, земельний спір всупереч вимогам ст. 158, 159 ЗК України Шпанівською сільською радою вирішений не був, а чергове засідання постійної земельної комісії з питань земельних відносин Шпанівської сільської ради від 17.06.2021 року (протокол № 9) на заяву позивача закінчився черговою рекомендацією звернутись сторонам спору до суду.

Земельна ділянка, передана ОСОБА_3 для обслуговування будинку АДРЕСА_2 , сформована відповідно до ст. 79, 79-1 Земельного кодексу України, має встановлені межі та кадастровий номер, що підтверджується дослідженим судом планом-схемою з наявним кадастровим номером на будинок АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_3 .

Земельна ділянка, що знаходиться в спільному користування позивача і відповідачки по даній справі, обліковується за ОСОБА_6 та має за даними Шпанівської сільської ради розміри від 0,18 га до 0,149 га і в даний час є спірною.

Ця земельна ділянка не сформована. Її межі не визначені і кадастровий номер відсутній.

Вказує, що керуючись п.п. 21, 22 Постанови пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 з відповідними змінами "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" про те, що встановлення порядку користування земельною ділянкою визначається з урахуванням розміру часток у спільній власності на будинок і це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі апелянт отримав висновок експерта Сайко С.Л. № 190214/1/с та №190214/1/1/с додаткової судово-технічної експертизи з визначенням варіантів користування спільною земельною ділянкою між позивачем (будинок АДРЕСА_4 .

Згідно цього висновку визначено порядок користування земельною ділянкою відповідно до ст. 107 ЗК України, ст. 25 Закону України "Про землеустрій", тобто по фактичному користуванню та визначеного розміру спільної земельної ділянки, яка є в наявності - 1570 кв.м.

Свій висновок в судовому засіданні експерт С.Сайко підтвердив. Оскільки висновок експерта має перевагу над рекомендаційним висновками постійних комісій з земельних питань Шпанівської сільської ради, які є суперечливими та мають рекомендаційний характер, вважає, що рішення Рівненського районного суду від 27 квітня 2023 року має бути скасоване повністю з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 вказує, що будинки 99 та АДРЕСА_2 є сусідніми. Першопочатковими власниками зазначених будинків були різні особи, а спір виник стосовно земельної ділянки, яка обліковувалась за ОСОБА_6 . Саме ця земельна ділянка підлягає поділу між сторонами, але наразі "земля не послідувала за долею розташованої на ній будівлі" і апелянт це підтвердив в апеляційній скарзі, хоча і не визнав у суді першої інстанції факту "відмінусування" частини земельної ділянки від зблокованих будинків АДРЕСА_1 , АДРЕСА_5 на користь власника будинку АДРЕСА_2 .

Доводить, що за ОСОБА_6 обліковується загальної площі прибудинкової території 0,31 га. з якої ОСОБА_3 вже отримав у свою власність 0,13 га.

При цьому вказує, що строк переоформлення права постійного користування земельною ділянкою в даний час законом не визначений та необмежений, оскільки ОСОБА_6 набув право користування в період, коли воно не посвідчувалося державними актами.

Крім того, доводить про неналежність, недостовірність та недостатність поданого апелянтом висновку експерта.

Погоджується з висновками місцевого суду стосовно того, що спірна земельна ділянка не виділялась в натурі попередні і чинні власники користуються земельною ділянкою, яка необхідна для його обслуговування.

Просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що 29 січня 1988 року на підставі рішення виконкому Ровенської районної Ради народних депутатів №12 від 13 січня 1988 року за ОСОБА_6 було зареєстровано право приватної власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_6 , що підтверджено копією свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння (т.1 а.с.93).

Не зважаючи на те, що право власності на вищевказаний будинок було зареєстроване за ОСОБА_6 , в силу положень ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, він належав на праві спільної сумісної власності подружжю ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 на його 1/2 частину вказаного будинку відкрилася спадщина, яку прийняли за законом його дружина ОСОБА_4 та сини ОСОБА_3 і ОСОБА_5 в рівних долях по 1/6 частині будинковолодіння кожен.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 на її 4/6 частин (3/6 - право спільної сумісної власності подружжя та 1/6 - успадкована після ОСОБА_6 ) вищевказаного будинку відкрилася спадщина, яку прийняв за заповітом її син ОСОБА_3 .

