Дата документу 21.08.2023
Справа № 334/4387/22
Провадження № 2-др/334/25/23
21 серпня 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді - Баруліної Т.Є.,
за участю секретаря - Півень М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі клопотання представника позивача адвоката Вишнякової І.О. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» про визнання незаконним наказу №321-кз від 15.08.2022 року, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.07.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» про визнання незаконним наказу №321-кз від 15.08.2022 року, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено. Визнано незаконним наказ Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» № 321-кз від 15.08.2022 року про звільнення ОСОБА_1 за п. 6 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника аналітично-правового відділу юридичного управління відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом». Стягнуто з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.08.2022 по 27.07.2023 року в розмірі 467 675,92 грн. (чотириста шістдесят сім тисяч шістсот сімдесят п`ять гривень 92 коп.) утримавши з неї усі необхідні податки та збори. Стягнуто з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» на користь держави судовий збір в розмірі 6661,56 грн.

До закінчення судового розгляду справи представник позивача адвокат Вишнякова І.О. зробила заяву про надання протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду доказів щодо розміру витрат сторони позивача на професійну правничу допомогу.

01.08.2023 року представник позивача адвокат Вишнякова І.О. звернулася до суду із клопотанням про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правову допомогу, в якому просила стягнути з відповідача Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» понесені витрати на професійну правову допомогу в розмірі 50 000,0 грн. До заяви було долучено: копію договору про надання правничої допомоги від 13.06.2022 р.; копію додатку № 1 до договору про надання правничої допомоги від 13.06.2022 р.; копію акту виконаних робіт (наданих послуг) від 31.07.2023 р.; копія довідки від 31.07.2023 р..

09.08.2023 року представник відповідача Жабровець О.І. подала заперечення, в яких просила зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 5 000,00 грн. Оскільки гонорар адвоката, на підставі п.2.2.1 Додатку №1 до Договору про надання правничої допомоги від 13.06.2022 р., в розмірі 25 000,00 грн., з урахуванням обсягу наданих адвокатом Позивача послуг, складністю справи, виходить за розумні межі визначення розміру гонорару, такі витрати не мають характеру необхідних і вони неспівмірні з виконаною роботою. Крім того, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання. Також просила суд врахувати те, що станом на дату подання цієї заяви, ВП ЗАЕС та ДП «НАЕК «Енергоатом», як юридична особа опинилися у складному фінансовому становищі. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України 04.03.2022 року місто Енергодар та відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» ДП «НАЕК «Енергоатом» (ВП ЗАЕС) були захоплені збройними силами російської федерації та до теперішнього часу перебувають в тимчасовій окупації. З моменту окупації ВП ЗАЕС працює в екстремальних умовах, на початку захоплення атомна станція працювала на мінімальних потужностях, а вже з вересня 2022 відпуск електричної енергії у мережу зі станції не здійснюється. Разом з цим, для підтримання життєздатності атомних блоків живлення станції відбувається за рахунок виробленої електричної енергії іншими атомними станціями України. В структурі електроенергії, виробленої відокремленими підрозділами ДП «НАЕК «Енергоатом», до моменту окупації військовими російської федерації найбільшу частку складала електроенергія, вироблена саме ВП ЗАЕС, оскільки з 15 діючих атомних енергоблоків енергосистеми України 6 енергоблоків належать ВП ЗАЕС. Таким чином, на теперішній час Компанією втрачено виробничі потужності, що забезпечували майже половину його доходу від реалізації електроенергії. Поряд з цим, ДП «НАЕК «Енергоатом» продовжує нести витрати з утримання об`єктів і персоналу ВП ЗАЕС, не одержуючи від діяльності цього відокремленого підрозділу жодного доходу. Також просила врахувати правовий висновок викладений Верховним Судом у Додатковій Постанові від 18.02.2022 року у справі № 925/1545/20.

Представник позивача та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд даної заяви без їх участі.

Дослідивши матеріали заяви та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною четвертою цієї ж статті ЦПК України встановлено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, як закріплено у частині першій ст. 137 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до частини другої ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до частини четвертої ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною другою статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути обгрунтованим та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надала копію договору про надання правничої допомоги від 13.06.2022 р.; копію додатку № 1 до договору про надання правничої допомоги від 13.06.2022 р., в якому сторони погодили вартість замовлення 50 000 грн.; копію акту виконаних робіт (наданих послуг) від 31.07.2023 р., в якому зазначено тільки перелік наданих послуг та зазначено витрачений час, без зазначення вартості кожної окремої наданої послуги; копію довідки від 31.07.2023 р. щодо отримання адвокатом Вишняковою І.О. від ОСОБА_1 суми у розмірі 50 000 грн.

Суд акцентує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яку згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року в справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) Європейський суд з прав людини вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». Європейський суд з прав людини указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Суд дослідивши перелік послуг, наданих адвокатом позивача за договором про надання правової допомоги, погоджується з обґрунтованими доводами представника відповідача про те, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію розумності, співмірності та пропорційності до предмета спору у цій справі, та враховує, що 04.03.2022 року місто Енергодар та відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» ДП «НАЕК «Енергоатом» (ВП ЗАЕС) були захоплені збройними силами російської федерації та до теперішнього часу перебувають в тимчасовій окупації. З 15 діючих атомних енергоблоків енергосистеми України 6 енергоблоків, які належать саме ВП ЗАЕС, отже на теперішній час Компанією втрачено виробничі потужності, що забезпечували майже половину його доходу від реалізації електроенергії.

Суд, ураховуючи складність справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, а також оцінивши подані представником позивача докази на підтвердження понесених ним витрат, врахувавши обставини справи, фінансовий стан відповідача, дійшов висновку, що розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 50 000 грн. не відповідає критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру і вони неспівмірні з виконаною роботою, у зв`язку з чим підлягає частковому задоволенню у розмірі 20 000 грн.

Керуючись ст.ст. 1-19, 137-141, 263-265, 268, 270, 352-355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача адвоката Вишнякової І.О. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» про визнання незаконним наказу №321-кз від 15.08.2022 року, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,0 грн. (двадцять тисяч гривень).

В іншій частині заяву - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», , адреса: 01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд.3,

в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція», , адреса : 71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд.133.

Суддя: Баруліна Т. Є.