Справа № 485/622/23
Провадження № 2/485/195/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Квєтка І.А.,

секретар судового засідання Гусарова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У липні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі-Банк) звернулося до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позову зазначив, що з відповідачем 25 липня 2011 року був укладений кредитний договір №б/н шляхом підписанння сторонами Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідної якої остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач порушила зобов`язання за кредитним договором, допустила заборгованість, яка станом на 20 березня 2023 року складає 38694,31 грн, з них: 31653,69 грн - заборгованість за тілом кредита, 7040,62 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати.

У судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені.

Представник позивача у позовній заяві проти розгляду справи без участі представника банку заперечень не мав.

Відповідач подала відзив на позов, в якому у задоволенні позову просила відмовити за недоведеністю, та справу слухати без її участі. В обгрунтування заперечень зазначила, що з умовами надання кредиту та порядком нарахування процентів ознайомлена не була, підписаний нею паспорт споживчого кредиту не є складовою кредитного договору, факт видачі кредиту та сума заборгованості належними та достовірними доказами не підтверджені.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що 25 липня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», зміна назви на АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н шляхом підписання сторонами анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі на платіжну картку.

У заяві позичальника нарахування процентів, пені та штрафу не зазначено.

Протягом дії договору Банком було видано відповідачу сім кредитних карток, остання з яких має термін дії до 03/23.

Вказані обставини відповідач не заперечила.

22 травня 2013 року Банком на видану відповідачці платіжну картку було встановлено кредитний ліміт у сумі 22000,00 грн, який у подальшому зменшувався та збільшувався: 03 січня 2018 року до 25000,00 грн.; 29 березня 2019 року до 23680,00 грн.; 31 березня 2019 року до 23680,00 грн.; 04 серпня 2019 року до 22990,00 грн.;10 серпня 2019 року до 21790,00 грн.; 28 жовтня 2019 року до 20950,00 грн.; 07 лютого 2020 року до 35000,00 грн.; 08 квітня 2020 року до 34735,69 грн.; 22 квітня 2020 року до 34735,69 грн.; 04 травня 2020 року до 34121,19 грн.; 15 травня 2020 року до 34121,19 грн.; 26 травня 2020 року до 32421,19 грн.; 10 червня 2020 року до 32421,19 грн.; 05 квітня 2022 року до 32122,68 грн.; 12 квітня 2022 року до 32122,68 грн.; 19 квітня 2022 року до 32122,68 грн.; 09 травня 2022 року до 31134,98 грн.; 16 травня 2022 року до 31134,98 грн.; 23 травня 2022 року до 31134,98 грн.; 31 травня 2022 року до 31134,98 грн.; 27 липня 2022 року до 31660,00 грн.; 26 грудня 2022 року до 0,00 грн.

Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено випискою по рахунку, яка є належним та допустимим доказом у справі, що зазначив Верховний Суд у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача перед Банком за вказаним кредитним договором станом на 20 березня 2023 року складає 38694,31 грн, з них: 31653,69 грн - заборгованість за тілом кредита, 7040,62 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей626,628 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першоюстатті 638 ЦК Українивстановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК Українипередбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першоїстатті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей633,634 ЦК Україниможна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтями 1046, 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як вбачається з Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які надані на підтвердження позовних вимог позивачем, останні не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, надав на підтвердження позовних вимог копію паспорту споживчого кредиту, яким визначено порядок надання банківських послуг, що викладений в Умовах та правилах надання банківських послуг, який підписаний відповідачкою 25 листопада 2020 року, тобто після укладання кредитного договору 25 липня 2011 року, та діє до 10 грудня 2020 року. Крім того, зі змісту цього паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.

Веховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20) прийняв наступний висновок: «Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину. Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту».

Як встановлено вище, заява-анкета, підписана відповідачкою 25 липня 2011 року, не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, пені за несвоєчасне погашення кредиту та посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору.

За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці умови та правила банківських послуг не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування.

Отже, наданий Банком паспорт споживчого кредиту не є складовою кредитного договору, укладеного з відповідачем 25 липня 2011 року, не змінює його умов та не підтверджує укладення нового договору.

Ураховуючи викладене, відсутні підстави вважати, що на день підписання анкети-заяви 25 липня 2011 року сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, анкета-заява на отримання кредитної картки не містить посилання на конкретні умови кредитування, порядок повернення кредиту, що за відсутності належних доказів, які б достовірно підтверджували прийняття представлених банком умов та тарифів відповідачем та приєднання до них як другої сторони до запропонованого договору, є підставою для відмови у стягненні з відповідача 7040,62 грн - заборгованості за відсотками за користування кредитом, оскільки такі є недоведеними.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другоїстатті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, та що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Разом з тим, враховуючи, що за рахунок кредиту відбувалося погашення процентів на загальну суму 32774,75 грн., що відображено у розрахунку в колонці "відсотки, погашені за рахунок кредиту", та згідно з наданою Банком випискою з карткового рахунку позичальника, сплату яких не передбачено договором, заборгованість відповідача перед позивачем за кредитом відсутня.

Таким чином позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі ст.141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову позивачу відмовлено, судовий збір суд відносить за його рахунок.

Керуючись ст. ст. 76-78, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Судовий збір у розмірі 2684, 00 грн. віднести за рахунок Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, який відраховуються з дати складення повного судового рішення.

Суддя Квєтка І.А.

Дата складення повного судового рішення 07.08.2023.