Справа № 487/8529/21 Головуючий у 1-й інстанції Нікітін Д. Г.
Провадження №22ц/812/563/23 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
У Х В А Л А

Іменем України

1 серпня 2023 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої-судді: Ямкової О. О.,

суддів: Локтіонової О. В., Серебрякової Т. В.,

із секретарем: Колосовою О. М.,

за участю: представника позивачки - Раскевича Є. Л. ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

представників третіх осіб - Матвєєва В. В. , ОСОБА_13,

ОСОБА_14,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4 ,

поданої від її імені представником ОСОБА_5

на рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 30 березня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Нікітіна Д. Г. в залі судових засідань в місті Миколаєві о 13 годині 47 хвилин, зі складанням його повного тексту 4 квітня 2023 року, по справі

за позовом

ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Нефтетранспорт»

(далі - ТОВ Фірма «Нефтетранспорт»),

треті особи - ОСОБА_4 , яка діє також в інтересах малолітньої ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2021 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовною заявою до ТОВ Фірма «Нефтетранспорт» про стягнення коштів, які були передані нею в користування відповідачу за договором позики №1 від 3 січня 2018 року із додатковими угодами до нього, у період з 3 січня 2018 року по 20 жовтня 2021 року в загальній сумі 8 800 701 грн. Отримані у позику кошти позичальник до наступного часу їй не повернув, внаслідок чого просила про стягнення на свою користь суми боргу з урахуванням плати за користування коштами у твердій грошовій сумі та штрафу за порушення строків її повернення в загальній сумі 17 557 398 грн 50 коп.

В обґрунтування пред`явленого позову зазначала, що 3 січня 2018 року між нею та відповідачем, як юридичною особою, укладено договір позики №1, за умовами якого ОСОБА_6 надала ТОВ Фірма «Нефтетранспорт» в користування 2 297 065 грн на строк до 3 січня 2019 року із сплатою за користування коштами 758 031 грн. Додатковою угодою №1 від 2 січня 2019 року до вищевказаного договору сторонами збільшено суму позики до 4 651 535 грн та плату за користування позикою до 1 535 006 грн 55 грн. Встановлено новий строк її погашення - до 3 січня 2020 року.

2 січня 2020 року сторонами знову укладено додаткову угоду №2, за якою збільшено: суму позики до 6 734 821 грн, плату за користування коштами до 2 222 490 грн 93 коп., із встановленням строку повернення позики 6 січня 2021 року.

5 січня 2021 року між позивачкою та відповідачем укладена додаткова угода №3, де позика збільшена до 8 800 701 грн, а плата за користування нею до 2 904 231 грн 33 коп.. Встановлено остаточний строк повернення позичених коштів до 1 листопада 2001 року.

Пунктом 7 договору позики №1 від 3 січня 2018 року також встановлена додаткова відповідальність позичальника за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у виді штрафу в розмірі 50% від суми неповернутої позики та плати за її користування, який на час звернення до суду складає 5 852 466 грн 17 коп..

До теперішнього часу відповідачем зобов`язання не виконані, внаслідок чого позивачка вимагає їх виконання у судовому порядку шляхом стягнення сум за укладеним договором та додатковими угодами до нього.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги визнав частково, на загальну суму 13 867 622 грн 80 коп., виходячи із заборгованості: за сумою позики в розмірі 8 652 121 грн, у зв`язку з частковим виконанням товариством зобов`язань на суму 148 580 грн, а саме: в 2018 році відповідачем повернуто позивачці 5 000 грн, у 2019 році - 35 000, у 2020 році - 98 580 грн та у 2021 році - 10 000 грн; заборгованості з плати за користування чужими коштами в розмірі 2 904 231 грн 33 коп.; та 2 311 270 грн 47 коп. штрафу, який підлягає зменшенню з 50% до 20% невиконаних зобов`язань за обставин добросовісної поведінки боржника в умовах, що склалися.

