Справа № 183/843/22
№ 2/183/712/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 червня 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря судових засідань Краснянської Д.О.,
розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія», ОСОБА_2 , про стягнення суми страхового відшкодування,-
14 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія», ОСОБА_2 , в якому просить:
- стягнути з ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» суму страхового відшкодування в розмірі 68 394 гривні, витрати на послуги стоянки в розмірі 2 940,00 гривень, інфляційні витрати в розмірі 2 528,97 гривень, 3% річних в розмірі 979,13 гривень та пеню в розмірі 5 644,17 гривні, разом 80 486,27 гривень;
- стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму франшизи у розмірі 2 600,00 грн..
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 29 квітня 2020 року приблизно о 10 год. 55 хв. близько 137-го км. автодороги М-29 поблизу с. Голубівка Новомосковського району ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mersedes Benz Vito, д/н НОМЕР_1 , став учасником дорожньо-транспортної пригоди. Другий учасник ДТП ОСОБА_2 (далі відповідач 2), який керував автомобілем Skoda Octavia Combi, з номерним знаком НОМЕР_2 , який рухався у попутному напрямку з автомобілем позивача, здійснив удар автомобіля Mersedes Benz Vito, д/н НОМЕР_1 , ззаду зліва. Внаслідок удару автомобіль позивача вилетів з траси на поле праворуч, перекинувшись через бік не менше трьох разів. Позивач та пасажир автомобілю ОСОБА_3 серйозних травм та ушкоджень не отримали.
Цивільно-правову відповідальність відповідача 2 було застраховано за полісом № АО/2610804 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на транспортний засіб Skoda Octavia Combi, з номерним знаком НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 . Зазначений поліс видано відповідачем 1 ПрАТ «ХМСК». Строк дії цього полісу з 28 лютого 2020 року по 27 травня 2020 року. На день ДТП поліс був чинний. Зазначений поліс передбачає розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну 130 000,00 гривень та франшизу в розмірі 2 600,00 гривень.
19 травня 2020 року позивач шляхом надіслання документів звернувся до відповідача 1 електронною поштою з заявою про настання страхового випадку.
28 травня 2020 року представником відповідача 1, аварійним комісаром, було здійснено огляд належного позивачу автомобіля Mersedes Benz Vito, д/н НОМЕР_1 , проте жодних документів про огляд або про визначення розміру шкоди ОСОБА_1 надано не було.
Під час телефонної розмови з представником ПрАТ «ХМСК» позивач дізнався, що шкода завдана його автомобілю становить 70 994,00 гривні.
За послуги стоянки свого автомобіля після ДТП позивач сплатив 2 940,00 гривень.
12 червня 2020 року Укрпоштою позивач відправив відповідачу 1 заяву на виплату страхового відшкодування.
21 січня 2021 року позивач звернувся до відповідача 1 з проханням надати йому матеріали огляду 28 травня 2020 року належного йому автомобіля та експертизи визначення вартості шкоди, завданої його автомобілю Mersedes Benz Vito, д/н НОМЕР_1 , 29 квітня 2020 року в результаті ДТП, дане прохання відповідачем також було проігноровано.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 серпня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні зазначеної вище ДТП.
Однак позивач так і не отримав жодного відшкодування матеріальної шкоди від будь-якого з відповідачів, що й стало приводом для звернення до суду за захистом свого порушеного права.
Стосовно обґрунтування суми яку належить стягнути з відповідачів позивач зазначає наступне.
Відповідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Таким чином, сума страхового відшкодування, яку слід стягнути з відповідача 1 становить:
70 994,00 грн. (шкода автомобілю) + 2 940,00 грн. (плата за послуги стоянки) 2 600,00 грн. (франшиза) = 71 334,00 грн..
Відповідно до ч. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Тому з відповідача 2 належить стягнути суму завданої автомобілю позивача шкоди у розмірі 2 600,00 грн.
Відповідно до п. 36.5. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
З 17 серпня 2021 року Відповідач 1 має всі необхідні документи для виплати позивачу страхового відшкодування. Протягом 90 днів і до моменту складання позовної заяви відповідна виплата проведена не була.
