Справа номер 489/4224/21 Головуючий суду першої інстанції Коваленко І. В.
Провадження номер 22-ц/812/891/23 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Коломієць В. В., Ямкової О. О.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю. В.,

без участі учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 червня 2023 року, повний текст якого складено 04 липня 2023 року, за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», державного реєстратора Комунального підприємства «Миколаївський обласний центр реєстрації» Кумарівської сільської ради Миколаївської області Ільяш Олександри Олегівни про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора,

У С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2021 року позивач подала до суду вказаний позов, який обґрунтовувала наступним.

03.05.2007 між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та позивачем був укладений кредитний договір №1401/0507/88-014, відповідно до якого позивач отримала кредит у розмірі 40 000,00 дол. США. Зобов`язання за кредитним договором забезпечені договором іпотеки від 03.05.2007, за яким позивач передала в іпотеку АКБ «ТАС-Комерцбанк» квартиру АДРЕСА_1 , що належала їй на праві власності.

28.11.2012 укладено договір факторингу №15, за яким ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», уступило право вимоги заборгованості від боржників, включаючи позивача, ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

Цього ж дня, 28.11.2012 між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір про передачу прав за іпотечними договорами, відповідно до якого до ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшло право вимоги за іпотечними договорами, зокрема, право вимоги за іпотечним договором від 03.05.2007 №479, укладеним між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та позивачем.

На підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності номер 153730400 від 24.01.2019 позивачу стало відомо, що державним реєстратором 18.01.2019 було прийнято рішення про реєстрацію права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» на квартиру АДРЕСА_1 .

Вказане рішення державним реєстратором прийнято на підставі договору про передачу прав за договором іпотеки, серія та номер 2187, посвідченого 28.11.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В.; договору про відступлення прав за іпотечним договором, серія та номер 6970, посвідченого 28.11.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О.; іпотечного договору, серія та номер 479, посвідченого 03.05.2007 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рудою О.М.; рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 12.04.2018, видавник ТОВ «Укрпошта»; повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, серія та номер 96, виданого 02.04.2018 ТОВ «Кредитні ініціативи».

Рішення державного реєстратора позивач вважала протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки відповідачем порушені вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, щодо перевірки повноти наданого пакету документів, а також достовірності даних, що містять документи, на підставі яких прийнято оскаржуване рішення.

Враховуючи викладене, позивач просила визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» на квартиру АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 29981808 від 18.01.2019 про реєстрацію прав та їх обтяжень (з викриттям розділу), індексний номер: 45189131 від 24.01.2019.

17.04.2023, не змінюючи підстав позову, представник позивача надав до суду письмові пояснення, в яких вказав, що відповідно до підпункту 12.3.1 пункту 12.3 іпотечного договору предмет іпотеки набувається у власність іпотекодержателя за ціною, що буде визначена на підставі висновку незалежного експерта суб`єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності. Проте, ТОВ «Кредитні ініціативи» оцінку предмета іпотеки не здійснювали, що протирічить правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №306/2053/16-ц.

Позиція відповідачів у суді першої інстанції

Державний реєстратор Ільяш О. О. відзиву на позовну заяву не подавала.

ТОВ «Кредитні ініціативи» просило у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що державним реєстратором було здійснено реєстрацію права власності відповідно до вимог чинного законодавства: позивач мала заборгованість за кредитним договором, знала про неї, іпотечний договір дозволяв позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, позивача було повідомлено про звернення стягнення на предмет іпотеки, здійснено оцінку предмета іпотеки.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 червня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що державним реєстратором було дотримано вимог законодавства про реєстрацію права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем, а тому вимоги ОСОБА_1 є безпідставними.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, позивач зазначала, що судом першої інстанції було залишено поза увагою те, що фактично оцінка предмета іпотеки для визначення його дійсної вартості на момент переходу права власності не проводилася. Наданий відповідачем ТОВ «Кредитні ініціативи» звіт про оцінку вартості квартири не може вважатися належним доказом, оскільки це висновок про ринкову вартість предмета іпотеки. Він не є тотожним звіту незалежного експерта-суб`єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності. Наданий відповідачем звіт визначає лише приблизну вартість подібної нерухомості, а не дійсну вартість предмета іпотеки. Жоден суб`єкт оціночної діяльності стан квартири не оглядав, а відтак фактично оцінка квартири не проводилася.

Також позивач вказувала на те, що судом першої інстанції неправильно було вказано відповідача по справі. Позивач пред`являла вимоги до державного реєстратора Комунального підприємства «Миколаївський обласний центр реєстрації» Кумарівської сільської ради Миколаївської області Ільяш Олександри Олегівни, а суд зазначив Комунарівської сільської ради.

