Провадження № 2/761/8004/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Габунії М.Г.,

за участі:

відповідача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: ОСОБА_2 ,

третьої особи: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором, -

В С Т А Н О В И В:

13.06.2023 року до суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором прокату.

Під час слухання справи як третю особу було залучено ОСОБА_3 .

В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором прокату 105258 від 14.06.2019 року за період з 17.06.2019 року по 15.05.2023 року в загальному розмірі 3 091 194,13 грн.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що 14.06.2019 року між сторонами був укладений договір прокату №105258 за яким позивач передав відповідачу в тимчасове володіння та користування строком з 14.06.2019 року 15:30 по 16.06.2019 року 15:30 у повній технічній справності обладнання: Саnоn ЕОS D Маrk ІІІ bоdy, серійний номер 16, оціночною вартістю 1200 доларів США та Саnоn ЕF 24-70 mm f/2.8L USM ІІ, серійний номер , оціночною вартістю 800 доларів США про що між сторонами був підписаний акт прийому-передачі обладнання.

Як зазначає позивач, він власні зобов`язання виконав в повному обсязі та передав обладнання, передбачене договором.

Однак відповідач у строки, передбачені договором обладнання не повернула, не скористалась можливістю укласти додаткову угоду щодо продовження строку прокату.

Так як обладнання не було повернуте та враховуючи, що вартість прокату за два дні користування становить 2500,00 грн., позивач розпочав нараховувати заборгованість за кожен наступний день користування після визначеного договором строку користування на суму 1288,00 грн. (2576 грн.:2 дні), починаючи з 17.06.2019 року та додатково з 17.06.2019 року розпочав застосовувати передбачений п.4.4 Договору штраф у розмірі 30% від суми 1288,00 грн., що складає 386,40 грн. за кожен день з 17.06.2019 по 15.05.2023 року.

Крім того позивач вважає, що є законом передбачені підстави для нарахування на підставі положень ч.2 ст.625 ЦК України інфляційних збитків та 3% річних.

Станом на 15.05.2023 року сума заборгованості за договором прокату становить 3 091 194,13 грн. з яких: заборгованість за користування - 1 840 552,00 грн., штраф - 552 165,60 грн., 3% річних - 107 868,42 грн., інфляційні - 590 608,11 грн.

19.07.2023 року до суду надійшов відзив відповідача на заявлені вимоги в якому відповідач просить відмовити в задоволенні заявлених вимог. Як зазначає відповідач, її рідний брат ОСОБА_3 ввів її в оману та попросив взяти на прокат фототехніку. Вказані обставини встановлені вироком Подільського районного суду м.Києва від 25.05.2020 року (справа №758/15806/19). У зазначеній справі Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 був визнаний потерпілим та 11.12.2019 року між ним та обвинувачем ОСОБА_3 було укладено Угоду про примирення згідно з якою ОСОБА_3 зобов`язався відшкодувати Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 спричинені збитки в сумі 117 500,00 грн. за обладнання, яке було предметом договору прокату №105258.

Як зазначає відповідач, вона, починаючи з 15.06.2019 року не користувалась Обладнанням отриманим за договором прокату, а тому на підставі положень п.6 ст.762 ЦК України звільняється від плати за прокат.

Крім того відповідач звертає увагу, що позивач приховав від суду отримання повної грошової компенсації за обладнання та намагається стягнути з відповідача плату за користування обладнанням що більш ніж в 36 разів перевищує вартість обладнання, оцінене позивачем.

Відповідач вважає, що після отримання позивачем грошових коштів за обладнання, зобов`язання за договором прокату № 105258 від 14.06.2019 року припинились. Тому відсутні законом передбачені підстави для стягнення плати за користування обладнанням, 3% річних та інфляційних втрат.

Щодо нарахування штрафу відповідач зазначила, що отримання штрафу за неповернення обладнання повну вартість якого позивач отримав - є незаконним. Для нарахування штрафу статтею 258 ЦК України встановлено строк позовної давності в один рік. В той же час, позивач, посилаючись на положення п.4.4 Договору при нарахуванні штрафу не вказав про який Прейскурант вказано в Договорі, не надано його як додаток до Договору прокату. Позивач безпідставно здійснює нарахування штрафу на підставі визначеного ним розміру орендної плати за один день.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, звернулись до суду із заявою про слухання справи в їх відсутність.

