ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/442/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Маркєлової В.М.,

за участю секретаря судового засідання Іващенко Ю.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційної складової та 3% річних,

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року ТОВ «Євро-реконструкція» звернулось до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило:

- стягнути з відповідача заборгованість за поставлену теплову енергію в розмірі 59 903,44 грн;

- стягнути з відповідача інфляційну складову боргу у розмірі 21 904,45 грн, 3% річних у розмірі 4 169,21 грн.

Відповідно до протокола автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2022 для розгляду справи визначено суд у складі головуючого судді Маркєлової В.М.

На запит суду щодо зареєстрованого місця проживання відповідача 05.01.2023 надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА».

Ухвалою від 16.01.2023 суд залишив позовну заяву без руху з огляду на її невідповідність вимог, викладених у п. 4, 5 ч. 3 ст. 175ЦПК України, оскільки позивач, викладаючи обставини, якими обґрунтовує свої вимоги, не надав обґрунтованого розрахунку індексу інфляції, стягнення 3% річних з урахуванням вимог ч. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 р. № 206. На виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачу слідувало надати позов у новій редакції, у якому зазначити періоди, за які позивач просить стягнути з відповідачки 3% річних, індекс інфляції з урахуванням вимог ч. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 р. № 206 та надати відповідний розрахунок з його копією відповідно для всіх учасників справи.

25.01.2023 представник позивача подав заяву про усунення недоліків та позовну заяву в новій редакції.

На обґрунтування позовних вимог (в новій редакції) вказує, що позивач здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до будинку АДРЕСА_1 з 01.07.2014. Відповідач є власником нежитлових приміщень № 1, 2, 3, 4 групи приміщень 49А загальною площею 114,70 кв.м, що розташовані у буд. АДРЕСА_1 . Відповідач споживає послуги, які надає позивач з централізованого опалення та постачання гарячої води до цих приміщень. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, не здійснювалося. Документів та акту про відключення будинку чи нежитлових приміщень споживача від мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання, ОСОБА_1 не надано, а тому відповідач має відшкодувати в повному обсязі вартість наданих позивачем послуг. Надання послуг з опалення, що надавалися безперервно відповідачу з жовтня 2017 по квітень 2022 року в опалювальні періоди, підтверджується показниками приладу комерційного обліку теплової енергії СВТУ-10м заводський номер 12189, на потреби централізованого опалення будинку АДРЕСА_1 , нарядами на підключення та відключення централізованого опалення у будинку. Розрахунок за фактично поставлену теплову енергію здійснено відповідно до звітів з показниками лічильника теплової енергії, пропорційно до площі займаного відповідачем приміщення. Відповідач не здійснював сплату послуг за поставлену теплову енергію, в результаті чого станом на листопад 2022 року наявна заборгованість за спожиті послуги за період з жовтня 2017 року по квітень 2022 року (включно) в розмірі 59 903,44 грн. Керуючись ст. 625 ЦК України, позивач здійснив нарахування інфляційної складової боргу 20 106,08 грн та 3% річних у розмірі 3 966,98 грн.

Ухвалою від 27.01.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; призначив справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін для розгляду справи по суті в судове засідання на 28.02.2023 о 14 год. 00 хв.; установив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

27.02.2023 представник позивача на електронну пошту суду подав клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

28.02.2023 представник відповідача - адвокат Янчук А.А. подав:

- відзив на позовну заяву;

- заяву про розгляд справи без його участі.

У відзиві відповідач просить:

- відмовити у задоволенні позовних вимог;

- у разі, якщо суд дійде висновку, що позов підлягає задоволенню - застосувати позовну давність та наслідки її спливу.

На обґрунтування позиції щодо спливу строку позовної давності зазначає таке.

