СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/43/23
ун. № 759/3563/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - П`ятничук І.В.,

за участю секретаря - Марус А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії і бездіяльність приватного виконавця Авторгова Андрія Миколайовича, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 17.04.2023 року звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з скаргою на неправомірні дії і бездіяльність приватного виконавця Авторгова Андрія Миколайовича, якою просить визнати неправомірними дії і бездіяльність приватного виконавця Авторгова Андрія Миколайовича в частині не направлення копій постанови про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_2, ВП НОМЕР_3, постанов про арешт коштів боржника ВП НОМЕР_2, ВП НОМЕР_3, нездійснення заходів щодо реальної перевірки призначення рахунку боржника перед накладанням на такі рахунки арешту, не здійснення перевірки АСВП та ЄСІТС на предмет наявності інших судових рішень, оскарження рішення за яким видано виконавчий документ; визнати противоправними дії приватного виконавця Авторгова Андрія Миколайовича щодо накладення стягнення на боржника в розмірі 120%, шляхом накладення арешту на зарплатні рахунки боржника і стягнення на них всіх залишків коштів, що становлять заробітну плату боржника, накладення арешту на аліментний рахунок і стягнення аліментних коштів дитини; скасувати постанови про арешт коштів ОСОБА_1 ; повернути ОСОБА_1 безпідставно стягнуті кошти, включаючи заробітну плату і аліментні платежі стягнуті по виконавчим провадженням ВП НОМЕР_2, ВП НОМЕР_3.

Скарга вмотивована тим, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15.11.2022 року по цивільній справі № 759/3563/22 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ССД та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав на малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва по справі № 759/3563/22 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат у розмірі 25000,00 грн., яке набрало законної сили.

Зазначила, що 02.04.2023 року при перевірці ЄДРСР ОСОБА_1 стало відомо про постановлення Київським апеляційним судом 23.03.2023 року у справі № 22-з/824/3240/2023 додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат у розмірі 30000,00 грн.

Крім того, вказала, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21.10.2020 року у справі № 760/5726/20 визначено місце проживання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю а рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 02.10.2020 року у справі № 760/3966/20 стягнуто з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 4500,00 грн. щомісячно, починаючи з 11.02.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23.09.2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 572581,11 грн. та стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у розмірі 992,40 грн.

Зазначила, що 11.04.2023 року вона дізналась, що приватним виконавцем Авторговим А.М. 10.04.2023 року було відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_3 по виконавчому листу № 759/3563/22 виданого 07.04.2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат пов`язаних з розглядом справи у розмірі 25000,00 грн. та відкрито ВП № НОМЕР_2 по виконавчому листу № 759/3563/22 виданого 07.04.2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат пов`язаних з розглядом справи у розмірі 30000,00 грн.

Крім того, зазначила, що 10.04.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Авторговим А.М. було винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 у ВП № НОМЕР_2, без з`ясування призначень рахунків на які накладено арешт, в порушення своїх повноважень, в тому числі на рахунок отримання аліментів на дитину та на її зарплатні рахунки.

З огляду на викладене, скаржник, вважаючи неправомірними дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторгова А.М. звернувся до суду з вказаною скаргою.

Ухвалою від 19 квітня 2033 року було відкрито провадження за вказаною скаргою.

В судове засідання ОСОБА_1 та її представник не з`явились, про день, час та місце розгляду скарги повідомлялись належним чином. Від представника ОСОБА_1 - адвоката Шаповал О.В. до суду надійшла заява, якою скаргу підтримує, просить задовольнити.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Авторгов А.М. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, направив до суду 17.05.2023 року відзив, яким просить відмовити в задоволенні скарги у повному обсязі.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду скарги повідомлялись належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 19 Конституції України, визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII(далі Закон№ 1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону № 1404-VIII).

Згідно зі статтею 3 Закону України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403-VIII) завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону № 1404-VIII передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до частини 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», про зняття арешту з майна (повністю або частково), підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (частина 5 статті).

Згідно частини першої статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва по справі № 759/3563/22 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати пов`язані з розглядом справи у розмірі 25000,00 грн., яке набрало законної сили.

На виконання рішення суду № 759/3563/22 Святошинським районним судом м. Києва 07.04.2023 року було видано виконавчий лист про стягнення ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат у розмірі 25000,00 грн.

Київським апеляційним судом 23.03.2023 року у справі № 759/3563/22 винесено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок компенсації понесених судових витрат на правову допомогу в розмірі 30000,00 грн.

На виконання рішення суду у справі № 759/3563/22 Святошинським районним судом м. Києва 07.04.2023 року було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат у розмірі 30000,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Авторговим А.М. 10.04.2023 року було відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_3 по виконавчому листу № 759/3563/22 виданого 07.04.2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат пов`язаних з розглядом справи у розмірі 25000,00 грн.

10.04.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Авторговим А.М. було відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_2 по виконавчому листу № 759/3563/22 виданого 07.04.2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат пов`язаних з розглядом справи у розмірі 30000,00 грн.

10.04.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Авторговим А.М. було винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавцем провадження ВП № НОМЕР_2.

Крім того, 10.04.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Авторговим А.М. було винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 у ВП № НОМЕР_2.

Як зазначає ОСОБА_1 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Авторговим А.М. на боржника ОСОБА_1 було накладено штраф у розмірі 120 %.

Порядок застосування кожного заходу примусового виконання рішення суду має специфічні риси, які повинні враховуватись державним виконавцем у процесі виконавчого провадження.