Узагальнені доводи та заперечення особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

Відповідачем ТОВ «Кредитні ініціативи» подано відзив на апеляційну скаргу, у якому ним наголошено на тому, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 21 липня 2023 року відкрито апеляційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 26 липня 2023 року справу призначено до розгляду на 16 серпня 2023 року на 09 год 30 хв.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Відповідач ТОВ «Кредитні ініціативи» надіслало заяву, у якій просило здійснити розгляд справи за відсутності його представника.

Представник позивача Рудяк С. О. 14 серпня 2023 року подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з перебуванням його на амбулаторному лікуванні.

Відповідно до вимог ст.372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з вимогами статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

Колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи, оскільки позивач, яка є учасником справи, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляла. Вона була завчасно повідомлена про розгляд справи та необмежена у виборі представника своїх інтересів в суді.

Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01.10.2020 у справі №361/8331/18 виснував, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Матеріали справи свідчать, що позивач реалізувала своє право на викладення відповідних аргументів у позовній заяві, численних поясненнях, апеляційній скарзі, наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Враховуючи викладене, та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), апеляційний суд вважає можливим переглянути справу за відсутності сторін, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Вказана позиція відображена також у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2022 року у справі №175/4075/18 та від 09 лютого 2023 року у справі №824/85/21.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

03.05.2007 між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1401/0507/88-014, відповідно до якого позивач отримала кредит у розмірі 40 000 дол.США зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 14% річних строком до 03.05.2017.

Зобов`язання позивача за кредитним договором забезпечені іпотечним договором від 03.05.2007 (зареєстровано в реєстрі за №479), за умовами якого ОСОБА_1 передала в іпотеку АКБ «ТАС-Комерцбанк» квартиру під номером АДРЕСА_1 , що належала їй на праві власності.

У пункті 12 іпотечного договору передбачено, що за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: 1) за рішенням суду; 2) на підставі виконавчого напису нотаріуса; 3) згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеним шляхом здійснення застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке викладене в пп.12.3.1 та 12.3.2.

Зазначені підпункти регламентують, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до цієї статті у випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в цьому підпункті 12.3 договору, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. При цьому, вважається, що предмет іпотеки набувається у власність іпотекодержателя за ціною, що буде визначена на підставі висновку незалежного експерта-суб`єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом суб`єктів оціночної діяльності. При цьому, сторони домовилися, що кандидатура незалежного експерта-суб`єкта оціночної діяльності визначається іпотекодержателем. При оцінці предмета застави цей експерт повинен використовувати всі методи оцінки, які будуть передбачені діючим законодавством на момент оцінки.

Якщо фактичний розмір заборгованості іпотекодавця за основним зобов`язанням менший за вартість, вказану у висновку незалежного експерта- суб`єкта оціночної діяльності, іпотекодержатель перераховує різницю на поточний рахунок іпотекодавця протягом 60 банківських днів з моменту набуття у власність предмета іпотеки.

28.11.2012 між ПАТ «Сведбанк», яке виступало правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступало правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено договори факторингу та про відступлення прав за іпотечними договорами, відповідно до умов якого ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» набуло право вимоги заборгованості за кредитними договорами, в т.ч. заборгованості, що утворилася по кредитному договору №1401/0507/88-014 від 03.05.2007, а також права вимоги за іпотечним договором від 03.05.2007 за №479.

28.11.2012 між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договори факторингу та про відступлення прав за іпотечними договорами, згідно з якими до ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшло право вимоги за вищевказаними кредитним та іпотечним договором, укладеними між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та позивачем.

Наявність боргу у позивача за кредитним договором випливає зі змісту судових рішень.

Так, рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 14.05.2014 встановлено, що станом на 01.01.2014 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №1401/0507/88-014 від 03.05.2007 становила 224 455,12 грн.

В подальшому, рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 16.02.2016 з урахуванням ухвали цього суду від 26.02.2016 про виправлення описки визначено, що станом на 01.01.2015 заборгованість ОСОБА_1 з повернення кредиту становила 411 761,97 грн, яка складалася з заборгованості за кредитом станом на 01.01.2014 в сумі 224 455,12 грн., 5105,16 дол. США, що еквівалентно 33195,43 грн заборгованості за відсотками з 01.01.2014 до 01.01.2015; 9773,31 дол. США, що еквівалентно 154 111,42 грн пені з 01.06.2014 до 01.01.2015.

02 квітня 2018 року ТОВ «Кредитні Ініціативи» склало на ім`я ОСОБА_1 повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, у якому зазначало, що на підставі договору факторингу є кредитором, у якого є право вимоги за кредитним договором від 03 травня 2007 року №1401/0507/88-014, за яким ОСОБА_1 , станом на 27 березня 2018 року, має заборгованість в сумі 239 176,07 доларів США, що еквівалентно 6 291 380,63 грн. Посилаючись на зазначене, ТОВ «Кредитні Ініціативи» констатувало, що має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Вищезазначене повідомлення було отримано ОСОБА_1 особисто 12 квітня 2018 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та інформація з інтернетресурсу Укрпошти (т.1 а.с.144-146).

Відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості предмета іпотеки, складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Бізнес АССІСТ», що діє на підставі сертифікату суб`єкта оціночної діяльності від 21.10.2016 №813/16, станом на 17 грудня 2018 року ринкова вартість квартири під номером АДРЕСА_1 становила 724 007 грн. Під час проведення оцінки використаний порівняльний підхід (т.1 а.с.203-204).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.01.2019 №1.01.2019 державний реєстратор Комунального підприємства «Миколаївський обласний центр реєстрації» Кумарівської сільської ради Миколаївської області Ільяш О. О. здійснила запис №29981808 про підстави виникнення у ТОВ «Кредитні ініціативи» права власності на квартиру під номером АДРЕСА_1 , а саме, договір про передачу прав за договором іпотеки, серія та номер 2187, посвідчений 28.11.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О. В.; договір про відступлення прав за іпотечним договором, серія та номер 6970, посвідчений 28.11.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О.; іпотечний договір, серія та номер 479, посвідчений 03.05.2007 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рудою О.М.; рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 12.04.2018, видавник ТОВ «Укрпошта»; повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, серія та номер 96, виданий 02.04.2018 ТОВ «Кредитні ініціативи».

Рішення про державну реєстрацію цього права прийнято державним реєстратором 24 січня 2019 року (індексний номер 45189131).

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Відповідно до частин першої, третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку», (тут і далі, в редакції на час виникнення спірних правовідносин), у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з вимогами статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Стаття 35 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 23 січня 2019 року у справі №306/1224/16-ц (провадження №14-501цс18) та від 20 березня 2019 року у справі № 306/2053/16-ц (провадження №14-22цс19) акцентувала на тому, що ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна.

При цьому непогодження оцінки предмета іпотеки з власником майна, не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності, оскільки основною підставою для скасування такого рішення є відсутність такої оцінки.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 07 грудня 2022 року в справі № 522/18222/19 (провадження №6444ск22).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", тут і далі у редакції, чинній на час державної реєстрації права власності на спірну квартиру, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У статті 18 вказаного Закону визначено порядок проведення державної реєстрації прав, який складається з: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Згідно з пунктом 57 Порядку для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Отже, на державного реєстратора під час вчинення такої реєстраційної дії законом покладено обов`язок не тільки формально перевірити наявність поданих документів за переліком, а й, передусім, встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства.

У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та статті 37 Закону України "Про іпотеку" порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення, ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Така позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 306/1224/16-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 521/18393/16-ц, постановах Верховного Суду від 11 вересня 2020 року у справі № 127/17399/19-ц, від 22 січня 2020 року у справі № 201/6233/17-ц.

Досліджені судом докази свідчать, що позивач належним чином була повідомлена про наявність у неї заборгованості за кредитним договором та намір стягувача звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку ст.37 Закону України «Про іпотеку».

Відповідач ТОВ «Кредитні ініціативи» надав державному реєстратору усі необхідні документи для здійснення переходу права власності на квартиру від іпотекодавця до іпотекодержателя, у тому числі звіт суб`єкта оціночної діяльності про ринкову вартість квартири.

Таким чином суд першої інстанції правильно виснував, що державним реєстратором були дотримані вимоги статті 37 Закону України "Про іпотеку", відповідно до яких іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмету іпотеки суб`єктом оціночної діяльності.

Доказів на підтвердження незаконності (недійсності) висновку про вартість спірного нерухомого майна позивачем не надано.

Разом із цим, вона не позбавлена права у встановленому законом порядку ставити питання про відшкодування різниці вартості предмета іпотеки та розміру забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 19 квітня 2023 року у справі №303/6378/19.

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши, що ОСОБА_1 не доведено заявлені позовні вимоги, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову в їх задоволенні.

Однак суд припустився помилки у зазначенні особи відповідача, зазначивши, що державний реєстратор, який здійснював державну реєстрацію права власності предмета іпотеки, працював у Комунальному підприємстві «Миколаївський обласний центр реєстрації» Комунарівської сільської ради Миколаївської області, хоча з рішення державного реєстратора вбачається, що його містом роботи було Комунальне підприємство «Миколаївський обласний центр реєстрації» Кумарівської сільської ради Миколаївської області.

Зазначене є підставою для зміни рішення суду.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на викладене в мотивувальній частині цієї постанови, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим щодо вирішення позовної вимоги ОСОБА_1 . Однак підлягає зміні у вступній та резолютивній частині щодо зазначення правильної назви місця роботи державного реєстратора Ільяш О. О.

Керуючись ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 червня 2023 року у вступній та резолютивній частині змінити щодо зазначення правильної назви місця роботи відповідача державного реєстратора Ільяш Олександри Олегівни, а саме вважати правильною назву Комунальне підприємство «Миколаївський обласний центр реєстрації» Кумарівської сільської ради Миколаївської області.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді В. В. Коломієць

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 16 серпня 2023 року.