Справа № 302/1335/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 серпня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Фазикош Г.В., Кондора Р.Ю.

з участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 06 лютого 2023 року, ухвалене головуючим суддею Пухальським С.В., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості

встановив:

У листопаді 2022 року ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.02.2021 між ТОВ «Кредитна Установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №/639764.

25.02.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №1414357.

26.02.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №17475-02/2021.

Вказані договори були підписані електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на його номер телефону.

За загальними умовами вказаних кредитних договорів ОСОБА_1 отримав кредитні кошти на умовах платності користування та зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами.

Однак, відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення наданих йому кредитних коштів, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість.

14.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за оплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі і за Договором позики №1414357 від 25.02.2021 укладеним з відповідачем.

29.10.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №29102021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за оплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі і за кредитним договором №17475-02/2021 від 26.02.2021 укладеним з відповідачем.

09.12.2021 між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №09122021, відповідно до умов якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за оплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі і за кредитним договором №/639764 від 24.02.2021 укладеним з відповідачем.

Таким чином за вказаними договорами факторингу до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 по вищевказаних кредитних договорах.

З врахуванням наведеного, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість:

- за кредитним договором №/639764 від 24.02.2021 в розмірі 15.940,00 грн,

- за Договором позики №1414357 від 25.02.2021 в розмірі 33.880,00 грн,

- за кредитним договором №17475-02/2021 від 26.02.2021 в розмірі 9.100,00 грн, а всього на загальну суму: 58.920,00 грн, а також судові витрати.

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 06 лютого 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за:

- кредитним договором №/639764 від 24.02.2021 в розмірі 12.820,00 грн, з яких: 4 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 820,00 грн - сума заборгованості за відсотками;

- за договором позики №1414357 від 25.02.2021 в розмірі 15.970,00 грн, з яких: 10 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 970,00 грн - сума заборгованості за відсотками;

- за кредитним договором №17475-02/2021 від 26.02.2021 в розмірі 7.450,00 грн, з яких: 2 500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4 950,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

У іншій частині розміру вимог, відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1.525,81 грн.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Зокрема вказує, що позивачем невірно зазначено нараховані відсотки за вказаними договорами, які суперечать договірним відносинам та нормам матеріального права. При цьому позивачем не додано детальних розрахунків суми нарахованих по ним процентів, не наведення сум тіла кредиту, на яку їх нараховано, застосованої процентної ставки, строку, за який нараховано проценти.

Вважає, що слідує ухвалити рішення, яким стягнути з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №/639764 від 24.02.2021 в розмірі 6 940 грн, з яких: 4 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 940 грн - сума заборгованості за відсотками;

- за договором позики №1414357 від 25.02.2021 в розмірі 12 070 грн, з яких: 10 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 070 грн - сума заборгованості за відсотками;

- за кредитним договором №17475-02/2021 від 26.02.2021 в розмірі 3 766,75 грн, з яких: 2 500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 266,75 грн - сума заборгованості за відсотками.

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» подало відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Зауважує, що апелянт не заперечує та визнає факт укладення кредитних договорів та отримання кредитних коштів, при цьому частково визнає розмір нарахованих відсотків.

Зазначає, що підписуючи кредитні договори, відповідач погодився на запропоновані йому Умови та Правила за якими встановлюється нарахування відсотків за неналежне виконання умов договору.

Вважає, що судом першої інстанції було в повній мірі досліджено наявні в матеріалах справи докази та обґрунтовано задоволено позовні вимоги.

У судове засідання сторони не з`явились та не подали заяв про відкладення розгляду справи у даному судовому засіданні.

За правилами пункту 2 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи.

Згідно частини 5 статті 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Довідкою Закарпатського апеляційного суду від 12.04.2023 року підтверджено доставку "Судової повістки про виклик до суду" у формі електронного листа надісланого ОСОБА_1 на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 , а.с. 185, та адвокату Мартинову Г.К. на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2 , а.с. 183. А також надіслано повідомлення адвокату Мартинову Г.К. у додаток "Viber" на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , щодо документа "Судова повістка про виклик до суду в цивільній справі", а.с. 182.

Як зазначено у частині 1 статті 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Та пунктом 2 частини 3 статті 223 ЦПК України зазначено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Згідно частини 4 статті 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/ неповажності причин неявки відповідача, учасника справи до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки відповідача та/або учасника справи, суд розглядає справу у їх відсутності. Зазначені норми дисциплінують відповідача та/або учасника справи і стимулюють їх належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи.