За результатами розрахунку сума пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ з суми 71 334,00 грн. за період з 18.08.2021 року по 31.01.2022 року становить 5 644,17 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, позивачем проведено розрахунок інфляційних витрат за період з 18 серпня 2021 року по 31 січня 2022 року, який складає 2 528,97 гривень та розрахунок 3 % річних за відповідний часовий проміжок, який складає 979,13 гривень.
Зазначену суму позивач просить стягнути з відповідачів в судовому порядку.
Ухвалою суду від 14 лютого 2022 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с. 55).
Позивач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про огляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Представник відповідача 1 ПрАТ «ХМСК» відзив на позовну заяву не подав, у судове засідання повторно не з`явився, був повідомлений належним чином, будь-яких заяв чи клопотань від представника відповідача до суду не надходило.
Відповідач 2 ОСОБА_2 відзив на позовну заяву не подав, у судове засідання повторно не з`явився, був повідомлений належним чином, будь-яких заяв чи клопотань від відповідача до суду не надходило, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами.
Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.
Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положень ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Як встановлено судом та підтверджується письмовими матеріалами справи, 29 квітня 2020 року приблизно о 10 год. 55 хв., близько 137-го км. автодороги М-29 поблизу с. Голубівка Новомосковського району ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mersedes Benz Vito, д/н НОМЕР_1 , став учасником дорожньо-транспортної пригоди. Другий учасник ДТП ОСОБА_2 (далі відповідач 2), який керував автомобілем Skoda Octavia Combi, з номерним знаком НОМЕР_2 , який рухався у попутному напрямку з автомобілем позивача, здійснив удар автомобіля Mersedes Benz Vito, д/н НОМЕР_1 ззаду зліва. Внаслідок удару автомобіль позивача вилетів з траси на поле праворуч, перекинувшись через бік не менше трьох разів.
Цивільно-правова відповідальність відповідача 2 було застрахована за полісом № АО/2610804 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на транспортний засіб Skoda Octavia Combi, з номерним знаком НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 . Зазначений поліс видано відповідачем 1 ПрАТ «ХМСК». Строк дії цього полісу з 28 лютого 2020 року по 27 травня 2020 року. На день ДТП поліс був чинний. Зазначений поліс передбачає розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну 130 000,00 гривень та франшизу в розмірі 2 600,00 гривень (а.с. 9).
29 квітня 2020 року автомобіль позивача Mersedes Benz Vito, д/н НОМЕР_1 був поміщений на паркувальний майданчик строком до 10.08.2020 року, вартість даної послуги становила 2 940,00 гривень, що підтверджено паркувальним талоном Серії П № 001479 від 09.08.2020 року (а.с. 10).
19 травня 2020 року позивач шляхом надіслання документів звернувся до відповідача 1 електронною поштою з заявою про настання страхового випадку (а.с. 31-35).
Позивач наполягає на тому, що 28 травня 2020 року представником відповідача 1, аварійним комісаром, було здійснено огляд належного позивачу автомобіля Mersedes Benz Vito, д/н НОМЕР_1 , проте жодних документів про огляд або про визначення розміру шкоди ОСОБА_1 надано не було, як і не надано суду вказаних документів.
12 червня 2020 року Укрпоштою позивач відправив відповідачу 1 заяву на виплату страхового відшкодування (а.с. 36).
21 січня 2021 року позивач звернувся до відповідача 1 з проханням надати йому матеріали огляду 28 травня 2020 року належного йому автомобіля та експертизи визначення вартості шкоди, завданої його автомобілю Mersedes Benz Vito, д/н НОМЕР_1 , 29 квітня 2020 року в результаті ДТП, дане прохання відповідачем також було проігноровано.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 серпня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні зазначеної вище ДТП.
До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми закону.
Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Частиною першою ст. 990 ЦК України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).
Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до норми статті 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Статтею 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.04 встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Шкодою, заподіяною у результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, є зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (стаття 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» є страховою організацією, що має право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до вимог, встановлених Законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Законом України «Про страхування».
Страхова діяльність у сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів спрямована на забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.
Обов`язок страхової організації сплатити страхове відшкодування виникає у зв`язку з заподіянням власником наземного транспортного засобу, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність, шкоди потерпілій особі внаслідок події, що визнається страховим випадком.