21 грудня 2021 року до суду звернулася ОСОБА_4 з заявою про залучення її до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, як правонаступника та законного представника неповнолітньої правонаступниці померлого учасника ТОВ Фірма «Нефтетранспорт».

В обґрунтування заявленого клопотання вказувала, що засновниками відповідача ТОВ Фірма «Нефтетранспорт» є позивачка ОСОБА_6 із часткою 2 020 596 грн, померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_11 із розміром частки 5 066 354 грн та ОСОБА_10 із часткою 163 127 грн. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_11 , які прийняли спадщину, є заявниця ОСОБА_4 , малолітня ОСОБА_7 , повнолітній син померлого ОСОБА_8 та мати померлого ОСОБА_9 .. Внаслідок цих обставин ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , як спадкоємці часток у статутному капіталі відповідача (ТОВ Фірма «Нефтетранспорт»), мають інтерес в участі в управлінні товариства, а також у доходах товариства та його майні. Тому вважали наявними підстави для залучення їх в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, оскільки рішення по справі може вплинути на їхні прав та обов`язки.

19 січня 2022 року ОСОБА_4 надала додаткові пояснення щодо свого вступу у справу в якості третьої особи та законного представника, зазначивши про наявність спорів щодо майна померлого між його спадкоємцями та іншими учасниками товариства.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 6 жовтня 2022 року до участі у справі за позовом ОСОБА_6 у якості третіх осіб залучено спадкоємців померлого учасника товариства: ОСОБА_4 , що також діє в інтересах малолітньої ОСОБА_7 , ОСОБА_12 і ОСОБА_9 ..

12 грудня 2022 року до суду надійшли письмові заперечення проти позову, подані третьою особою ОСОБА_4 , в яких вона зазначила, що вважає наданий позивачкою договір позики неукладеним та таким, що не створює правових наслідків, оскільки її померлий чоловік ОСОБА_11 , який за життя був директором товариства, зокрема на час нібито вчинення ним від імені ТОВ «Фірма «Нефтетранспорт» вказаного договору позики, зі своєю сестрою ОСОБА_6 цього договору та додаткових угод до нього не укладав. Тому клопотала про призначення комплексної експертизи оригіналів вказаних документів.

Додатково посилалась на порушення позивачкою своїх фідуціарних обов`язків перед ТОВ «Фірма «Нефтетранспорт», оскільки вона, як засновниця підприємства, укладаючи договір позики з товариством, діяла на шкоду підприємству та виключно у своїх інтересах, маючи на меті отримання прибутку. За такого ОСОБА_4 вважала, що вказаний правочин має ознаки нікчемного.

Крім цього, у змісті заперечень вказувала, що надані копії прибуткових касових ордерів не можуть підтверджувати отримання товариством коштів та бути видані на підставі цього договору, оскільки в них зазначено, що кошти надані, і як зворотна фінансова допомога, і як договір позики, а отже у відповідності до норм Податкового кодексу України, за надання такої допомоги плата за її використання не може призначатись на противагу визначеним умовами договору позики та додаткових угод до нього. Зазначала, що надані відповідачем копії ордерів не відповідають вимогам до їх оформлення, як розрахункових документів, а інші докази, які б підтверджували отримання ТОВ Фірма «Нефтетранспорт» грошових коштів від ОСОБА_6 , матеріали справи не містять. Тому звернулась до суду з клопотанням про витребування оригіналів письмових доказів, виклик свідків та призначення комплексної експертизи.

Позивачка, діючи через свого представника, надіслала суду заперечення на пояснення третьої особи, в яких наполягала на задоволенні поданого нею позову, та вказувала, що третя особа ОСОБА_4 не є засновником або учасником ТОВ «Фірма «Нефтетранспорт», а тому, не може бути обізнаною щодо договорів цього товариства. Факт передачі ОСОБА_6 грошей товариству підтверджено наданими суду копіями прибуткових касових ордерів, що оформлені із зазначенням усіх необхідних реквізитів. Внаслідок цього заперечувала щодо заявлених ОСОБА_4 клопотань про призначення експертизи та допит свідків.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 24 січня 2023 року у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про призначення експертизи відмовлено.

