Справа № 487/1174/20
Провадження № 2/487/62/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участю секретаря Трелі Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі якого діє філія - Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України», в особі якого діє філія - Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк», звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом на загальну суму 17395, 96 грн з підстав порушення відповідачем умов договору.

Позов обґрунтовує тим, що 17.11.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено Заяву про приєднання до договору Комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБОФО) та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Згідно п. 3.1 розділу ІІІ ДКБО Договір визначає умови та порядок здійснення банком комплексного банківського обслуговування клієнта, регулює відносини сторін при наданні клієнту послуг банку. Згідно з умовами цього договору банк, у разі приєднання клієнта до договору, зобов`язується надавати клієнту визначені договором та обрані клієнтом послуги, а клієнт зобов`язується їх оплатити в розмірах та в порядку, передбачених договором тарифами. 09.03.2016 року ОСОБА_1 було підписано заяву про встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту), відповідно до умов якої останньому банком встановлено кредитну лінію у розмірі 20000 гривень під 11% річних із строком кредитування 12 місяців на споживчі потреби. 29.07.2016 року ОСОБА_1 було звільнено з посади завідувача сектору торгового еквайрінгу відділу платіжних карток та банком було змінено умови обслуговування картки та карткового рахунку, в тому числі переведено картковий рахунок на умови обслужування за тарифним пакетом «Стандартний». Однак відповідач в порушення умов договору не здійснив погашення кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість перед позивачем станом на 12.12.2019 р. на загальну суму 17385,96., яка складається: заборгованості за основним боргом 17369,06 грн., пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 20,29 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 3,83 грн., витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 13,07 грн. На підставі викладеного позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.03.2020 року відкрито провадження по справі.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.10.2020 року по даній справі вирішено перейти від розгляду в спрощеному до загального позовного провадження.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.01.2021 призначено по справі судову почеркознавчу експертизу.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.04.2021 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.10.2021 року витребовано у Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України», в особі якого діє філія Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк» особову справу працівника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.01.2021 призначено по справі судову почеркознавчу експертизу.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.04.2021 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.12.2021 призначено по справі судову почеркознавчу експертизу.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.02.2022 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.01.2023 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті.

До судового засідання представник позивача не з`явилась, надала до суду заяву, у якій просила позовні вимоги задовольнити.

Відповідач до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив розгляд справи здійснити за його відсутності, у задоволенні позову відмовити, вирішити питання судових витрат.

Відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову повністю, так як даний кредитний договір не укладав та не підписував, а заява про встановлення відновлювальної кредитної лінії від 09.03.2016 року підлягає виключенню з числа доказів, оскільки має явні ознаки підроблення його підпису. Зазначив, що банк без його згоди перерахував на його рахунок кошти, які були повернуті як безпідставно набуті.

Представником позивача ОСОБА_2 подано до суду відповідь на відзив, в якому вона зазначила, що наведені заперечення відповідача є такими, що не відповідають дійсності, з огляду на те, що заперечення відповідача щодо його підпису на заяві на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту) відповідно до умов ДКБО від 09.03.2016 року є виключно його припущенням, а отже підлягають доказуванню з його боку.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі Миколаївського обласного управління АТ «Ощадбанк» не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно заяви № 442860 про приєднання до договору Комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБОФО) та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 17.11.2015 року між ОСОБА_1 та позивачем укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки).

Банк відкрив на ім`я відповідача поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривні України, на умовах тарифного пакету «зарплатний (співробітники)» та надав відповідачу платіжну карткуMasterCard Debit World таПІН конверт, а відповідач зобов`язався повернути кошти та сплатити відсоток за користування кредитом.

Як зазначено у позовній заяві 09.03.2016 року ОСОБА_1 було підписано заяву про встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту), відповідно до умов якої останньому банком встановлено кредитну лінію у розмірі 20000 гривень під 11% річних із строком кредитування 12 місяців на споживчі потреби. 29.07.2016 року ОСОБА_1 звільнено з посади завідувача сектору торгового еквайрінгу відділу платіжних карток при цьому банком змінено умови обслуговування картки та карткового рахунку, в тому числі переведено картковий рахунок на умови обслужування за тарифним пакетом «Стандартний».

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається зі змісту ч.3 статті 203 Цивільного кодексу України, правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам дійсності правочину, зокрема, волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі.

Частиною 1 статті 215 названого Кодексу встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Кодексу.

Отже, наявність вільного волевиявлення учасників правочину та його відповідність внутрішній волі при укладенні цього правочину є однією з необхідних умов визнання останнього дійсним, а відсутність вільного волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання такого недійсним.

За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин - це вольова і правомірна дія, яка безпосередньо спрямована на досягнення правового результату, - на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Для чинності правочину сторонам необхідно дотримуватися загальних і спеціальних вимог.

Серед загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначених у статті 203 цього Кодексу в частинах третій та п`ятій визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.

За вимогами ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства в установлений строк відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України). При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 цього Кодексу).

Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Разом з тим, Пленум Верховного Суду України у п.8 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами.

Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись.

Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідач ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву, зазначав, що заява про встановлення відновлювальної кредитної лінії від 09.03.2016 року підлягає виключенню з числа доказів, оскільки має явні ознаки підроблення його підпису, просив суд призначити по справі почеркознавчу експертизу.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.12.2021 призначено по справі судову почеркознавчу експертизу.

Як вбачається з висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства Юстиції України № 21-905 від 12 січня 2022 року підписи від імені ОСОБА_1 , що міститься в оригіналі заяви ОСОБА_1 про встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) від 09.03.2016 року в у графі «Підпис Клієнта________/ ОСОБА_3 /» виконаний не самим ОСОБА_1 , а іншою особою.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 209 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Наведене свідчить про те, що у ОСОБА_1 не виникло зобов`язань перед позивачем щодо повернення грошових коштів на підставі заяви ОСОБА_1 про встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) від 09.03.2016, оскільки він заяву не підписував.

Дані висновки є чіткими, зрозумілими та позивачем не спростовані.

Оскільки за результатами експертизи було надано категоричний мотивований висновок про те, що відповідач не підписував кредитний договір, крім того, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження отримання ОСОБА_1 грошових коштів за спірним кредитним договором підстави для задоволення вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором відсутні.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Разом з тим відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється разом з іншими доказами.

Згідно зі ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини , що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або належно засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів (ст. 67 ЦПК України).

Статями 77-80 ЦПК України передбачено, що докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Стаття ст. 89 ЦПК України визначає принцип оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду обставин справи аналізує й оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язку, і ця оцінка повинна спрямовуватись на встановлення обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення.

Оцінюючи всі докази, як кожний окремо, так і в їх сукупності та враховуючи, що висновком судово-почеркознавчої експертизи достеменно встановлено, що підпис в кредитному договорі виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою, тобто не породжує для його сторін жодних правових наслідків, факт отримання коштів відповідачем не підтверджений, а також, враховуючи, що інших доказів на підтвердження виконання Банком свого обов`язку по наданню позичальнику кредитних коштів та відповідно отримання позичальником цих коштів у користування не надано, суд приходить до висновку про недоведеність, необґрунтованість та безпідставність вимог.

Згідно до ст.141 ЦПК, у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані з проведенням судової експертизи у сумі 7413,55 грн.

Керуючись ст.10,18,23,76,279,258,259,263-265,282,352,354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України», в особі якого діє філія Миколаївське обласне управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи у сумі 7413,55 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Херсонське шосе, 50, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 06 лютого 2023 року.

Суддя: В.О. Гаврасієнко