Позивач просить стягнути заборгованість за період з жовтня 2017 року по квітень 2022 року. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Якщо дивитися розрахунок позивача, то право на позов у нього виникало кожного місяця, адже він нараховував заборгованість і очікував, що відповідач буде здійснювати щомісячну оплату за послуги. Тому позовна давність по вимогах, що спливли, є період з жовтня 2017 по грудень 2019 року. У частині вимог це 23 477,76 грн основного боргу та 12 849,74 грн.

Щодо розрахунку заборгованості.

Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не відповідає дійсності, а отже не може бути належним та допустимим доказом. Позивач посилається на розрахунок заборгованості та аргументує його постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, однак копій таких постанов не надає.

Щодо факту надання послуг.

Позивач не надавав відповідачу за спірний період послуг, що підтверджується зареєстрованими зверненнями відповідача, на які позивач не реагував. Лічильники, що мають відношення до приміщення відповідача, є опломбованими, та вони з моменту придбання квартири своїх показників не змінювали. Опалення у відповідача взагалі не підключено.

28.02.2023 у зв`язку з тим, що у позивача не сплинув строк на подачу відповіді на відзив на позовну заяву, суд відклав розгляд справи на 15 год. 00 хв. 04.04.2023.

02.03.2023 від позивача засобами поштового зв`язку надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

10.03.2023 від представника позивача засобами поштового зв`язку надійшла відповідь на відзив, яка обґрунтована таким.

Самовільне відключення споживачем приміщення в багатоквартирному будинку від систем централізованого опалення та постачання гарячої води заборонено та не є підставою для проведення виконавцем розподілу загальних обсягів споживання послуг на приміщення споживача. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється в порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Порядок відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води затверджений наказом від 26.07.2019 № 169 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України. Для відключення окремого приміщення в багатоквартирному будинку від систем централізованого опалення та постачання гарячої води власник приміщення повинен звернутися до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі для отримання дозволу на відключення, зазначити причини відключення. Однак відповідачем не виконані зазначені вимоги. Позивач не має у володінні та не утримує на балансі внутрішньобудинкові мережі житлових будинків, що є невід`ємними частинами будинків, витрати на обслуговування яких входять до складу тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2014 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Нарахування споживачами плати за надані послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води здійснюється виконавцем послуг ТОВ «Євро-реконструкція» згідно вимог Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022, Правила надання послуг з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1023. До позовної заяви додані підписані балансоутримувачем будинку ТОВ «ПУЕЦ» довідки, які підтверджують факт включення та відключення централізованого опалення в будинку позивачем протягом опалювальних періодів, а також відомості показників будинкового засобу обліку постачання теплової енергії. Відповідач як власник нежитлового приміщення зобов`язаний сплачувати грошові кошти за послуги, які надав у спірний період позивач. Якість послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання визначається Методикою, затвердженою постановою КМУ № 151 від 17.02.2010. Так, в разі виявлення споживачем того факту, що послуги не надаються, надаються не в повному обсязі, споживач повинен викликати представника виконавця для складання відповідного акту - претензії, на підставі якого виконавець приймає рішення про доцільність здійснення перерахунку комунальних послуг. Однак Відповідач з такими заявами не звертався до позивача.

04.04.2023 представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, позовну вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

04.04.2023 представник відповідача - адвокат Янчук А.А. у судовому засіданні просив оголосити перерву у розгляді справи для надання можливості надати заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.

04.04.2023 суд задовольнив клопотання представника позивача та оголосив перерву у розгляді справи до 29.05.2023 15 год. 00 хв.

10.04.2023 від представника позивача засобами поштового зв`язку до суду надійшли письмові пояснення щодо застосованих тарифів під час здійснення нарахування коштів за надані послуги та заявленої відповідачем заяви про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності до заявлених вимог.