З метою запобігання безладному руху справи з врахуванням особливостей апеляційного процесу, та зважуючи на те що відповідач і третя особа надали усі докази, які вважали за потрібне надати суду, тож такі у їх сукупності дозволяють суду вирішити заявлені позовні вимоги. Відтак, наведене на думку колегії суддів з приводу розгляду справи за відсутності відповідача і третьої особи не призведе до порушення процесуальних прав учасників справи у спірних правовідносинах.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що згідно приписів ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка учасників справи, не перешкоджає розгляду справи в даному судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, відзиву на скаргу, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

А ч. 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Так з приписів ст. 76, ч.ч. 1, 2 ст. 77, ст.ст. 78, 79 і 80, ч.ч. 1, 4 ст. 81 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами мало місце укладення кредитних договорів та наявність невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг кредитних коштів та наявність у нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув права вимоги за кредитними договорами та договорами відступлення прав вимоги.

Проаналізувавши дані висновки суду першої інстанції, колегія суддів вважає такі законними та обґрунтованими з огляду на наступні доводи.

Переглядаючи справу, апеляційним судом встановлено те, що 24.02.2021 ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №/639764, який підписаний електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора який був надісланий на номер телефону позичальника, (а.с. 8-10).

25.02.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики №1414357, який підписаний електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора який був надісланий на номер телефону позичальника, (а.с. 21).

26.02.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №17475-02/2021, який підписаний електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора який був надісланий на номер телефону позичальника, (а.с. 39-42).

Та 09.12.2021 між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №09122021, відповідно до умов якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за оплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (11-14). За витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу №09122021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №/639764 на суму 15 940,50 грн.,(а.с. 15).

14.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за оплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 27-31). За витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу №14/06/21, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором позики №1414357 в сумі 33 880,50 грн.,(а.с. 32).

Також 29.10.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №29102021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за оплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 43-45). Витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу №29102021 стверджується, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №17475-02/2021 в сумі 9 100,00 грн., (а.с. 32).

Аналіз матеріалів справи та доводів апеляційної скарги вказує на те, що ОСОБА_1 не заперечує факт укладання та підписання вищезазначених договорів, та визнає факт отримання грошових коштів, і не заперечує стягнення заборгованості за тілом боргу та частково визнає розмір нарахованих відсотків, які на його думку підлягають стягненню.

Такі доводи ОСОБА_1 частково є підставними, але разом з цим заперечення щодо стягнення відсотків у повному обсязі є помилковими за наступних мотивів.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII та Законом України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року № 675-VIII.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

У відповідності до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно положень статей 3, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

У випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми (частина перша статті 1047 ЦК України).

Згідно частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону «Про споживче кредитування» у редакції, що діяла на час укладення спірного договору, договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Визначення кредитодавцем можливості укладення договору про споживчий кредит здійснюється на підставі відповідного запиту (заяви) споживача, у тому числі з використанням засобів дистанційного зв`язку, та оцінки кредитоспроможності споживача (частини перша, друга статті 14 Закону № 1734-VIII).

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» (у редакції, що була чинною на день виникнення спірних правовідносин) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону).

Стаття 12 Закону «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається(приєднується)до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону №675-VIII).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримавши кредитні кошти за кредитними договорами і договором позики такі не виконував, що призвело до утворення заборгованості по сплаті відсотків за користування грошовими коштами та з неповернення тіла основного боргу.

Як слідує з підпункту 1.1. Кредитного договору № /639764 від 24.02.2021, ТзОВ «КУ «Європейська кредитна група» надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 4000,00 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Підпунктами 1.2., 1.3. цього Кредитного Договору передбачено, що Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 25.03.2021. За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 894.25 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,45 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована.

Відповідно до підпункту 4.3. у разі, якщо Клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п.п. 1.2. цього Договору та/або в Додатку (ах) до цього Договору, проценти передбачені в п.п. 1.3. цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення Договору.

Та тільки за належного виконання умов кредитного договору та повернення кредитних коштів у строк обумовлений Кредитним договором та Додатками до нього, 25.03.2021 ОСОБА_1 мав повернути ТзОВ «КУ «Європейська кредитна група» кредитні кошти у сумі 4 000,00 грн. кредиту та 2940,00 грн. нарахованих відсотків. Позаяк ОСОБА_1 не виконував належним чином умов Кредитного договору, а тому, зобов`язаний сплатити ТзОВ «КУ «Європейська кредитна група» заборгованість у сумі 4 000,00 грн. тіла кредиту та 8 820,00 (за 90 днів) грн. відсотків за користування кредитом.