29 квітня 2015 року рішенням Рівненського районного суду в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про припинення спільної часткової власності та виділення частини об`єкта нерухомого майна в натурі (справа №570/3794/14-ц, номер провадження 2/570/62/2015), яке набрало законної сили 12 травня 2015 року (т.1 а.с 31-34):

- право спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (далі по тексту абзацу - житловий будинок) припинено;

- ОСОБА_3 виділено в натурі та визнано за ним право власності на 5/6 частин житлового будинку, а саме: приміщення загальною площею 45,7 м2, в тому числі: коридор 1-2 площею 4,6 м2, жилу кімнату 1-5 площею 16,2 м2, жилу кімнату 1-6 площею 9,9 м2, коридор 1-1 площею 7,3 м2, кладову 1-7 площею 7,7 м2, вхідні сходи (літ.а1), 0,47 сараю-літня кухня (літ. Б), а саме: сарай, погріб (літ. Г) та 0,5 огорожі (літ. № 1);

- ОСОБА_5 виділено в натурі та визнано за ним право власності на 1/6 частину житлового будинку, а саме: приміщення загальною площею 33,0 м2, в тому числі: житлову кімнату 1-3 площею 13,1 м, житлову кімнату 1-4 площею 19,9 м2, 0,53 сараю-літня кухня (літ.Б), а саме: літню кухню та 0,5 огорожі (літ. № 1).

Рішенням Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 27 травня 2015 року (т.1 а.с. 24) частині житлового будинку, що була виділена ОСОБА_3 присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 .

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 на його частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: приміщення загальною площею 33,0 м2, в тому числі: житлову кімнату 1-3 площею 13,1 м, житлову кімнату 1-4 площею 19,9 м2, 0,53 сараю-літня кухня (літ. Б), а саме: літню кухню та 0,5 огорожі (літ. № 1) відкрилася спадщина, яку прийняла в порядку спадкування за законом його дружина ОСОБА_4 . Вказана обставина підтверджена копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 грудня 2016 року, виданого державним нотаріусом Другої рівненської державної нотаріальної контори Костюковою О.О. (т.1 а.с.122).

03 грудня 2016 року на підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_4 зареєструвала за собою право приватної власності на самостійний об`єкт нерухомого майна, а саме житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 33 кв.м., що підтверджено копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень номер 74741377 від 03 грудня 2016 року (т.1 а.с. 124).

Договорами дарування від 4 та 22 травня 2017 року ОСОБА_3 подарував ОСОБА_2 належний йому буд. АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень ст. 1216 Цивільного кодексу України в редакції закону станом на момент смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , а саме 12 вересня 2008 року та ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ЦК України в редакції 12.09.2008 та 02.02.2011) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Питання спадкування права на земельну ділянку регулюється статтею 1225 ЦК України, вказана норма є спеціальною відносно ст. 377 ЦК України, 120 ЗК України і підлягає застосуванню до правовідносин щодо переходу права власності або права користування земельною ділянкою в разі переходу права власності на жилий будинок, інші будівлі чи споруди саме в порядку спадкування.

Згідно з ч. 2 ст. 1225 ЦК України, право власності до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший розмір не встановлений законом.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом (ч. 3 ст. 1225 ЦК).

Пленум Верховного Суду України у пункті 10 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив судам, що положення статті 1225 ЦК України про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності.

Таким чином після смерті подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_4 їх сини: ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в порядку спадкування набули право власності на 1/6 та 5/6 частини житлового будинку та право на користування земельною ділянкою, на якій розташований вказаний зблокований житловий будинок АДРЕСА_4 і яка необхідна для його обслуговування. Порядок спадкування права користування рештою земельною ділянки не обумовлювався, не вирішувався та не міг бути вирішений, оскільки межі спільної земельної ділянки, її конфігурація та дійсна площа не були визначені в натурі та не означені межовими знаками.

