Справа № 502/1580/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Балан М. В.

за участю секретаря судового засідання Урсул Г. К.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області

про

встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до відповідача Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності за спадкове майно.

В обгрунтовання позову зазначено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 належать на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у рівних частках, так як вищезазначений житловий будинок станом на 16 квітня 1991 року відносився до типу колгоспного двору, вищевказані особи мешкали в житловому будинку на 16 квітня 1991 року та були членами колишнього колгоспного двору, мали рівні частки у житловому будинку та спорудах по 1/2 частки кожному відповідно до ст. ст. 328, 355, 356. 357 ЦК України.

Змінена нумерація будівлі з №49 на №59а, підтверджується записом у домовій книзі про реєстрацію місця проживання позивача та бабусі, актом депутата від 03.10.2022 р., випискою з по господарської книги від 25.08.2022 р. за № 821 та технічним паспортом, складеним комунальним підприємством Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» від 23 березня 2018 року.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті спадкодавця залишилися 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , автомобіль марки ВАЗ-21061, 1987 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та грошовий вклад.

На підставі ст. 529 ЦК України (у редакції 1963 року) бабуся позивача - ОСОБА_3 та мати позивача ОСОБА_4 є спадкоємцями першої черги за законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України (у редакції 1963 року) бабуся - ОСОБА_3 прийняла спадщину, так як постійно проживала разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини та була зареєстрована за однією адресою разом з спадкодавцем по АДРЕСА_2 , що підтверджується копією домової книги. Мати позивача ОСОБА_5 після смерті дідуся ОСОБА_2 не прийняла спадщину, так як не проживала разом із спадкодавцем, не була зареєстрована за місцем проживання спадкодавця та не зверталась з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті свого батька.

Після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_3 оформила спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом 07.06.1995 р. на автомобіль марки ВАЗ-21061, 1987 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та грошовий вклад, однак право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, яка залишилась після смерті спадкодавця не оформила.

На підставі рішення Шевченківської сільської ради №103 від 02.10.1995 р. був закритий особовий рахунок № НОМЕР_2 по АДРЕСА_3 на ім`я померлого ОСОБА_2 та відкритий особовий рахунок АДРЕСА_4 на ім`я бабусі позивача ОСОБА_3 .

Отже, на момент смерті спадкодавця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 фактично став належати вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а саме: 1/2 частка (спадкова) + 1/2, як частка члена колишнього колгоспного двору.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у вигляді житловогой будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 3,03 га, яка розташована на території Шевченківської сільської ради.

Спадкодавець ОСОБА_3 на випадок своєї смерті залишила на ім`я позивача заповіт, який був засвідчений секретарем Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області 11 травня 2010 року та зареєстрований 06.10.2010 р. Одеською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивач прийняв спадщину, так як постійно проживав та був зареєстрований за однією адресою разом із спадкодавцем, що підтверджується записом у паспорті про реєстрацію місця проживання, в домовій книзі та довідки № 9/1/29 від 07 лютого 2022 року.

01 квітня 2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Богачової Н.М. щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 3,03 га, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, зареєстрованої 05.10.2018 року відділом у Кілійському районі Головного управління Держгеокадаству в Одеській області, належної спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю P1 №463153, виданого 06 червня 2001 року Шевченківською сільською радою Кілійського району Одеської області на підставі рішення сесії ХХ111 скликання Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області від 20 липня 2000 року №84 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2253, кадастровий номер :01:004:0263.

Одночасно нотаріус відмовив позивачу, щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що підтверджується листом від 01.04.2021 р. № 33/01-16 у якому зазначено, що оскільки на житловий будинок, який розташований АДРЕСА_5 право власності не зареєстровано, правовстановлюючий документ на житловий будинок відсутній, видача свідоцтва про право на спадщину проводиться після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, це питання вирішується у судовому порядку.

Відповідно до технічного паспорту, складеного комунальним підприємством Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації» від 23 березня 2018 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 складається з: літ. А житловий будинок 1960 року забудова, житловою площею 45,5 кв. м, загальною площею 136,8 кв.м, господарських будівель: літ. Б -літня кухня, літ. В - гараж, літ. Г - погріб, літ. Д - навіс, літ. Е - сарай, літ. Ж - убиральня, №1-8; І - надвірні споруди.

Згідно довідки комунального підприємства Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації» №279 від 04 травня 2018 року станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 не зареєстровано.

