23.08.2023 Справа № 756/8952/23
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
Унікальний №756/8952/23
Провадження №2/756/4153/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Диби О.В.,

за участю секретаря Колесник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, в якому зазначив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Вказав, що у відповідності до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 21.03.2011 відповідачу було проведено перерахунок пенсії з 27.01.2010.

В подальшому постановою Київського апеляційного адміністративного суду було змінено постанову Оболонського районного суду м. Києва від 21.03.2011 та зобов`язано управління здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 31.07.2010.

Внаслідок проведеного 31.01.2018 перерахунку виникла переплата пенсії у розмірі 44071,60 грн. за період з 27.01.2010 по 31.10.2011. Відповідач добровільно вказані кошти не повертає.

Враховуючи викладене, просив стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти у розмірі 44071,60 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 24.07.2023 у вказаній справі відкрито спрощене позовне провадження.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції, причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав.

Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Закон України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, чинній на момент призначення пенсії відповідачу, визначав умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території.

За змістом ст.ст. 10,11 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, чинній на момент призначення пенсії відповідачу, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи. До потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: 1) евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов`язкового) і гарантованого добровільного відселення; 2) особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій; 3) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років; 4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років; 5) особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986-1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями. Перелік видів робіт і місць, де виконувалися зазначені роботи, встановлюється Кабінетом Міністрів України; 6) особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п`ятої статті 17 цього Закону. Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать неповнолітні діти, зазначені у статті 27 цього Закону. Після досягнення повноліття (в разі одруження або влаштування на роботу в передбачених чинним законодавством випадках до досягнення повноліття - за їх бажанням відповідно з часу одруження або влаштування на роботу) визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи провадиться на умовах, визначених частиною першою цієї статті, а щодо потерпілих, зазначених у пункті 6 частини першої цієї статті, визначення категорії провадиться відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 цього Закону.

Згідно ст.14 Закону для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Статтями 49,50 цього Закону, в редакції, чинній на момент призначення пенсії відповідачу, визначалося, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах: інвалідам I групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; інвалідам II групи - 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст.54 Закону пенсія по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсія у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. У всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році: по I групі інвалідності - 220 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по II групі інвалідності - 200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по III групі інвалідності - 180 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987-1990 роках та осіб, евакуйованих у 1986 році із зони відчуження: по I групі інвалідності - 160 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по II групі інвалідності - 150 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по III групі інвалідності - 140 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: по I групі інвалідності - 130 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по II групі інвалідності - 120 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по III групі інвалідності - 110 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; дітям-інвалідам - 70 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Із матеріалів справи убачається, що постановою Оболонського районного суду м. Києва від 21.03.2011 визнано бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва протиправною, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю відповідно до ст.ст. 49,50,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 27.01.2010, у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Папуріної О.В. відкрито виконавче провадження №26040619 з виконання вищевказаної постанови суду.

На підставі розпорядження Оболонського районного управління ПФУ у м. Києві №820796 від 21.04.2011 ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії з 27.01.2010 за рішенням суду, розмір пенсії з обмеженням склав 5560 грн., додаткова пенсія як інваліду 2 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи - 521,25 грн., внаслідок чого загальний розмір пенсії склав 6081,25 грн. (а.с.17).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.10.2011 змінено постанову Оболонського районного суду м. Києва від 21.03.2011 та вирішено зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 31.07.2010 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю відповідно до ст.ст. 49,50,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в решті постанову залишено без змін.

Як убачається з пояснень позивача, після приведення матеріалів пенсійної справи відповідача у відповідність до норм чинного законодавства було визначено вірний розмір пенсії та розраховано суму пенсії, виплачену відповідачу понад розмір.

Так, розпорядженням Центрального ОУПФУ у м. Києві (Оболонський) №820796 від 31.01.2018 (а.с.19-35) здійснено розрахунки розміру пенсії відповідача з 27.01.2010 по 01.01.2018.

Згідно довідки Головного управління ПФУ у м. Києві №346 від 12.04.2023 розмір призначеної пенсії за період з 01.01.2010 по 01.12.2011 склав 88006,70 грн., розмір фактично отриманої пенсії за вказаний період склав 132713,20 грн., у зв`язку з чим переплата становить 44071,60 грн. (а.с.36).

23.03.2018, 24.05.2018 та 10.02.2021 позивачем на адресу відповідача направлялись листи із пропозицією добровільного внесення надміру виплачених коштів. Згідно списку згрупованих поштових відправлень та трекінгу відправлень з офіційного сайту Укрпошти, відправлення вручено особисто відповідачу (а.с. 37-41).

Станом на день звернення до суду відповідач кошти у добровільному порядку не повернув.

За приписами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (ст. 1215 ЦК України).

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмується.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Тобто, механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через його зловживання.

За таких обставин, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, встановивши характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованим та не підлягають задоволенню з тих підстав, що позивачем не доведено факту недобросовісного набуття відповідачем коштів. Крім того, не встановлено наявність рахункової помилки зі сторони позивача, натомість, посилання позивача на ухвалення Київським апеляційним адміністративним судом постанови, якою змінено постанову Оболонського районного суду м. Києва від 21.03.2011 та відповідно змінено період, з якого необхідно здійснювати перерахунок пенсії відповідача, що призвело до виплати завищеного розміру грошового утримання, не доводить факту недобросовісного набуття коштів відповідачем.

У відповідності до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Інших доводів, які б спростували висновки суду, матеріали справи не місять.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 81, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві (04053, м. Київ, вул. Бульвано-Кудрявська, 16, ) ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя Олексій ДИБА