При цьому слід вказати, що первісний спадкодавець ОСОБА_6 за життя не розпочинав приватизацію, межі не встановлювались, межові знаки не виставлялись конфігурація спірної земельної ділянки не визначалась.

З матеріалів справи, зокрема з інформації з Погосподарських книг за 1980-2020 роки, земельно-кадастрової книги с. Ходоси за ОСОБА_6 (1991-2000 роки) обліковувалось 0,31 га загальної площі прибудинкової території.

В довідці Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 27.03.2014 року вказується, що площа ділянки з призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд становить 0,25 га (т.1 а.с. 101). Також відсутня визначеність у площі, яка лишилась після відрахування 0,13 га на будинок АДРЕСА_2 та на якій розташовані б.99 та АДРЕСА_1 , а саме 0,18 га, 0,157 га та 0,149 га (т.1 а.с. 61,12, 63).

Фактом, який має братись до уваги, є та обставина, що поряд зі спірною земельною ділянкою ОСОБА_3 01 червня 2020 році приватизував земельну ділянку 0,13 га під належним йому будинком АДРЕСА_1 (т.2 а.с. 42), приватизація якої ніким не оспорена.

Отже, між сторонами в даній справі спір, щодо встановлення порядку користування спірною земельною може вирішуватись виходячи з існуючої реальної її площі на час вирішення спору, яка як зазначено вище за різними оцінками становить: 0,18 га, 0,157 га та 0,149 га (т.1 а.с. 61,12, 63).

Не може бути взятий до уваги висновок №190214/1/1/с додаткової судово-технічної експертизи з визначенням варіантів користування спільною земельною ділянкою між позивачем (будинок АДРЕСА_4 , який проведений в іншій цивільній справі в 2019 році, до приватизаціїОСОБА_3 земельної ділянки під б.97, ще й огляду на вимоги ч.2 ст.102 та ст.113 ЦПК України, створеного за кілька років до заявлених вимог і предмету доказування в жовтні 2021 року в даній справі.

Крім того, предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Якщо в 2019 році предметом доказування були аналогічні вимоги як і в позові в даній справі поданому в жовтні 2021 року, то як вони були вирішені, по справі не відомо.

Колегія суддів зауважує про не коректно обраний спосіб захисту права, яке позивач вважає порушеним, оскільки власником спірної земельної ділянки 99/99а, до її приватизації сторонами є територіальна громада (ст.80,83 ЗК України), інтереси якої представляє Шпанівська сільська рада Рівненського району, однак процесуальний статус її в справі визначений, як третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача, чим фактично порушуються права власника землі.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлене без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі та довільним трактуванням обставин справи та норм закону на свою користь.

Місцевий суд вирішував даний спір виходив з інших правових підстав, зокрема ст.1225 ЦК України, ніж ті на які посилається апелянт, а саме ст.120 ЗК України, в попередніх спорах між сторонами та оговорив конкуренцію норм права та мотивував їх застосування, з чим погоджується колегія суддів.

До набрання чинності (12 травня 2015 року) рішенням Рівненського районного суду від 29 квітня 2015 року в цивільній справі №570/3794/14-ц, яким припинено часткова власність сторін на будинок та виділено два окремі об`єкти нерухомості кожній стороні у власність, власники часток у будинку ОСОБА_3 та ОСОБА_5 земельну ділянку належну до б.99 пропорційно до своїх часток у праві власності на будівлю не поділили та права на користування чи власність своїх часток у встановленому порядку не оформили.

Виходячи з цього, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що кожен з колишніх співвласників набув право на отримання в користування або у власність земельну ділянку розмір якої не обумовлений їхніми колишніми частками у спільній частковій власності, а визначається виключно площею земельної ділянки яка розташована під їхніми будинками та необхідна для їх обслуговування.

Відповідно така доля земельної ділянки обов`язкова і для правонаступника ОСОБА_2 та спадкоємиці ОСОБА_4 ..

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Оскільки оскаржене рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, то судовий збір за її подання покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 27 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 28 серпня 2023 року.

Головуючий: Боймиструк С.В.

Судді: Хилевич С.В.

Шимків С.С.