Відсутність у позивача можливості оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, стало підставою для звернення до суду з вимогою про захист невизнаних прав.

У зв`язку з зазначеним позивач просить суд:

- встановити факт належності житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в рівних частках по 1/2 частки кожному,як учасникам колгоспного двору, а після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/1 частки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3

- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , який складається з: літ. А житловий будинок ( житловою площею 45,5 кв. м, загальною площею 136,8 кв.м), літ. Б -літня кухня, літ. В гараж, літ. Г - погріб, літ. Д - навіс, літ. Е сарай, літ. Ж убиральня, 1-8; 1 надвірні споруди, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 200, 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 виданого 08.12.1979 року Шевченківським сіль ЗАГС Кілійського району Одеської області встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрували шлюб 08.12.1979 року, про що було зроблено відповідний актовий запис № 60 від 08.12.1979 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_7 », /а. с. 9/.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 16.07.1971 року Шевченківським сіль ЗАГС Кілійського району Одеської області встановлено, що ОСОБА_8 народилась ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , актовий запис № 68 від 16.07.1971 року, /а. с. 24/.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 виданого 15.03.1992 року с. Шевченкове сільська Рада Кілійського району Одеської області встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 зареєстрували шлюб 15.03.1992 року, про що було зроблено відповідний актовий запис № 10 від 15.03.1992 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_10 », /а.с.24/.

Згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_7 виданого 22.09.2008 року Кілійським РВ УМВС України в Одеській області встановлено, що позивачем є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , /а.с.30-31/.

Згідно виписки з по господарської книги № 1558 від 30.09.2021 року виданої старостою Виконавчого комітету Кілійської міської ради старостинського округу № 1 села Шевченокве Ізмаїльського району Одеської області встановлено, що двір в АДРЕСА_2 ) станом на 16 квітня 1992 року відносився до складу колгоспних дворів. До складу колгоспного двору входили: ОСОБА_2 , 1929 року народження голова двору; ОСОБА_3 , 1940 року народження дружина. Згідно даних погосподарської книги № 9 за 1191-1995 року, особовий рахунок № НОМЕР_2 , /а.с.12/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 , виданого 23.06.1994 року с. Шевченкове сільська Рада Кілійського району Одеської області встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 31 від 23.06.1994 року, /а. с. 7/.

Згідно заяви за вх..№ 157 поданої 07.06.1995 року ОСОБА_3 до Кілійської державної нотаріальної контори встановлено, що заявник приймає спадщину, яка залишилась після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , /а.с.70/.

Згідно заяви від 07.06.1995 року поданої до Кілійської державної нотаріальної контори встановлено, що ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_2 пропустили шестимісячний строк на прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , до суду звертатись не будуть, /а.с.71/.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.06.1995 року посвідченого державним нотаріусом Кілійської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1861 встановлено, що спадкоємцем майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дружина ОСОБА_3 , яка проживає в АДРЕСА_3 . Спадкове майно на яке видано це свідоцтво, складається з: грошових внесків з належними до них процентами і компенсаціями, що зберігаються у відділенні ощадбанка № 6731/02 села Шевченкове Кілійського району на рахунках № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 ;

легкового автомобіля марки «ВАЗ-21061», 1987 року випуску, двигун № НОМЕР_11 , кузов № НОМЕР_12 , державний номерний знак « НОМЕР_1 », , належного спадкодавцю на підставі технічного паспорту НОМЕР_13 , зареєстрованого в Ізмаїльському МРЕО 15 січня 1988 року, /а.с.73/.

Згідно рішення № 103 від 02.10.1995 року Виконавчого комітету Шевченківської сільської ради встановлено, що розглянувши заяву ОСОБА_3 та дані по господарської книги Шевченківської сільської Ради № 9, особовий рахунок № НОМЕР_2 , беручи до уваги, що чоловік ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконавчий комітет вирішив закрити особовий рахунок АДРЕСА_3 на померлого ОСОБА_2 та відкрити особовий рахунок АДРЕСА_4 на громадянку ОСОБА_3 , /а.с.32/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_14 виданого 22.09.2016 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_11 , в с. Шевченкове Кілійського району Одеської області, про що складено відповідний актовий запис № 530 від 22.09.2016 року, /а.с.8/.