Щодо застосованих тарифів під час нарахування відповідачу коштів за надані послуги, позивач зазначив таке.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 1085 від 07.07.2021 (яка набрала законної сили 08.07.2021) «Про затвердження Змін до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності у сфері теплопостачання», встановлення ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» тарифів на теплову енергію, а також на послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води здійснюється Виконавчим органом Київської міської ради. о 08.07.2021 року тарифи на послугу з централізованого опалення для ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» встановлювалися постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), а з 08.07.2021 року розпорядженнями Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Наданий позивачем до позовної заяви розрахунок суми боргу (Додаток № 1), в якому зазначені тарифи на послугу з централізованого опалення, які застосувалися Виконавцем послуги під час нарахування споживачу коштів за надані послуги, в якому помилково зазначено постанова НКРЕКП № 2610 від 15.12.2021 замість розпорядження КМДА № 2610 від 15.12.2021 та постанова НКРЕКП № 508 від 22.04.2022 замість розпорядження КМДА № 508 від 22.04.2022, а також у постанові НКРЕКП № 40 від 13.01.2021 помилково зазначено розмір тарифу 1 559,70 грн/Гкал (без ПДВ) замість 1 166,49 грн/Гкал (без ПДВ), а у постанові НКРЕКП № 2610 від 15.12.2021 помилково зазначено розмір тарифу 1 166,49 грн/Гкал (без ПДВ) замість 1 559,70 грн/Гкал (без ПДВ). Сума нарахованої заборгованості за спожиті послуги розрахована правильно, з урахуванням встановлених тарифів до 08.07.2021 постановами НКРЕКП та після 08.07.2021 розпорядженнями КМДА № 2610 від 15.12.2021 та № 508 від 22.04.2022 (копії розпоряджень КМДА та розрахунок заборгованості (Додаток № 1) із правильним зазначенням встановлених тарифів додаються).

Щодо заявленої відповідачем заяви про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності, позивач зазначає таке.

Відповідач заявляє про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності до заявлених позивачем вимог про стягнення заборгованості за послуги у період з жовтня 2017 року по грудень 2019 року. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID -19», прийнятої відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України встановлений карантин з 12 березня 2020 р оку, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України був неодноразово продовжений (від 25 березня 2020 року № 338, від 20 травня 2020 року № 392, від 22 липня 2020 року № 641, від 26 серпня 2020 року № 760, від 13 жовтня 2020 року № 956, від 09 грудня 2020 року № 1236, від 17 лютого 2021 року № 104, від 21 квітня 2021 року № 405, від 23 лютого 2022 № 229, від 27 травня 2022 року № 630, від 19 серпня 2022 № 928 був неодноразово продовжений. постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року №1423 вносились зміни до постанов Кабінету Міністрів України до від 25 березня 2020 року № 338 та від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОУЮ -19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», якими продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 30 квітня 2023 року. Отже, починаючи з 12 березня 2020 року строк позовної давності продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID -19). Оскільки, з 12 березня 2017 року строк позовної давності продовжений, відтак, борг нарахований в межах строку позовної давності, а відповідно подана відповідачем заява про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності до частини заявлених позивачем позовних вимог - задоволенню не підлягає. У заявах про застосування строку позовної давності ставиться питання про часткове стягнення інфляційної складової та 3% річних від суми боргу. Зважаючи на те, що на території України з 12 березня 2020 року було запроваджено карантин, на період дії якого Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID -19 )» (№ 530-1X від 17 березня 2020 року) заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Однак, така заборона не стосується 3% річних та інфляційних втрат, які передбачені ст.625 ЦК України, та які не є неустойкою, а є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, яка має компенсаційний характер.

22.05.2023 від представника відповідача - адвоката Янчука А.А. засобами поштового зв`язку надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив та на письмові пояснення.

Представник відповідача просить:

- вважати поважними причини пропуску строку на подачу доказів зазначених у додатках доданих до заперечення та поновити строк на подання доказів;

- залишити без розгляду додатки до письмових пояснень, що були подані позивачем.