Стягнення за виконавчими документами, в першу чергу, звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

У разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення. Боржник має право вказати ті види майна чи предмети, на які необхідно звернути стягнення в першу чергу.

Крім того суд зазначає, що 6 травня 2023 року набув чинності Закон від 11 квітня 2023 року № 3048-IX щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану. Так, закон дозволяє користуватися сумою у розмірі двох мінімальних зарплат (13400 грн.), яку скаржник міг би використати для погашення боргу, але приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Авторгов А.М. позбавив скаржника такого права.

З урахуванням того, що приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Авторгов А.М. не прийняв постанову про скасування арешту з рахунків про стягнення аліментів та отримання ОСОБА_4 заробітної плати, не повідомив ОСОБА_4 про призначення штрафу в розмірі 120 %, на даний час остання позбавлена можливості будь-яким іншим способом, окрім як звернення до суду з цією скаргою, захистити свої права.

Статтею 43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом; громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 статті 115, частиною 5 статті 97 Кодексу законів про працю України, статтею 22, частиною 1, 6 статті 24, частиною 3 статті 15 Закону України «Про оплату праці» визначено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до частини 2 статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 року № 95, заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Отже, приватним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови накладено арешт на рахунок призначений для сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та виплати заробітної плати ОСОБА_1 .

Відповідно до частин 1, 2 статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Крім того, частиною 2 статі 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом - 20 відсотків. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом - 20 відсотків.

Таким чином суд дійшов висновку, що вимоги в частині визнання противоправними дій приватного виконавця Авторгова Андрія Миколайовича щодо накладення стягнення на боржника в розмірі 120%, шляхом накладення арешту на зарплатні рахунки боржника і стягнення на них всіх залишків коштів, що становлять заробітну плату боржника, накладення арешту на аліментний рахунок і стягнення аліментних коштів дитини, скасування постанови про арешт коштів ОСОБА_1 та повернення ОСОБА_4 безпідставно стягнутих коштів, включаючи заробітну плату і аліментні платежі стягнуті по виконавчим провадженням ВП НОМЕР_2, ВП НОМЕР_3 підлягають задоволенню.

Крім того, відсутність доказів направлення приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Авторговим А.М. постанов про відкриття ВП № НОМЕР_2 від 10.04.2023 року, ВП № НОМЕР_3 від 10.04.2023 року, постанови про арешт коштів боржника від 10.04.2023 року боржнику свідчить про не дотримання останнім вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», тобто не було повідомлено боржника про відкриття виконавчого провадження, з огляду на що суд вважає, що заявлені вимоги в частині визнання неправомірними дії і бездіяльність приватного виконавця Авторгова Андрія Миколайовича в частині не направлення копій постанови про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_2, ВП НОМЕР_3, постанов про арешт коштів боржника ВП НОМЕР_2, ВП НОМЕР_3, нездійснення заходів щодо реальної перевірки призначення рахунку боржника перед накладанням на такі рахунки арешту, не здійснення перевірки АСВП та ЄСІТС на предмет наявності інших судових рішень, оскарження рішення за яким видано виконавчий документ підлягають задоволенню.

Згідно з практикою ЄСПЛ для забезпечення оптимального співвідношення права на доступ до правосуддя та принципу правової визначеності у процесі прийняття судом рішення про поновлення строку на звернення до суду мають враховуватися: 1) особливі обставини кожної конкретної справи у системному зв`язку з причинами пропуску строку на звернення до суду; наявність причин непереборного та об`єктивного характеру пропуску строку на звернення до суду; 2) характер права, для захисту якого надійшло звернення до суду, та його значення для сторін; 3) період, який минув з моменту пропуску строку, правові наслідки його поновлення або не поновлення; 4) наявність публічного (суспільного та, меншою мірою, державного) інтересу у справі; 5) фундаментальність значення справи для судової та правозастосовної практики.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до вимог частини 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини 4 ст. 13 ЦК України при здійсненні цивільних прав особа повинна дотримуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що скаргу слід задовольнити у повному обсязі.

Керуючись ст. 76 - 81, 89, 259 - 261, 353 - 354, 450 - 451 Цивільного процесуального кодексу України, Законом України «Про виконавче провадження» суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії і бездіяльність приватного виконавця Авторгова Андрія Миколайовича, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації - задовольнити.

Визнати неправомірними дії і бездіяльність приватного виконавця Авторгова Андрія Миколайовича ( АДРЕСА_1 ) в частині не направлення копій постанови про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_2, ВП НОМЕР_3, постанов про арешт коштів боржника ВП НОМЕР_2, ВП НОМЕР_3, нездійснення заходів щодо реальної перевірки призначення рахунку боржника перед накладанням на такі рахунки арешту, не здійснення перевірки АСВП та ЄСІТС на предмет наявності інших судових рішень, оскарження рішення за яким видано виконавчий документ.

??Визнати противоправними дії приватного виконавця Авторгова Андрія Миколайовича ( АДРЕСА_1 ) щодо накладення стягнення на боржника в розмірі 120%, шляхом накладення арешту на зарплатні рахунки боржника і стягнення на них всіх залишків коштів, що становлять заробітну плату боржника, накладення арешту на аліментний рахунок і стягнення аліментних коштів дитини.

Скасувати постанови про арешт коштів ОСОБА_1 .

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) безпідставно стягнуті кошти, включаючи заробітну плату і аліментні платежі стягнуті по виконавчим провадженням ВП НОМЕР_2, ВП НОМЕР_3,

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: І.В. П`ятничук