Справа № 464/3384/23
пр.№ 2/464/1108/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2023 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Дулебка Н.І.,

секретар судового засідання Шманько О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про припинення трудових відносин,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ФОП ОСОБА_2 про припинення трудових відноси у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 з посади брата медичного за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП з 08 травня 2023 року. В обґрунтування позову покликається на те, що з 22 листопада 2021 року перебував в трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 24 квітня 2023 року звернувся до відповідача з заявою про звільнення, яку скерував рекомендованим листом з описом про вкладення на адресу останньої. Проте, відповідач таку заяву проігнорувала, не повідомила позивача про звільнення та відповідного наказу не надала. Оскільки питання припинення трудових відносин не вирішено та порушено трудові права позивача, такі підлягають захисту в судовому порядку.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд такі задовольнити.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомила та не подала відзиву на позовну заяву, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України судом здійснено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , зокрема, 22 листопада 2021 року відповідно до наказу №406 від 19 листопада 2021 року прийнятий на посаду брата медичного, що підтверджується записами трудової книжки, копія якої долучена до матеріалів справи (а.с.12-13).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа підприємець з 27 березня 2019 року, на момент формування запиту її діяльність зареєстрована з 07 квітня 2022 року з видом економічної діяльності КВЕД 86.21 загальна медична практика та 86.22 спеціалізована медична практика (основний) (а.с.16-19).

Як видно з індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Форми ОК-5, відомостей з державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 07.03.2023, ФОП ОСОБА_2 здійснювалося нарахування заробітної плати позивачу з травня 2021 року по листопад 2021 та з липня 2022 року по грудень 2022 року (а.с.14-15).

Із опису вкладення у цінний лист, накладної №304 від 24.04.2023 та квитанції АТ «Укрпошта» від 24.04.2023, встановлено, що 24 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до ФОП ОСОБА_2 із заявою про звільнення з посади брата медичного за власним бажанням на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України (а.с. 9-11).

Відповідно до ст. 24 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи передбачені законодавством про працю, колективним договором, або угодою сторін.

Згідно з ст. 21 КЗпП України трудовий договір є двостороннім договором між працівником та роботодавцем, які по відношенню один до одного мають відповідні права та обов`язки. Інші суб`єкти мають право втручання у взаємовідносини цих сторін лише у випадках та в порядку передбаченому чинним законодавством.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника.

Частиною першою статті 38 КЗпП України передбачено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Частина 2 ст. 50 ЦК України передбачає, що фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб підприємців є відкритою.

Як видно з матеріалів справи позивачем скеровано заяву про звільнення за власним бажанням 24 квітня 2023 року за офіційно оприлюдненою адресою відповідача, проте така заява залишилась без належного реагування.

Верховний суд у складі суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 грудня 2020 року у справі № 359/6858/19 проаналізував питання щодо можливості звільнення працівника, який подав заяву про звільнення за власним бажанням, у день подачі заяви про звільнення, у випадку, коли відсутні причини, які свідчать про неможливість продовження працівником роботи. Зокрема, суд вказав, що сторони трудового договору вправі домовитися про будь-який строк звільнення після подання працівником заяви про це в межах двотижневого строку. За наявності такої домовленості працівника можна звільнити навіть у день подання заяви про звільнення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач не був звільнений з займаної посади у визначеному законом порядку після подання ним заяви про звільнення, а тому відповідачем були порушені норми законодавства про працю щодо реалізації волевиявлення працівника на звільнення.

Враховуючи наведене, позов необхідно задовольнити та визнати припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України у зв`язку зі звільненням за власним бажанням з 08 травня 2023 року, тобто через два тижні від моменту подання відповідної заяви.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 2, 81, 89, 142, 247, 263 265, 280 289 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати припиненими з 08 травня 2023 року трудові відносини між фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 із займаної посади брата медичного за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Дулебко Н.І.