ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/668/23 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Хома М. В., Храпак Н. М.,

з участю секретаря - Сович Н.А.

сторін:

апелянта ОСОБА_1 ,

представника апелянта ОСОБА_2 ,

представника позивача Шерстобитової Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/18801/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 травня 2023 року (ухвалене суддею Братасюком В.М.) в справі за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» (далі - АТ «ТАСКОМБАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликався на те, що 05.11.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі - ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір за № , паспорт кредиту від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» № НОМЕР_1 . Згідно умов кредитного договору, цей договір, паспорт кредиту та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», складають єдиний кредитний договір. Позичальник, підписавши договір, підтвердила, що свій примірник кредитного договору отримала. Відповідно до умов укладеного кредитного договору ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» надало ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 121920.12 грн строком на 48 місяців, а відповідач зобов`язувалася своєчасно погашати кредит та сплачувати проценти за користування кредитом.

17.12.2021 року між AT «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» укладено Договір факторингу №171221, відповідно до п.2.1 якого Фактор зобов`язується передати (сплатити) Клієнту Суму Фінансування, а Клієнт зобов`язується відступати Факторові Права Вимоги за Кредитними Договорами в обсязі та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до умов вищезазначеного Договору, позивач є новим кредитором ОСОБА_1 за кредитним договором № від 05.11.2021 року.

Разом з тим, позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 17.11.2022 року утворилась заборгованість, яка становить 146878.55 грн.

У зв`язку з наведеним просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ТАСКОМБАНК» суму заборгованості за кредитним договором № від 05.11.2021 року у розмірі 146878.55 грн, а також вирішити питання судових витрат.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 травня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ТАСКОМБАНК» 116601.30 грн боргу за договором кредиту від 05.11.2021 року №. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував платежі, які ОСОБА_1 вже здійснила на користь позивача, а саме:

5850.00 грн - квитанція від 17.01.2022 року;

2800.00 грн - квитанція від 01.03.2022 року;

200.00 грн - квитанція від 07.04.2022 pоку;

500.00 грн - квитанція від 28.04.2022 року;

1000.00 грн - квитанція від 21.07.2022 року.

Також судом не було враховано 38331.72 грн., які позивач перерахував на свої ж рахунки з кредитних грошей, які мала отримати ОСОБА_1 , але не отримала.

Звертає увагу на те, що своїми діями позивач фактично ввів ОСОБА_1 в оману. За кредитним договором від 05.11.2021 року ОСОБА_1 отримала лише 57636.00 грн. Жодних інших грошових коштів ОСОБА_1 від позивача не отримувала.

У зв`язку з наведеним просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу від сторін у справі до суду не надходив.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на мотиви, викладені у ній.

Представник позивача Шерстобитова Д.С. проти апеляційної скарги заперечила та просила рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не повністю.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

05.11.2021 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір за №, паспорт кредиту від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» № НОМЕР_2 . Згідно умов кредитного договору, цей договір, паспорт кредиту та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», складають єдиний кредитний договір. Позичальник, підписавши договір, підтвердила, що свій примірник кредитного договору отримала (а.с.7).

Відповідно до умов укладеного кредитного договору ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» надало ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 121920.12 грн. строком на 48 місяців, а ОСОБА_1 зобов`язалася своєчасно погашати кредит та сплачувати проценти за користування кредитом та що ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» у відповідності до вимог чинного законодавства у чіткій та зрозумілій формі ознайомило її з інформацією вказаною в ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.6, 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією необхідною їй для свідомого та добровільного вибору фінансової послуги.

Згідно п.п.1.2, 1.3 Договору, кредит надається позичальнику у сумі 121920.12 грн. строком на 48 місяців. Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в Паспорті кредиту №5710983, який є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до умов Паспорту кредиту №5710983 та Кредитного договору № від 05.11.2021 року Позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах (а.с.10):

- сума кредиту - 121920.12 грн;

- строк користування - 48 місяців;

- річні проценти 0.01 % від суми боргу за договором;

- щомісячні проценти 2.7 % від суми кредиту.

Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору (п.4 Паспорта кредиту).

Крім цього, у пункті 6 паспорту кредиту зазначено порядок повернення кредиту, зокрема кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів).

Відповідно до п.5.1. Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» (далі за текстом - Умови отримання кредитів) позичальник зобов`язується щомісячно, у граничний термін, повертати чергову частину кредиту та сплачувати щомісячні і річні проценти.

У разі прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за Кредитним договором, Позичальник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня (п.7 Паспорта кредиту).

У разі тривалого прострочення Позичальником зобов`язань за Кредитним договором Позичальник сплачує штраф у розмірі 1% від суми наданого кредиту за кожний факт виникнення прострочки відповідно до графіку платежів. Нарахування штрафу відбувається на наступний робочий день після граничного терміну.