В судовому засіданні відповідач та її представник вимоги позову не визнали та просили відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві.

Третя особа в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні заявлених вимог, оскільки ОСОБА_1 не користувалась обладнанням.

У відповідності до положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторони позивача.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, врахувавши процесуальні заяви сторін, вислухавши сторони, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за наступних підстав.

Стаття 509 ЦК України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором прокату наймодавець, який здійснює підприємницьку діяльність з передання речей у найм, передає або зобов`язується передати рухому річ наймачеві у володіння та користування за плату на певний строк (ч.1 ст.787 ЦК України).

Як визначено частинами 2 та 3 статті 787 ЦК України, договір прокату є договором приєднання. Наймодавець може встановлювати типові умови договору прокату. Типові умови договору прокату не можуть порушувати прав наймачів, встановлених законом. Договір прокату є публічним договором.

Плата за прокат речі встановлюється за тарифами наймодавця (стаття 789 ЦК України).

Частина 1 статті 762 ЦК України визначає, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Як встановлено судом, 14.06.2019 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (далі - Наймодавець) та ОСОБА_1 (далі - Наймач) був укладений Договір прокату № 105258 за умовами якого Наймодавець зобов`язувався надати Наймачу за грошову плату в тимчасове користування наступне обладнання: Саnоn ЕОS 5D Маrk ІІІ bоdy, серійний номер 16, оціночною вартістю 1200 доларів США, вартість оренди 1 680,00 грн. та Саnоn ЕF 16-35 mm f/2.8L ІІ USM, серійний номер 1964134, оціночною вартістю 800 доларів США, вартість оренди 896,00 грн., всього оренда становить 2 576,00 грн. (п.1.1 Договору).

Згідно з п.2.1 Договору, орендна плата за користування Обладнанням в термін з 14.06.2019 15:30:00 по 16.06.2019 15:30:00 становить 2 576,00 грн.

Договір підписаний сторонами, що свідчить про їх згоду з визначеними умовами.

На виконання положень п.2.2 Договору, 14.06.2019 року сторони підписали акт прийому-передачі обладнання.

Як зазначено в Акті прийому-передачі обладнання, в момент передачі техніки було сплачено орендну плату в сумі 2 576,00 грн.

Відповідач в судовому засіданні не заперечувала отримання за вказаним Договором обладнання та сплати орендної плати в сумі 2 576,00 грн..

При зверненні до суду з позовом, позивач зазначив, що відповідач в строки, визначені договором обладнання не повернула, не уклала додаткову угоду. А тому, оскільки обладнання не повернуте до часу звернення до суду із позовом, позивач вважає, що є законом передбачені підстави для стягнення плати за користування обладнанням з 17.06.2019 року по 15.05.2023 року.

Стаття 530 ЦК України визначає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до положень статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ч.2 ст.612 ЦК України).

Стаття 611 ЦК України визначає правові наслідки у разі порушення зобов`язання.

Так, згідно з ч.1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з положеннями статті 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

В той же час стаття 614 ЦК України визначає, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Як визначає стаття 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із статтею 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

В той же час, частина 6 статті 762 ЦК України визначає, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Відповідач в судовому засіданні не заперечила тієї обставини що вона не повернула отримане обладнання та вказала, що її брат - ОСОБА_3 вказане обладнання здав в ломбард та було розпочате кримінальне провадження. Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в межах кримінального провадження уклали угоду про примирення за умовами якої позивач отримав відшкодування у вигляді повної вартості обладнання.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Подільського районного суду м.Києва від 25.05.2020 року (справа №758/15806/19) затверджено угоду від 11.12.2019 року про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України. Призначено узгоджене сторонами покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу розміром 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.,

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді штрафу розміром 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді штрафу розміром 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Вирок суду набрав чинності, в апеляційному порядку не оскаржувався.

Як встановлено вироком, 14.06.2019 приблизно о 10 год 00 хв, ОСОБА_3 , перебував за місцем свого проживання за адресою; АДРЕСА_1 , де у нього виник злочинний умисел направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

В цей же день та час, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , звернувся до своєї рідної сестри ОСОБА_1 з проханням взяти для нього на прокат фототехніку, при цьому ввівши останню в оману та запевнивши що поверне фототехніку. ОСОБА_1 , яка не була обізнана щодо дійсних намірів свого рідного брата ОСОБА_3 , погодилася виконати прохання останнього.

В цей же день, приблизно о 14 год. 30 хв. на Контрактовій площі в м. Києві, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2576 грн. 00 коп. для орендної плати і надав інформацію про місцезнаходження пункту прокату та яку фототехніку необхідно взяти в оренду.

Після чого, ОСОБА_1 прибула в приміщення прокату фототехніки, що за адресою: АДРЕСА_2 , де пред`явивши паспорт громадянина України на власне ім`я підписала договір прокату №105258, на підставі якого отримала від працівника ФОП ОСОБА_4 ОСОБА_5 фотоапарат «Canon EOS 5D Mark III body», серійний номер НОМЕР_1 та об`єктив «Canon EF 16-35 mm f/2.8L II USM», серійний номер 1964134, що належать ОСОБА_4 , які в подальшому передала ОСОБА_6 , не підозрюючи про дійсні наміри останнього. При цьому ОСОБА_3 наміру повертати майно не мав.

15.06.2019 приблизно о 08 год. 30 хв., продовжуючи, реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_3 прибув до ПТ «Ломбард ТОВ «Столичний і Компанія», що за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Святоюріївська, 10/2, де розпорядився вказаним чужим майном на власний розсуд, а саме здав до ломбарду фотоапарат «Canon EOS 5D Mark III body», серійний номер 19, вартість якого становить 30 000 грн. 00 коп. та об`єктив «Canon EF 16-35 mm f/2.8L II USM», серійний номер 1964134, вартість якого становить 20 000 грн. 00 коп., за що отримав грошові кошти в сумі 7000 грн. 00 коп., чим спричинив ОСОБА_4 » матеріальну шкоду на загальну суму 50000 грн. 00 коп.

Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, як умисні дії, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), та за ч. 2 ст. 190 КК України, як умисні дії, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

11.12.2019 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено Угоду про примирення, у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.

Згідно даної угоди потерпілий ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєнні зазначених кримінальних правопорушень, крім того визнав, що заволодів майном ОСОБА_4 на загальну суму 117500 грн. 00 коп., чим завдав йому шкоду на вказану суму та зобов`язався повністю її відшкодувати, сторони узгодили між собою міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 на затвердження її судом.

В судовому засіданні відповідач та третя особа повідомили що ОСОБА_3 відшкодував завдану шкоду.

Як вбачається з копій квитанцій, які надані відповідачем до матеріалів справи, ОСОБА_3 сплатив на користь позивача в період з 25.10.2019 року по 08.07.2020 року на відшкодування вартості обладнання, отриманого за договором прокату загальну суму 119 800,00 грн.

Позивач не спростував отримання вказаних коштів.

Стаття 600 ЦК України визначає, що зобов`язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами.

Аналізуючи положення діючого законодавства та встановлені в судовому засіданні обставини, суд вважає, що зобов`язання за договором прокату №105258 від 14.06.2019 року припинились внаслідок отримання позивачем грошових коштів - компенсації вартості обладнання.

Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи що судом встановлено відсутність вини відповідача у невиконанні зобов`язань за договором прокату, ОСОБА_3 в повному обсязі відшкодував позивачу спричинену неповерненням обладнання шкоду, тому суд вважає, що зобов`язання за договором прокату №105258 від 14.06.2019 року припинились, відсутнє зобов`язання відповідача платити плату за прокат Обладання, 3% річних та інфляційні збитки, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні в цій частині.

Стаття 549 ЦК України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Суд вважає за доцільне зазначити, що позивач не надав суду Прейскурант на підставі якого у відповідності до положень п.4.4 Договору №105258 від 14.06.2019 року позивач має право нараховувати штраф.

Умовами договору не передбачено можливість нараховувати штраф у відсотковому значенні від орендної плати. А тому на підставі зазначеного суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення штрафу.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 76 - 81, 263, 265 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В позові Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 14 листопада 2023 року

Суддя: Н.Г. Притула