25 січня 2023 року третя особа ОСОБА_4 звернулась з заявами про долучення до матеріалів справи письмових доказів та про виклик свідків із зазначенням їх контактних даних.

27 січня 2023 року третя особа ОСОБА_4 звернулась з клопотанням про витребування письмових доказів від АТ «Кредобанк», а саме інформації щодо будь-яких розрахунків відповідача у період з 1 січня 2018 року по 31 жовтня 2021 року, у тому числі усіх транзакцій проведених за цими рахунками, усіх документів що стосуються поворотної фінансової допомоги наданої відповідачу позивачкою у період з 1 січня 2018 року, та витребування бухгалтерських документів від ТОВ «Фірма «Нефтетранспорт».

Крім того надала письмові пояснення щодо заперечень позивачки на заявлені нею клопотання та відзив.

7 березня 2023 року ОСОБА_4 звернулась з клопотанням про долучення письмових доказів, на підтвердження відсутності заборгованості ТОВ «Фірма «Нефтетранспорт» перед ОСОБА_6 ..

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 30 березня 2023 року позовна заява ОСОБА_6 задоволена частково, ухвалено про стягнення з ТОВ «Фірма «Нефтетранспорт» на користь ОСОБА_6 загальної суми боргу за договором позики від 3 січня 2018 року та додаткових угод до нього у розмірі 12 711 987 грн 56 коп., яка складається з суми позики у розмірі - 8 652 121 грн, плати за користування грошовими коштами у твердій грошовій сумі у розмірі - 2 904 231 грн 33 коп., штрафу за порушення строків повернення позики та плати за користування грошовими коштами у розмірі - 1 155 635 грн 23 коп.. Розподілені судові витрати.

Ухвалюючи рішення суд виходив з доведеності позовних вимог щодо невиконання відповідачем зобов`язань за договором позики, за винятком частини заборгованості, яка погашена ТОВ «Фірма «Нефтетранспорт» добровільно, та можливості зменшення суми штрафу за несвоєчасне повернення позики за неспівмірністю.

В апеляційній скарзі третя особа ОСОБА_4 , від імені якої діє представниця - адвокатка Берназ-Ганєва А.В., посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, яке ухвалено без врахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних правовідносинах, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

На думку апелянта судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки під час розгляду справи досліджено лише копії прибуткових касових ордерів та не витребувано їх оригіналів, як документів, що підтверджують передачу грошових кошів. Вказувала, що суд не врахував вимоги ЦПК України та протиправно встановив обставину передачи грошових коштів, а отже така обставина встановлена безпідставно. Крім того надані копії прибуткових касових ордерів не відповідають вимогам Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року №148, і тому не можуть вважатись доказами отримання грошових коштів.

Звертала увагу суду, що частина наданих копій прибуткових касових ордерів не засвідчена. Тому, дійшовши висновку про передачу грошових коштів на підставі неналежно оформлених копій письмових доказів, суд порушив вимоги абзацу 2 статті 1046 ЦК України.

Зазначала про те, що судом неґрунтовно відмовлено і в задоволенні заявлених нею клопотань про призначення експертизи, оскільки факт отримання грошових коштів товариством входить до предмету доказування у даній справі, а дослідити письмові докази у цій справі без спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, видається неможливим.