Відповідно до заповіту від 11.05.2010 року посвідченого секретарем виконавчого комітету Шевченківської сільської ради Кілійського району та зареєстрованого в реєстрі за № 117 встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що зареєстрована в АДРЕСА_3 , діючи добровільно, без будь-якого примусу як фізичного так і морального, розуміючи значення своїх дій, на випадок своєї смерті зробила наступне заповідальне розпорядження: все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде їй належати на момент смерті заповідала ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , /а.с.10/.

Відповідно до довідки № 1435/02.01.23 від 17.11.2016 року виданої виконкомом Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області встановлено, що його бабуся ОСОБА_3 , 1940 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . На день її смерті за вказаною адресою постійно проживали спадкодавець ОСОБА_3 , 1940 року народження та ОСОБА_1 , онук , 1992 року народження. За відомостями Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області від імені ОСОБА_3 складено заповіт 18.05.2010 року за № 117 на ім`я ОСОБА_1 на все майно, /а.с. 53/.

Згідно державного акта на прав приватної власності на землю серії Р1 № 463153 виданого 06.06 2001 року головою Шевченківської сільської Ради народних депутатів встановлено, що на підставі рішення сесії ХХІІІ скликання Шевченківської сільської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 20 липня 2000 року № 84 ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,03 га в межах згідно з планом на території Шевченківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2253, /а.с.61-62/.

Згідно заяви від 14.02.2017 року поданої ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу Одеської області встановлено, що заявник приймає спадщину за заповітом, яка залишилась після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_11 , /а.с.52/.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.04.2021 року посвідченого приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області та зареєстрованого в реєстрі за № 264 встановлено, що на підставі заповіту, посвідченого виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області 11 травня 2010 року, зареєстрованого у реєстрі за № 117, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , є її онук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , зареєстрований за місцем проживання АДРЕСА_3 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: земельної ділянки площею 3,03 гектарів, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, зареєстрованої 05.10.2018 року відділом у Кілійському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, належної спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю Р1 № 463153, виданого 06 червня 2001 року Шевченківською сільською радою Кілійського району Одеської області на підставі рішення сесії ХХІІІ скликання Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області від 20 липня 2000 оку № 84 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2253, кадастровий номер :01:004:0263, /а.с.64/.

Згідно технічного паспорта, складеного 23.03.2018 року Комунальним підприємством Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації», встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , в цілому складається з: літ. «А» - житловий будинок (загальною площею 136,8 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м.), літ. «Б» - літня кухня, літ. «В» - гараж, літ. «Г» - погріб, літ. «Д» - навіс, літ. «Е» - навіс, літ. «Ж» - убиральня, № 1-8, І надвірні споруди, /а. с. 15-20/.

Згідно довідки за вих. № 279 від 04.05.2018 року, виданої Комунальним підприємством Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації» встановлено, що по даним реєстрації на паперових носіях КП «РБТІ» станом на 01.01.2013 року право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано, /а. с. 14/.

Відповідно до інформаційного листа № 33/01-16 від 01.04.2021 року наданого приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , після смерті бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та рекомендовано звернутись до суду для вирішення цього питання, /а.с.23/.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (в ред. 1963 року, що діяла до 15.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної власності.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 123 ЦК УРСР доля члена колгоспного двору в майні двору визначається при виході його зі складу двору без утворення нового двору (виділ). Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток всіх членів двору включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону Української РСР «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Норма, що передбачала можливість членів сім`ї та інших осіб, які спільно ведуть трудове господарство, мати у власності, зокрема, жилі будинки і господарські споруди, також містилася у ст. 8 Закону СРСР «Про власність в СРСР» 1990 року.

Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 № 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивача, щодо встановлення факту належності житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 в рівних частках по 1/2 частині кожному та відповідно після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , факт належності цілого житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п.п 4.20 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 1217, 1223, 1268 ЦК України, ст.ст.12, 81, 259, 263-265, 280-282, 315 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити повністю.

Встановити факт належності житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в рівних частках по 1/2 частки кожному, як учасникам колгоспного двору, а після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , факт належності цілого житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , який складається з: літ. «А» - житловий будинок ( житловою площею 45,5 кв. м, загальною площею 136,8 кв.м), літ. «Б» -літня кухня, літ. «В» гараж, літ. «Г» погріб, літ. «Д» - навіс, літ. «Е» сарай, літ. «Ж» убиральня, №1-8; І надвірні споруди, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан