справа № 208/2452/23
№ провадження 2/208/719/23
РІШЕННЯ

Іменем України

09 серпня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Сушкової Л.І., за участю секретаря судового засідання Дарчук М.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради про визначення місця проживання неповнолітніх дітей з батьком, -

в с т а н о в и в:

I.Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради про визначення місця проживання неповнолітніх дітей з батьком.

У своєму позові позивач просить суд визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто разом з ним.

В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що 05 червня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №157.

Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спільне життя у позивача з відповідачем не склалося, з лютого 2023 року вони фактично припинили шлюбні відносини. 20 лютого 2023 року відповідач покинула родину та поїхала проживати до Ірландії, де фактично створила нову сім`ю з іншим чоловіком. Діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишились проживати з батьком, оскільки мати дітей не виявила бажання піклуватися про них. Позивач, як батько дітей, піклується про їх виховання та розвиток, забезпечує дітей всім необхідним, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повністю знаходяться на утриманні Позивача.

Відповідач не займається вихованням дітей, не приділяє їм уваги, не цікавиться їх життям. Навіть бажання поспілкуватися з дітьми відповідач не виявляє.

На теперішній час неповнолітні діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом №320/11/2 про підтвердження факту проживання осіб від 27.03.2023 року, доданим до позовної заяви.

В сім`ї позивача склалися доброзичливі стосунки, він займається вихованням та розвитком дітей, приділяє їм свою увагу та турботу. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мають тісні соціальні зв`язки - друзів у школі та за місцем проживання. Діти позивача навчаються у Комунальному закладі «Ліцей №16» Кам`янської міської ради. Також, діти відвідують тренування з тайського боксу Культурно-спортивного центру «Дніпровець». Позивач, як батько, цікавиться навчанням дітей, відповідально ставиться до їх виховання, батьком створені належні умови для навчання дітей, що підтверджується відповідними характеристиками з навчального закладу, доданими до позовної заяви.

Позивач вважає, що в інтересах дітей проживати саме з ним, оскільки він має фінансову та фізичну можливість забезпечити їм належні умови проживання, займатися їх вихованням, піклуватись про стан їх здоров`я, як це було впродовж останнього часу. Позивач має самостійний достатній дохід, не перебуває на обліках у закладах охорони здоров`я, як людина з алкогольною або наркотичною залежністю чи психічними розладами, а отже, не має жодних застережень для виховання дітей, може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей, задовольнити гармонійний, фізичний та духовний розвиток їх особистостей в атмосфері любові та поваги.

Відповідач тривалий час не приділяє уваги дітям, не турбується ані про моральний стан дітей, ані про фізичний, ані про матеріальне забезпечення дітей. Позивач не чинитиме жодних перешкод для спілкування матері з дітьми, і готовий зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб діти не були позбавлені спілкування з матір`ю.

Таким чином, з урахуванням інтересів дітей, їх психологічного стану, прав та інтересів на гармонійний розвиток та належне виховання, а також дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в їх інтересах, Позивач вважає доцільним звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дітей із батьком.

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позовну заяву ОСОБА_1 не надала.

II. Заяви, клопотання позивача, відповідача, третьої особи.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Плетенко К.Ю. не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю, вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про визнання нею позову та просила суд розглянути справу у її відсутність.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність.

III. Процесуальні дії по справі.

31 березня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено дату попереднього судового засідання.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 червня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №157.

Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спільне життя у позивача з відповідачем не склалося, з лютого 2023 року вони фактично припинили шлюбні відносини, що визнається сторонами. Діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на даний час проживають з батьком, оскільки мати дітей не мешкає разом з ними.

На теперішній час неповнолітні діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом №320/11/2 про підтвердження факту проживання осіб від 27.03.2023 року, доданим до позовної заяви.

В сім`ї позивача склалися доброзичливі стосунки, він займається вихованням та розвитком дітей, приділяє їм свою увагу та турботу. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мають тісні соціальні зв`язки - друзів у школі та за місцем проживання. Діти позивача навчаються у Комунальному закладі «Ліцей №16» Кам`янської міської ради. Також, діти відвідують тренування з тайського боксу Культурно-спортивного центру «Дніпровець». Позивач, як батько, цікавиться навчанням дітей, відповідально ставиться до їх виховання, батьком створені належні умови для навчання дітей, що підтверджується відповідними характеристиками з навчального закладу, доданими до позовної заяви.

Суд вважає, що в інтересах дітей на даний час є проживання разом з батьком, оскільки він має фінансову та фізичну можливість забезпечити їм належні умови проживання, займатися їх вихованням, піклуватись про стан їх здоров`я, як це було впродовж останнього часу. Більш того, відповідач теж не заперечує на час розгляду справи проти цього.

Представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради було надано суду висновок, в якому зазначили, що вирішення питання про місце проживання дітей повинен вирішити суд, оскільки недостатньо визначитися щодо цього питання, тому покладалися на розсуд суду.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН Про права дитини, держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (стаття 1 Сімейного кодексу України).

Стаття 7 СК України, визначає, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Згідно ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч.2 ст.155 Сімейного кодексу України).

Виходячи з положень ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення частини першої статті 161 Сімейного кодексу України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання неповнолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони фактично досягли згоди щодо місця проживання своїх неповнолітніх дітей на цей час разом з батьком.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частинами 1,2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Принцип загальної і рівної відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини закріплений і нормами міжнародного права.

Зокрема, згідно з ч. 1 ст. З Конвенції «Про права дитини» прийнята резолюцією № 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 17 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року визначає право дитини на охорону здоров`я та право на сприяння соціальному, духовному і моральному благополуччю, а також здоровому фізичному і психічному розвитку дитини.

Разом з тим, ст.18 Конвенції ООН «Про права дитини» передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов`язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними.

Відповідно до ст. 51 Конституції України турбота про дітей, їх виховання є рівним правом і обов`язком батьків.

Відповідно до ч.ч. 7, 8, 9 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Зміст ст.150 Сімейного кодексу України зобов`язує батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з ч. 1 ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

VI. Висновки суду.

Таким чином, дослідивши надані сторонами докази по даній справі суд приходить до висновку про можливість задоволення позову ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей разом з ним. Враховуючи тривалість проживання неповнолітніх дітей разом з батьком, сталість їх соціальних зв`язків, добросовісне виконання ним батьківських обов`язків, створення для дітей необхідних умов для проживання й розвитку, забезпечення їх усім необхідним, а також відсутність з боку батька перешкод у спілкуванні матері з дітьми, суд вважає за доцільне визначити місце їх місце проживання разом із батьком.

Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що позов визнано відповідачем, і це визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, а так як в ч. 4 ст. 206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

VII. Розподіл судових витрат.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним сплачений позивачем судовий збір у сумі 992.40 грн. не стягувати з відповідача в зв`язку з позицією позивача щодо віднесення витрат на його рахунок.

Враховуючи викладене та керуючись ст.51 Конституції України, ст. ст. 3, 17, 18 Конвенції «Про права дитини»№ 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 року, ст.ст. 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 7, 8, 9, 141, 150, 155, 159, 160, 161 Сімейного кодексу України, ст.ст. 5,7, 19, 89, 268, 272, 273, 280, 284, 288, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради про визначення місця проживання неповнолітніх дітей з батьком, - задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.

Згідно до п.п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сушкова Л. І.