Вказувала, що суд першої інстанції безпідставно відмовив їй в задоволенні клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів, хоча вони є відмінними від документів наданих нею раніше та надійшли до завершення підготовчого засідання у справі, зокрема, засвідчені електронним цифровим підписом, оскільки подані засобами електронного зв`язку. З огляду на це, суд не взяв до уваги, що вони (ці письмові докази) вказують, що у ТОВ «Фірма «Нефтетранспорт» виникли фінансові зобов`язання перед позивачкою ОСОБА_6 не 3 січня 2018 року, а 4 червня 2018 року та на суму 504 000 грн, а не на суму 2 297 065 грн з платою за користування у розмірі 758 031 грн, на яких ґрунтується поданий позов.

Також місцевим судом не застосовані норми матеріального права, які регулюють фідуціарні зобов`язання позивачки перед ТОВ «Фірма «Нефтетранспорт», зокрема обізнаність про перебування відповідача у скрутному фінансовому становищі, яке існувало протягом тривалого часу, незважаючи на яке, позивачкою, як засновником товариства, укладено договори у власних інтересах та на шкоду інтересам ТОВ «Фірма «Нефтетранспорт».

Посилалась на відповідну судову практику та зазначала також, що в тексті рішення суду не зазначені усі вчинені ним процесуальні дії у справі та дату складення його повного тексту, а також несвоєчасно надіслано до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Одночасно з подачею апеляційної скарги звернулась з заявою про витребування оригіналів прибуткових касових ордерів, витребування з Акціонерного товариства «Кредобанк» інформації щодо будь-яких рахунків ТОВ «Фірма «Нефтетранспорт» у період з 1 січня 2018 року по 31 жовтня 2021 року, у тому числі усіх транзакцій, проведених за цими рахунками, та копії усіх документів ТОВ Фірма «Нефтетранспорт», а також копій усіх прибуткових касових ордерів у період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2021 року та касових книг за цей період, журналів ордерів по рахунку 60.7, фінансову звітність товариства з 2017-2021 роки з розшифровкою статей балансу, та інформацію щодо лімітів каси з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2021 року. Просила про призначення по справі комплексної експертизи письмових доказів.

Відповідач звернувся до суду апеляційної інстанції з листом про визнання позову, та просив залишити постановлене судове рішення без змін. Притому заперечував щодо заявлених клопотань та заяв апелянта, виходячи з того, що оригінали договору позики та додаткових угод до нього досліджено судом першої інстанції, та з них зроблено власні копії; крім того у приміщенні, в якому зберігаються оригінали договорів наразі обмежений доступ через розміщення у місці розташування відповідача формування Збройних Сил України, а інші клопотання мали бути заявлені під час проведення місцевим судом підготовчого засідання. Вказував, що витребування письмових доказів від АТ «Кредобанк» та ТОВ «Фірма «Нефтетранспорт» призведе до надмірного навантаження відповідача щодо підготовки вказаних документів, до того ж апелянтом не обґрунтовано які саме документи мають значення для справи та які з них відносяться до предмету спору. Зазначав, що клопотання про призначення комплексної експертизи по справі вже заявлялось апелянтом під час розгляду справи судом першої інстанції, однак оскільки нею не надано вільних зразків підпису у необхідній кількості, судом обґрунтовано відмовлено в задоволенні такого клопотання, та така ухвала не оскаржувалась апелянтом в апеляційному порядку, тому підстави для його задоволення відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа ОСОБА_9 вважала доводи апеляційної скарги необґрунтованими, а скаргу такою, що не підлягає задоволенню. Заперечувала щодо задоволення заявлених третьою особою ОСОБА_4 клопотань.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 26 липня 2023 року клопотання третьої особи задоволено частково, у справі призначено судову комплексну посмертно почеркознавчу та технічну експертизи. У позивачки ОСОБА_6 витребувані оригінали договору позики та додаткових угод до нього у строк до 1 серпня 2023 року. Роз`яснені наслідки невиконання обов`язку про надання предмету дослідження для проведення експертизи, передбаченого статтею 109 ЦПК України.