У контексті наведеного Договором передбачено, що якщо Клієнт не повернув кредит на 31 день то починаючи з цього 31 дня проценти продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Тому, твердження ОСОБА_1 про те, що з 31 дня неповернення кредитних коштів позивачу слід було нараховувати відсотки передбачені частиною 2 статті 625 ЦК України внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання є помилковим, адже спростовується умовами Кредитного договору № /639764 від 24.02.2021 року.

Згідно підпункту 1.1. Договору про надання фінансового кредиту за № 17475-02/2021 від 26 лютого 2021 - ТзОВ «Фінансова Компанія «Інвеструм» надало ОСОБА_1 фінансовий кредит в розмірі 2 500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

У підпункті 1.2. цього Договору, зазначено, що Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 27.03.2021 року.

За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 803.001% (процентів) річних від суми кредиту із розрахунку 2.20% (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована, підпункт 1.3. Кредитного договору.

Відповідно до підпункту 1.4. цього Договору, для Клієнта, якому Товариство вперше надає кредит, діє акційний період і нарахування процентів в цей час здійснюється за ставкою 0,01% на добу за умови повного повернення кредиту протягом 7 (семи) днів з моменту надання кредиту.

Умови підпункту 1.4. Договору зводяться до того, що у випадку повернення ОСОБА_1 кредитних коштів протягом семи днів з моменту надання кредиту то за цієї умови процентна ставка на добу становила б тільки 0,01%, а за інших обставин така становить із розрахунку 2.20% на добу.

Та відповідно до підпункту 4.3. цього Договору, якщо Клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п.п. 1.2. (після 30 днів) даного Договору та/або в Додатку(ах) до цього Договору, проценти передбачені в п.п. 1.3. цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення Договору.

А звідси, якщо Клієнт не повернув кредит на 31 день то починаючи з цього 31 дня проценти продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Відтак, твердження ОСОБА_1 про те, що з 31 дня неповернення кредитних коштів позивачу слід було нараховувати відсотки передбачені частиною 2 статті 625 ЦК України внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання є помилковим, адже спростовується умовами Договору про надання фінансового кредиту за № 17475-02/2021 від 26 лютого 2021 року.

Позаяк ОСОБА_1 належним чином не виконував вимоги Договору про надання фінансового кредиту, що призвело до утворення заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитними коштами на протязі 90 днів, то за цієї обставини повинен сплатити на користь ТзОВ «Фінансова Компанія «Інвеструм» 4 950,00 (за 90 днів) грн. відсотків за користування кредитом та 2 500,00 грн. тіла кредиту.

25 лютого 2021 року між ТзОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики за № 1414357, яким у пункті 1 зазначено, що за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики.

У пункті 2 Договору позики наведено суму позики у 10 000,00 грн., строком на 30 днів під процентну ставку (базова) в день 1,99%. Датою повернення позики (останній день) є 27.03.2021 року. Протягом 30 днів застосовується знижена процентна ставка/день 0,69%. За понадстрокове користування позикою (її частиною) за день встановлена процентна ставка 2,70%.

Проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики, пункт 3 цього Договору.

Згідно пункту 6 Договору позики, договір укладений в результаті зваженого рішення сторін на взаємовигідних умовах на принципах статей 6, 627 ЦК України з урахуванням вимог розумності та справедливості.

Відповідно до пункту 10 Договору позики, інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною Договору.

У пункті 6. "Правил надання грошових коштів у позику" (далі - Правила) передбачено нарахування, сплати процентів, штрафних санкцій та інших платежів і порядок повернення позики.

За ідеальних умов в порядку дії програми лояльності нарахування відсотків протягом строку позики 30 днів мало здійснюватись за зниженою процентною ставкою 0,69% тобто, загальний розмір нарахованих відсотків за цей строк становив би 2 070,00 грн.

Відповідно до підпункту 9.7. Правил, якщо під час дії особливих умов виконання Договору позики, встановлених для Позичальника в рамках програми лояльності, Позичальник порушить взяті на себе зобов`язання за Договором позики, такі особливі умови виконання Договору позики втрачають силу, а нараховані згідно умов Договору позики Проценти підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою, розмір якої зазначається в Договорі позики, та оплаті Позичальником в повному обсязі на загальних умовах за весь період дії Договору позики і незалежно від запропонованих особливих умов Програми лояльності.

Через неналежне виконання умов Договору позики, нараховані згідно умов Договору позики Проценти було перераховано за базовою процентною ставкою 1,99%, замість 0,69% у відповідності до положень пункту 9.7. Правил.

Водночас у підпункті 6.5. Правил передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення Позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту Позику (або її частину) нараховуються Проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування Позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення Позики (або її частини) та Процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування Процентів на Позику (або її частину) за понадстрокове користування Позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на Позику за понадстрокове користування.

