Справа № 750/3988/16-ц
Провадження № 6/750/135/23
У Х В А Л А

07 вересня 2023 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

суддіСупруна О.П.,
секретарДудка Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

24.07.2023 заявник звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова із заявою про визнання виконавчого листа, виданого 20.03.2017 Деснянським районним судом м. Чернігова, у справі № 750/3988/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором № 2615/0508/71-042 від 20.05.2008 (зі змінами та доповненнями) у сумі 355 233 грн 58 коп. таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із погашенням заборгованості.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви оповіщалися в установленому законом порядку. Боржник у своїй заяві просив справу розглядати без його участі; представник стягувача про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до частини третьої статті 432 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України), неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви, тому суд вважає за можливе розглянути дану заяву за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.02.2017 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» 355 233 грн 58 коп. заборгованості за кредитним договором № 2615/0508/71-042 від 20.05.2008 (зі змінами та доповненнями); стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» 5 328 грн 50 коп. судового збору (а.с. 214-220).

Вищевказане рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.02.2017 набрало законної сили 07.03.2017 і на його виконання 14.04.2017 стягувачу було видано виконавчі листи № 750/3988/16-ц про стягнення заборгованості та судових витрат, що підтверджується підписом представника стягувача ОСОБА_2 на заяві, яка міститься в матеріалах даної цивільної справи (а.с. 224).

Із заяви боржника вбачається, що виконавчий лист № 750/3988/16-ц, виданий 20.03.2017 Деснянським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором № 2615/0508/71-042 від 20.05.2008 (зі змінами та доповненнями) у сумі 355 233 грн 58 коп. перебуває на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Із платіжної інструкції від 06.07.2023 № 0.1.0..1 убачається, що ОСОБА_1 через уповноважену особу ОСОБА_3 , що підтверджується довіреністю, зареєстрованою в реєстрі за № 375 та засвідченою приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Мишко М.А., сплатив 25 000,00 грн в рахунок погашення боргу за кредитним договором від 20.05.2008 № 2615/0508/71-042 (а.с. 233).

Як убачається з листа ТОВ «Кредитні ініціативи» від 06.07.2023 № б/н, після сплати грошових коштів в сумі 25 000,00 грн ТОВ «Кредитні ініціативи» прийнято рішення про анулювання залишку боргу ОСОБА_1 у сумі 381 495,59 грн. Крім того, ТОВ «Кредитні ініціативи» заявило про відсутність у ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 20.05.2008

№ 2615/0508/71-042, а також відсутність будь-яких претензій, що пов`язані із укладенням, змінами, виконанням та/чи припиненням дії вищевказаного кредитного договору (а.с. 235).

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За положеннями статей 1 та 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового засідання здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Згідно з частиною другою статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

На суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Виконавчий документ - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.

Органи виконавчої служби під час виконання рішень вчиняють дії згідно із змістом резолютивної частини рішення, яке зазначається у виконавчому листі, результатом цього має бути досягнення правового ефекту - фактичне виконання зазначеного у виконавчому листі рішення.

Обґрунтовуючи свої вимоги заявник вказував, що боржник здійснив часткову оплату боргу, а стягувач прийняв рішення про анулювання (прощення) непогашеної частини боргу, а тому виконавчі листи є такими, що не підлягають виконанню.

Відповідно до частини першої статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статі 604 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін.

Зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора (стаття 605 Цивільного кодексу України).

До такого висновку прийшов Верховний Суд в постанові від 17.10.2019 у справі № 2-3558/2010 (провадження № 61-3067св19).

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заявник не навів обґрунтованих підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, оскільки відсутні дані про наявність укладеної сторонами угоди про прощення боргу, що би давало підстави вважати, що зобов`язання є припиненим відповідно до змісту статті 599 Цивільного кодексу України.

Підставою для прощення боргів заявник вказував повідомлення про анулювання боргу. Проте вказане повідомлення про анулювання боргу від 06.07.2023 б/н підписано уповноваженою особою ТОВ «Кредитні ініціативи» Євтушок Д.В. без зазначення конкретної посади. Докази того, що вказана особа має повноваження на прощення боргу в матеріалах справи відсутні. Відсутні також інші докази, що безспірно підтверджують прощення боргу, а саме укладена між боржником та стягувачем угода про прощення боргу. Матеріали справи не містять жодних доказів того, що до органів державної виконавчої служби надходили платіжні документи та інформація про анулювання боргу.

Згідно інформації з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у графі «відомості про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо, дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи», в переліку підписантів прізвище ОСОБА_4 не зазначено.

Отже, подане до суду повідомлення не підтверджує факту прощення боргу ОСОБА_1 відповідно до статті 605 Цивільного кодексу України, оскільки таке рішення має бути прийнято посадовими особами кредитора, які мають повноваження на прийняття рішень і підписання документів.

Таким чином, за результатами розгляду справи встановлено, що підстав вважати, що боржник добровільно виконав судове рішення Деснянського районного суду

м. Чернігова від 20.03.2017 у справі №750/3988/16-ц, за яким були видані виконавчі листи, які були звернуті до примусового виконання через ограни державної виконавчої служби, про стягнення з нього грошових коштів на користь

ТОВ «Кредитні ініціативи», немає.

Доводи заявника та його представника про те, що відбулося прощення боргу, а тому є підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є безпідставними, оскільки частину заборгованості боржник фактично погасив шляхом внесення грошових коштів на рахунок стягувача, а частина була, за його твердженням, анульована (прощена) банком.

Із врахуванням вимог пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Сам факт перебування виконавчого документа на стадії примусового виконання вимагає закінчення такого саме на підставі повного виконання зобов`язання.

Крім того, за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби з боржника до Державного бюджету України стягується виконавчий збір у визначеному Законом розмірі (стаття 27 Закону України «Про виконавче провадження»). А у разі визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Ураховуючи вищевикладені обставини та правові норми, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 258-261, 352, 354, 432 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення.

Суддя