Відповідно до статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Рішення про здійснення страхового відшкодування приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Згідно із ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:
у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;
у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.
Проте, як встановлено судом ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» не надала жодного Рішення позивачеві, як і не виплатила страхове відшкодування, що є порушенням норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст.29 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Відповідно до вимоги позивача, заявленої до відповідача ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія», слід звернути увагу на наступне.
Позивач неодноразово звертався до ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія», з метою отримання документів про огляд або про визначення розміру шкоди завданої його автомобілю, проте всі його звернення відповідачем 1 були проігноровані.
Позивач наполягає, що у телефонній розмові з представником відповідача 1 йому було озвучено суму збитків у розмірі 70 994,00 гривні, однак жодної інформації, що спростовувала б дану суму відповідачем 1 суду не надано, як і не надано розрахунку збитків завданих автомобілю Mersedes Benz Vito, д/н НОМЕР_1 , 29 квітня 2020 року в результаті ДТП.
Позивачем до суду надано копію паркувального талону Серії П № 001479 від 09.08.2020 року на автомобіль позивача Mersedes Benz Vito, д/н НОМЕР_1 відповідно якого вартість паркування становила 2 940,00 гривень (а.с. 10).
Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 1 інфляційні витрати в розмірі 2 940,00 грн. та 3 % річних в розмірі 979,13 грн. передбачених статтею 625 ЦК України, а також пеню в розмірі 5 644,17 грн.
Відповідно, ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Також суд зазначає, що у ч. 2 ст. 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.
Такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 № 464/3790/16-ц.
Відповідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Враховуючи вищезазначене суд погоджується з розрахунком інфляційних витрат, 3 % річних та пені за період з 18.08.2021 року по 31.01.2022 року наданими позивачем та вважає за необхідне стягнути з відповідача 1 відповідний вид заборгованості.
Відповідно вимоги заявленої до відповідача ОСОБА_2 .
Судом встановлено, що вина водія автомобіля Skoda Octavia Combi, з номерним знаком НОМЕР_2 ОСОБА_2 у настанні ДТП, яке потягло за собою заподіяння матеріальної шкоди Позивачу, підтверджуються постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 серпня 2021 року.
Статтею 9 Закону України Про страхування, визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно зі ст.12 цього Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.
Відповідно до ст.22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У відповідності до п.12.1. ст.12 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Тобто, франшиза в будь-якому виді є елементом договору страхування, який впливає на суму виплати страхового відшкодування в сторону її зменшення та її наявність у договорі обумовлена згодою сторін. Встановлюючи розмір франшизи страхувальник фактично погоджується, що у разі настання страхового випадку визначена шкода не буде покриватися сумою франшизи.
Вирішуючи питання щодо обов`язку відшкодувати суму франшизи, суд виходить з того, що у відповідності до п.36.6 ст.36 Закону, саме страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
22 червня 2023 року в рамках цивільного провадження, по справі 183/843/22 була проведена товарознавча експертиза по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ. Відповідно висновку судового експерта № 4306/23, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу автомобілю «Mersedes Benz Vito 110 CDi», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок Д.Т.П., складає: 155 478, 91 гривень.
Зважаючи на те, що вже після отримання результатів експертизи розмір позовних вимог позивачем змінений не був у зв`язку, за встановлених обставин, й на те, що страховиком, у якого відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність, було заявлено суму страхової виплати у розмірі 70 994,00 грн. за виключенням суми франшизи, визначеної в полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності в розмірі 2600,00 грн., суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 2 на користь позивача франшизи в розмірі 2 600,00 грн., є обґрунтованою, в зв`язку з чим підлягає задоволенню.
Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів солідарно на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 992,40 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10-13, 77-80, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія», ОСОБА_2 , про стягнення суми страхового відшкодування, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) суму франшизи в розмірі 2 600,00 гривень (дві тисячі шістсот гривень 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 496 гривень 20 копійок (чотириста дев`яносто шість гривень, 20 копійок).
позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;
відповідач-2 ОСОБА_2 , РНОКПП невідомий, адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів, після оголошення цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сорока О.В.