У судове засідання 1 серпня 2023 року позивачкою або її представником оригінали договору та додатків до нього не надано, подана заява про відмову від позову із закриттям провадження у справі.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 1 серпня 2023 року за відсутністю оригіналів документів, які не надані позивачкою для дослідження, та подачею заяви про відмову від позову її представником, ухвала Миколаївського апеляційного суду від 26 липня 2023 року про призначення у справі судової комплексної експертизи скасована.

1 серпня 2023 року позивачкою, від імені якої діє адвокат Раскевич Є. Л., через канцелярію суду подана заява про прийняття відмови від позову ОСОБА_6 та закриття провадження у даній цивільній справі.

Представником третьої особи - адвокатом Матвєєвим В. В. подана заява про винесення окремої ухвали суду на адресу правоохоронних органів для вирішення питання про наявність у діях інших учасників справи складу кримінального правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення особи, яка приймає участь у справі, перевіривши наведені в заявах доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_6 , від імені якої діє адвокат Раскевич Є. Л. підлягає задоволенню, а заява представника третьої особи про винесення окремої ухвали відхиленню, виходячи з наступного.

У відповідності до положень статті 206, пункту 4 частини 1 статті 255, частини 2 статті 256, статті 373 ЦПК України позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

До ухвалення судового рішення суд роз`яснює наслідки відмови від позову та перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Якщо заява про відмову від позову відповідає вимогам статті 206 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Із заяви ОСОБА_6 , від імені якої діє адвокат Раскевич Є. Л., вбачається, що позивачка просить прийняти її відмову від позову, яку подає через свого представника, що не має обмежень у повноваженнях відповідно до статей 58, 64 ЦПК України. В заяві посилається на норми процесуального права, які регулюють підстави для подачі заяви про відмову від позову та закриття провадження, а також розуміння наслідків закриття провадження у справі.

За наведеного підстав для відмови у прийнятті від позивачки ОСОБА_6 , від імені якої діє представник Раскевич Є. Л. , заяви про відмову від позову та закриття провадження у цивільній справі, у суду апеляційної інстанції, немає.

Тому така заява підлягає задоволенню.

При закритті провадження у справі за положеннями статті 142 ЦПК України слід розподілити суму сплаченого третьою особою судового збору за подачу апеляційної скарги, по 50% з позивачки та 50% за рахунок державного бюджету (17 025 грн). За відсутністю поданих доказів по сплаті витрат за надану правничу допомогу підстав для їх вирішення під час постановлення ухвали немає.

Відсутні підстави і для постановлення судом окремої ухвали у відповідності до статті 262 ЦПК України, у зв`язку з відмовою позивачки від позову та не встановлення апеляційним судом тих обставин, на які посилається третя особа у своєї заяві, окрім ухилення позивачки ОСОБА_6 від надання оригіналів документів для їх дослідження під час призначення судом експертизи, що не утворює складу кримінального злочину, але не позбавляє ОСОБА_4 права на самостійне звернення до правоохоронних органів за визначеними нею обставинами.

Керуючись статтями 206, 255, 367, 368, 373 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Прийняти відмову позивачки ОСОБА_6 , від імені якої діє адвокат Раскевич Євген Леонідович, від позову ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Нефтетранспорт», треті особи - ОСОБА_4 , яка діє також в інтересах малолітньої ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , про стягнення заборгованості за договором позики .

Визнати нечинним рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 30 березня 2023 року.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Нефтетранспорт», треті особи - ОСОБА_4 , яка діє також в інтересах малолітньої ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , про стягнення заборгованості за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 витрати за сплату судового збору за апеляційною скаргою 8 512 гривень 50 копійок.

Головному управлінню Державного казначейства України у Миколаївській області повернути з Державного бюджету ОСОБА_4 8 512 гривень 50 копійок, раніше сплачених за платіжною інструкцією 0.0..1 від 21 квітня 2023 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена з цього дня в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді Т. В. Серебрякова

О. В. Локтіонова