17.12.2021 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» (Клієнт) та AT «ТАСКОМБАНК» (Фактор) укладено Договір факторингу №171221, відповідно до п.2.1 якого Фактор зобов`язується передати (сплатити) Клієнту Суму Фінансування, а Клієнт зобов`язується відступати Факторові Права Вимоги за Кредитними Договорами в обсязі та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до умов вищезазначеного Договору Позивач є новим Кредитором ОСОБА_1 за Кредитним договором № від 05.11.2021 року (а.с.13-24).

Факт передачі права вимоги за вищезазначеним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі, підтверджуються Реєстром прав вимоги до Договору факторингу, Випискою та Розрахунком заборгованості.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 17.11.2022 року за кредитним договором № від 05.11.2021 року, заборгованість по тілу кредиту становить 116597.35 грн. Також нараховано заборгованість по річних процентах у розмірі 10.65 грн, з яких сплачено 6.70 грн. Заборгованість в розмірі 3.95 грн позивач вважає простроченими відсотками. За період з 06.11.2021 року по 16.11.2022 року нараховано комісію у розмірі 37856.27 грн, з яких сплачено 7579.02 грн. Заборгованість становить 30277.25 грн, яку позивач вважає заборгованістю по щомісячних відсотках.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За положенням статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтями 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно статті 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до статті 640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно статті 642 ЦК - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 611 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором № від 05.11.2021 року виконав у повному обсязі, надавши відповідачці кредит, однак, у порушення умов договору, ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого утворилася заборгованість у розмірі 146878.55 грн.

З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що нарахування банком умовних «процентів» в сумі 30277.25 грн, які за своєю суттю є комісією (про що окремо відображено у розрахунку заборгованості), не можна розцінювати як заборгованість по процентах за користування кредитними коштами, що нарахована відповідно до умов кредитного договору.

Разом з тим, досліджуючи виписки по особовому рахунку, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 здійснювала оплату на за різним призначенням, такими як:

- погашення заборгованості за кредитним договором № від 05.11.2021 року;

- погашення відсотків згідно умов кредиту № від 05.11.2021 року;

- погашення комісії згідно умов кредиту № від 05.11.2021 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оплата ОСОБА_1 за призначенням платежу «погашення заборгованості за кредитним договором № від 05.11.2021 року» слід розцінювати як сплату позичальником заборгованості по тілу кредиту.

Як вбачається з виписки по особовому рахунку, ОСОБА_1 здійснила проплати з призначенням платежів «погашення заборгованості за кредитним договором № від 05.11.2021 року» (а.с.61), а саме:

17.01.2022 року на суму 2557.09 грн;

17.01.2022 року на суму 5850.00 грн;

01.03.2022 року на суму 2800.00 грн;

16.02.2022 року на суму 1.69 грн;

01.03.2022 року на суму 2800.00 грн;

07.04.2022 року на суму 200.00 грн;

28.04.2022 року на суму 208.88 грн;

28.04.2022 року на суму 500.00 грн;

21.07.2022 року на суму 1000.00 грн.

Всього на погашення заборгованості за тілом кредиту сплачено 15917.66 грн.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 17.11.2022 року за кредитним договором № від 05.11.2021 року, заборгованість по тілу кредиту становить 116597.35 грн. При цьому позивачем враховано лише погашення заборгованості за тілом кредиту 17.01.2022 року 2557.09 грн та 28.04.2022 року 208.88 грн, а всього 2765.97 грн.

Оскільки апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 здійснила дев`ять платежів по сплаті заборгованості за тілом кредиту, з яких позивачем враховано лише два, тому колегія суддів приходить до висновку, що заборгованість ОСОБА_1 за тілом кредиту за кредитним договором № від 05.11.2021 року становить 103445.66 грн (116597.35 грн 13151.69 грн).

На вищевказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, а тому передчасно дійшов висновку, що з ОСОБА_1 слід стягнути заборгованість по тілу за кредитним договором № від 05.11.2021 року в розмірі 116601.30 грн.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості по тілу за кредитним договором № від 05.11.2021 року підлягає зміні, шляхом зменшення розміру стягнення до 103445.66 грн.

Таким чином доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження.

Інші доводи апеляційної скарги є аналогічними викладеним у відзиві на позов, які не спростовують правильність висновку суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до власного тлумачення характеру спірних правовідносин та до переоцінки доказів.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду, зменшивши розмір стягнення боргу за договором кредиту з 116 601,30 грн. до 103 445,66 грн.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 травня 2023 року змінити, зменшивши суму стягнення заборгованості за договором кредиту від 05 листопада 2021 року №, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» з 116601 (сто шістнадцять тисяч шістсот одна) грн. 30 копійок до 103445 (сто три тисячі чотириста сорок п`ять) грн. 66 копійок.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови 06 вересня 2023 року.

Головуючий

Судді