На обґрунтування своєї позиції зазначає таке:

- 20.06.2019 позивач відправив відповідачу листа, у якому зазначив, що станом на червень 2019 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 13 439,00 грн, а згідно з наданим розрахунком - 19 493,00 грн, що вказує на невідповідність розрахунків заборгованості. Іншим доказом невідповідності розрахунку є звернення позивача до відповідача, в якому зазначено заборгованість у розмірі 37 256,18 грн. Власнику сусідньої квартири приходять інші розрахунки, однак площа нерухомості не відрізняється. Позивач у зверненні посилається на договір з відповідачем, проте відповідач договір не укладав. Позовна заява пред`явлена як до звичайної особи, а не до ФОП;

- позивач подав докази після закінчення встановленого процесуального строку, поновити такий строк не просив. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду;

- відповідач не міг самостійно подати лист, який надійшов йому від кредитора з огляду на те, що ще на початку війни він передав пакет документів близьким родичам, які їх забрали. Лише у кінці квітня відповідач повернув собі такі документи. Станом на час подання заперечень у представника відповідача закінчилась сесія, тому поєднувати денну форму навчання та адвокатську діяльність складно.

У судовому засіданні, яке призначене на 29.05.2023, представник відповідача - адвокат Янчук А.А. клопотання від 22.05.2023 підтримав та просив не долучати надані позивачем докази до пояснень, оскільки строк на подачу таких доказів пропущений. Відповідач просив відкласти розгляд справи.

Ухвалою, занесеною до протокола судового засідання від 29.05.2023, суд залишив без розгляду клопотання представника відповідача; відклав розгляд справи до 31.07.2023 на 15 год. 00 хв.

24.07.2023 відповідач подав контррозрахунок щодо суми сплати за споживче опалення загальної території у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення 49.

28.07.2023 представник позивача на електронну пошту подала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

У судовому засіданні, яке призначене на 31.07.2023, відповідач визнав позовні вимоги частково, а саме - не заперечував щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за опалення загальнобудинкової території в розмірі 8 085,50 грн. В задоволенні решти позовних вимог заперечував та пояснив, що нежитлове приміщення він придбав у 2017 році. На момент придбання приміщень питання щодо наявності або відсутності опалення в приміщенні не обговорювалось з продавцем. Відомо, що особового рахунку за адресою: нежитлові приміщення № 1, 2, 3, 4 групи приміщень 49А загальною площею 114,70 кв.м, що розташовані у буд. АДРЕСА_1 немає, у попереднього власника також не було особового рахунку. Будь-який договір він з позивачем не укладав, тому підстав для нарахування заборгованості немає. Крім того, приміщення опалюється за допомогою інверторних кондиціонерів. Труби, які призначені для опалення, в приміщенні відповідача відсутні. Він два рази звертався до позивача з відповідними заявами, щоб представник позивача опломбував лічильники, однак позивач відреагував лише на першу заяву. Показання на лічильнику не змінювались з моменту придбання приміщень, хто зняв лічильники йому не відомо. Заперечував щодо порядку відключення від системи централізованого опалення, на який посилався позивач, оскільки зазначений порядок діє з 2019 року, а він придбав приміщення в 2017 році. При вирішенні спору просив врахувати контррозрахунок, який зроблений на основі сплачених квитанцій сусідніх приміщень цього ж будинку. Просив призначити у справі експертизу з метою встановлення втручання в роботу лічильника та оглянути лічильник у судовому засіданні, щоб установити відсутність втручання в роботу лічильника.

Щодо клопотання відповідача про призначення у справі експертизи, суд керується таким.

П. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України передбачено право учасників справи, зокрема, подавати заяви та клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Статтею 103 ЦПК України регулюється порядок та підстави призначення експертизи у справі.

Оскільки, відповідач, заявляючи клопотання про призначення у справі експертизи, не зазначив, для дослідження яких саме обставин, що входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань, потрібно призначення експертизи, не зазначив вид судової експертизи, підстави для її проведення, не запропонував суду питання, які на його думку потребують відповідей експерта, не зазначив експертну установу, суд залишає без задоволення клопотання відповідача про призначення у справі експертизи як необґрунтоване.

