Провадження № 2-з/361/170/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2023 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді Писанець Н.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Щербини Яни Миколаївни про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

20 листопада 2023 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Щербина Яна Миколаївна звернулася із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . Заява обґрунтована тим, що, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження спірної квартири без згоди та відома заявника, що унеможливить ефективний захист прав заявника, та у випадку не вжиття таких заходів ускладнить та в подальшому зробить неможливими виконання

Відповідно до ч. 1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У ч. 1 ст. 151 ЦПК України зазначено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до абз. 1 ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Законом чітко визначено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Отже, на підставі викладеного, суд приходить до переконання, що відсутні підстави для обґрунтованого сумніву, що в разі ухвалення судового рішення буде неможливим або в подальшому ускладнить його виконання.

В свою чергу, відповідно до п. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. (пункт 4 Постанова Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

З матеріалів справи вбачається, що нерухоме майно, а саме: квартира за адресою АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , при цьому ОСОБА_2 не зазначено стороною у справі. Отже, будь-який зв`язок між заявленими позовними вимогами та способом забезпечення позову, про який просить позивач судом не вбачається.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову у заявлений позивачем спосіб.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 157, 260, 353 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Щербини Яни Миколаївни про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Писанець Н.В.