Такою за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день є процентна ставка 2,70%, яка передбачена у пункті 2 Договору позики.

Узагальнюючи умови укладеного Договору позики у сукупності з Правилами, які є невід`ємною частиною Договору, колегія суддів констатує, що отримавши суму 10 000,00 грн. позики від ТзОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати на користь Товариства відсотки за користування позиковими коштами. Та позаяк ОСОБА_1 допустив неналежне виконання Договору позики протягом 30 днів, тому проценти було розраховано за базовою процентною ставкою 1,99%, замість 0,69% (програма лояльності). Тож, такі відсотки становили суму 5 970,00 (10000 х 1,99% х 30 днів) грн.

А враховуючи приписи пункту 2 Договору позики у поєднанні з підпунктом 6.5. Правил, внаслідок допущення ОСОБА_1 понадстрокового користування позикою (її частиною), процентна ставка з 31 дня вже становила 2,70% на день. Яку можна було нараховувати Товариством починаючи з 31 дня, але у всякому випадку не більше 90 календарних днів, тобто з 31 дня по 90 день. А звідси, такі відсотки за понадстрокове користування позикою (її частиною) становили б суму 16 200,00 (10000 х 2,70% х 60 днів) грн.

На підставі приписів Договору позики та Правил, ТзОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» мало законні підстави нарахувати ОСОБА_1 загальну суму відсотків за користування позиковими коштами у сумі 22 170,00 (5 970,00 + 16 200,00) грн.

Проте стягуючи з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за договір позики за № 1414357 від 25.02.2021 року заборгованість в розмірі 10 000,00 грн. позики і тільки суму 5 970,00 грн. відсотків за користування позикою, суд першої інстанції помилково вважав, що умовами даного Договору позики між сторонами не було передбачено нарахування відсотків після 30 днів строку дії договору, що за твердженням суду в даному випадку позивач повинен був заявити вимоги з підстав передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України після закінчення терміну дії договору позики, чого ним не було зроблено.

Водночас, дотримуючись принципу диспозитивності у цивільному судочинстві, колегія суддів не може вийти за межі такого та скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині позову з огляду на те, що позивач самостійно розпоряджається своїми правами у ході судового розгляду справи та на власний розсуд вирішує питання оскарження судового рішення чи погодження з таким, що за своєю суттю у даному випадку свідчить про те, що позивач погодився з таким рішенням суду і вважає його законним та обґрунтованим.

Відтак, доводи ОСОБА_1 стосовно того, що ТзОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не вправі була вимагати стягнення з нього відсотків за понадстрокове користування позикою (її частиною) починаючи з 31 дня, але у всякому випадку не більше 90 календарних днів є безпідставними.

Підтвердженням тієї обставини, що до ТзОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшли права кредитора за зобов`язаннями ОСОБА_1 є укладення Договорів факторингу.

Так, 09.12.2021 між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №09122021, відповідно до умов якого ТзОВ «КУ «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТзОВ «ФК «ЄАПБ» за оплату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «КУ «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (11-14).

За витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу №09122021, ТзОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №/639764 в сумі 15 940,50 грн., з яких: 4 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 940,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 15).

14.06.2021 між ТзОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТзОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТзОВ «ФК «ЄАПБ» за оплату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 27-31).

За витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу №14/06/21, ТзОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором позики №1414357 в сумі 33 880,50 грн., з яких: 10 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 23 880,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 32).

Також, 29.10.2021 між ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №29102021, відповідно до умов якого ТзОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТзОВ «ФК «ЄАПБ» за оплату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 43-45).

Згідно витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №29102021, ТзОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №17475-02/2021 в сумі 9 100,00 грн., з яких: 2 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 600,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 32).

Оскільки судом першої інстанції задоволено менші суми заборгованості за відсотками, ніж ті що зазначені у витягах з Реєстрів боржників до вище наведених Договорів факторингу, тому за відсутності підстав до їх зменшення чи збільшення, слід вважати правильними такі суми відсотків за користування грошовими коштами на які має право позивач, так це ті суми, які стягнуто судовим рішенням, яке переглядається апеляційним судом.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав колегії суддів для висновку, що судове рішення суду першої інстанції в іншій частині заявлених вимог є таким, що не відповідає обставинам справи та чинним нормам законодавства.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява N 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

А звідси, дослідивши усі надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну правову оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими закон пов`язує можливість скасування чи зміни оскаржуваного рішення, і висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити на підставі приписів статті 375 ЦПК України, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Враховуючи на ведене та керуючись вимогами статей 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 06 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 22 серпня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: