Провадження № 2-др/727/1/23
10 лютого 2023 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді: Літвінової О.Г.
за участю секретаря судових засідань: Вальків А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за заявою адвоката Поклітар Ганни Олександрівни про стягнення витрат на правничу допомогу по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Міська стоматологічна поліклініка» Чернівецької міської ради про стягнення заборгованості із заробітної плати, заборгованості із оплати відпускних, заборгованості при звільненні, інфляційні втрати за затримку розрахунку при звільненні, -
Адвокат Поклітар Г.О. звернулася до суду із заявою на підставі ст.ст.141, 246 ЦПК України про видачу додаткового рішення про стягнення судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу в розмірі 15 500 гривень.
Згідно ч.ч.1, 3 ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 п.3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.
Сторони в судове засідання не з`явилися.
Суд, оглянувши матеріали справи вважає, що по справі необхідно постановити додаткове рішення.
Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09.11.2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Міська стоматологічна поліклініка» Чернівецької міської ради про стягнення заборгованості із заробітної плати, заборгованості із оплати відпускних, заборгованості при звільненні, інфляційні втрати за затримку розрахунку при звільненні, задоволено. Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Міська стоматологічна поліклініка» Чернівецької міської ради (ідентифікаційний код юридичної особи 05481375) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість із заробітної плати у розмірі 46 254 гривні 24 коп. та стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Міська стоматологічна поліклініка» Чернівецької міської ради (ідентифікаційний код юридичної особи 05481375) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість із вихідної допомоги при звільненні, середнього заробітку при виплаті відпускних, компенсації частини невикористаної відпустки сукупному розмірі 8 927,84 коп. стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Міська стоматологічна поліклініка» Чернівецької міської ради (ідентифікаційний код юридичної особи 05481375) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 324,41 грн. за кожен робочий день затримки розрахунку при звільненні, а саме за 272 днів, що становить 88 239,52 коп., стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Міська стоматологічна поліклініка» Чернівецької міської ради (ідентифікаційний код юридичної особи 05481375) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) інфляційні втрати у зв`язку із порушенням строків розрахунків у сумі 9 201 грн. 70 коп. (а.с.82-85).
01.02.2023 року апеляційним судом було винесено постанову в якій апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Міська стоматологічна поліклініка» Чернівецької міської ради задоволено частково. Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Міська стоматологічна поліклініка» Чернівецької міської ради на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати в сумі 34 046 (тридцять чотири тисячі сорок шість) гривень 2 копійки, заборгованість із заробітної плати за час відпусток в сумі 1404 (одна тисяча чотириста чотири) гривні 94 копійки, компенсацію частини невикористаної відпустки в сумі 1197 (одна тисяча сто дев`яності сім) гривень 1 копійка, заборгованість по оплаті вихідної допомоги при звільненні в сумі 3393 (три тисячі триста дев`яносто три) гривні 82 копійки, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 65 342 (шістдесят п`ять тисяч триста сорок дві) гривні 50 копійок, інфляційні втрати у зв`язку із порушенням строків розрахунків в сумі 5089 (п`ять тисяч вісімдесят дев`ять) гривень 3 копійки. В решті рішення залишити без змін (а.с.156-165).
Фактично понесені позивачем витрати на правничу допомогу пов`язані з розглядом справи та підтверджуються: договором про надання правничої допомоги від 22.11.2021 року, звітом виконаних робіт від 14.11.2022 року до Договору про надання правничої допомоги, письмовим підтвердженням про отримання коштів від 14.11.2022 року.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 59 Конституції України визначено, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Частиною 2 ст.15 ЦПК України визначено, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Частиною 1 ст.26 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
У пункті 4 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009). Звернення до суду для захисту конституційного права кожного на правову допомогу безпосередньо на підставі частини третьої статті 8 Конституції України гарантується.
Статтею 19 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що видами адвокатської діяльності є:
1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 та адвокатом Поклітар Г.О. укладено договір про надання правової допомоги від 22.11.2021 року на представництво інтересів позивача у вказаній цивільній справі. Згідно п.4.1 вказаного Договору, вартість наданих клієнту послуг оплачується на підставі встановленого адвокатом рахунку та розрахунку наданих послуг.
Згідно розрахунку витрат часу адвокат Поклітар Г.О. згідно договору від 22.11.2021 року надано ОСОБА_1 правничі послуги, а саме : підготовка позову 2000 грн., відповідь на відзив 2000 грн., заява про уточнення позовних вимог 2000 грн., подання адвокатських запитів 1500 грн., участь у судових засіданнях 7000 грн., надання консультацій з питань права (1,5год.) 1000 грн., що становить в загальній сумі 15 500 грн.
Положеннями ст.137 ЦПК України регламентовано, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правової допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану з справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Таким чином, документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають частковій компенсації.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
З урахуванням зазначеного, суд зауважує, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція, платіжне доручення або інший банківський документ). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні таких витрат.
Така правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16.
Як було встановлено судом, у наданому суду розрахунку витрат часу на виконання доручень замовника, сторони погодили, що адвокатом було надано послуги: підготовка позову 2000 грн., відповідь на відзив 2000 грн., заява про уточнення позовних вимог 2000 грн., подання адвокатських запитів 1500 грн., участь у судових засіданнях 7000 грн., надання консультацій з питань права (1,5год.) 1000 грн. Загальна вартість послуг визначена у розмірі 15 500 гривень.
З огляду на вищевикладене, суд вважає можливим визнати ці витрати, як понесені позивачем, пов`язані з правничою допомогою в сумі 6000 (шість тисяч) гривень.
Керуючись ст.ст.18, 137, 141, 270, 354 ЦПК України, суд, -
Стягнути з відповідача з Комунального некомерційного підприємства «Міська стоматологічна поліклініка» Чернівецької міської ради (ідентифікаційний код юридичної особи 05481375) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) - витрати на правову допомогу адвоката Поклітар Ганни Олександрівни в розмірі 6000,00 грн. (шість тисяч гривень).
В задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду або через Шевченківський районний суд м. Чернівців протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
СУДДЯ : О.Г.Літвінова