Фактичні обставини справи, встановлені судом. Мотиви та норми права, з яких виходить суд.

Надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у будинку АДРЕСА_1 з 01.07.2014 здійснюється Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» на підставі ліцензії (а.с.78).

ОСОБА_1 як фізичній особі на праві приватної власності належать нежитлові приміщення № 1, 2, 3, 4 групи приміщень № 49, літера А, площею 114,70 км.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 28.09.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Немм О.В., зареєстрованого в реєстрі № 1666 (а.с.11-13) та копією витягу № 98822258 від 28.09.2017 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що спростовує доводи його представника про необхідність пред`явлення до ОСОБА_1 вимог не як до фізичної особи, а як до ФОП (а.с.15).

За правилом ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Позивач зазначив, що відповідач у період - з жовтня 2017 року по квітень 2022 року користувався послугами з надання теплової енергії, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість, яка станом квітень 2022 року складає 59 903,44 грн, на підтвердження чого надав відповідний розрахунок (а.с.5-6, 179-180).

Відповідно до ч. 7 ст. 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV (який діяв до 01.05.2019) договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який не може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

23.07.2014 у газеті Хрещатик (№103 (4503)) позивачем розміщено відповідні повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адресою. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано на офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» 06.08.2014 (№ 111 (4511)).

Законом України № 2189-VIII від 09.11.2017 «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 та Правилами надання послуг з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 визначено порядок укладення індивідуальних договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

Пунктом 13 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 передбачено, що індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не укладали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідач, заперечуючи факт отримання від позивача послуг з поставлення теплової енергії, посилався на таке:

- на момент придбання нежитлових приміщень йому не було відомо про відсутність чи наявність послуг з постачання теплової енергії за адресою об`єктів нерухомості, які він купував;

- за вказаною адресою відсутній особовий рахунок;

- лічильники є опломбованими та з моменту придбання нежитлового приміщення вони не змінювали своїх показників, оскільки позивач не надавав до цих приміщень послуг з постачання теплової енергії;

- він звертався з відповідними заявами до позивача, в яких зазначав про ненадання останнім послуг з постачання житлової енергії;

- позивач зазначає, що він порушив Порядок відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затверджений наказом від 26.07.2019 № 169 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, однак відповідач придбав нежитлові приміщення в 2017 році, тому не міг порушити зазначений Порядок;

- наданий позивачем розрахунок не відповідає дійсності, отже не може бути належним та допустимим доказом у справі.

Суд відхиляє зазначені твердження відповідача про те, що на момент придбання нежитлових приміщень відповідачу не було відомо про відсутність чи наявність послуг з постачання теплової енергії з огляду на те, що 28.09.2017 ТОВ «Спецбудінвест» та ОСОБА_1 (сторони за договором купівлі-продажу від 28.09.2017) підписали акт прийому-передачі нерухомого майна - нежилих приміщень № 1, 2, 3, 4 (групи приміщень 49, літера А), загальною площею 114,70 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з яких сторони договору ніяких претензій, в тому числі майнових, один до одного не мають (а.с.14).

Твердження відповідача про відсутність особового рахунку нежилих приміщень № 1, 2, 3, 4 (групи приміщень 49, літера А), загальною площею 114,70 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , суд відхиляє з огляду на те, що в акті звіряння від 31.05.2019, претензії щодо сплати заборгованості за надані послуги від 27.10.2021, які долучені до справи за клопотання представника відповідача та в контррозрахунку заборгованості, які надав суду 24.07.2023 відповідач, зазначений особовий рахунок - НОМЕР_1 юр (а.с.189, 190, 206).

Твердження відповідача про те, що лічильники є опломбованими та з моменту придбання нежитлового приміщення не змінювали своїх показників, що є підтвердженням того, що відповідач на утримував послуги з постачання теплової енергії, суд відхиляє з огляду на відсутність належних доказів цього факту.

Відповідач з метою підтвердження того, що лічильник є опломбованим та з моменту придбання нежитлових приміщень не змінював показники, надав суду для огляду лічильник. Однак, встановити/чи спростувати зазначені обставини оглядом судом наданого відповідачем лічильника неможливо, оскільки невідомо, що це за прилад обліку, хто, коли, та за яких обставин його зняв.

Водночас відповідно до акту від 09.11.2017, підписаного представником ТОВ «Єврореконструкція» Карпюк Т.В. та споживачем ОСОБА_1 , у графі «Централізоване опалення» зазначено, що індивідуальний тепловий лічильник Сенсус зав. № 07037959 неопломбований, поточні показники 06260, прилади опалення демонтовані, стояки опалення відсутні, опалення відсутнє (а.с.10).

Твердження відповідача про відсутність підстав для нарахування платежів за надання послуг теплової енергії, оскільки відповідач звертався з відповідними заявами до позивача, в яких зазначав про ненадання таких послуг, також є необґрунтованим.

Відповідач зазначив у судовому засіданні, що він звертався до позивача з відповідними заявами, в яких повідомляв про те, що до його нежитлових приміщень не надається теплова енергія, на підтвердження чого надав:

- копію заяви від 10.11.2017, в якій просив встановити заглушки (пломби на крани гарячої води) і на кран опалення (а.с.123);

- копію повідомлення, надіслане позивачу засобами поштового зв`язку, в якому зазначив, що батареї централізованого опалення на момент придбання квартири відсутні (а.с.124);

- копію відповіді на претензію, надіслану позивачу засобами поштового зв`язку, в якому він зазначив, що батареї централізованого опалення на момент придбання квартири відсутні (а.с.125).

Також відповідач зазначив, що опалення приміщень здійснюється електроприладами, на підтвердження чого надав копії рахунків за березень № 1660 від 21.03.2018, за грудень № 6632 від 20.12.2018, за липень № 4379 від 23.07.2018, у яких зазначено вартість послуг спожитої електроенергії, яку необхідно сплатити ТОВ «ПУЕЦ» (а.с.131).

Разом із тим, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2010 № 151 затверджено порядок проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості (далі - Порядок).

Відповідно до п. 2 Порядку у разі ненадання послуг або надання їх не в повному обсязі, зниження якості, зокрема відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних, виконавець проводить перерахунок розміру плати за фактично надані послуги шляхом зменшення розміру плати за надання послуг з урахуванням вимог, наведених у додатку.

Крім того, на момент придбання відповідачем нежитлових приміщень, відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримати послуги, зокрема, з централізованого опалення, регулювались Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630).

Пунктом 29 Правил встановлено, що споживач має право на звільнення від плати за послуги у разі їх ненадання та отримання компенсації за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт.

Відповідно до п. 33 Правил № 630 у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв`язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в договорі. За результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг (далі акт-претензія), який підписується споживачем та представником виконавця згідно з додатком 2. Акт-претензія складається у двох примірниках по одному для споживача та виконавця. Акт-претензія реєструється уповноваженими особами виконавця у журналі реєстрації актів-претензій згідно з додатком 3. Виконавець зобов`язаний розглянути такий акт-претензію і повідомити протягом трьох робочих днів споживача про її задоволення або про відмову у задоволенні з обґрунтуванням причини такої відмови. У разі ненадання протягом установленого строку виконавцем відповіді вважається, що він визнав викладені в акті-претензії факти неналежного надання або ненадання послуг.

Однак, відповідачем не доведено, що він звертався до позивача з відповідними заявами, за результатом розгляду яких були проведені перевірки та складені акти-претензії.

Суд погоджується з твердженням відповідача, що він не порушував норми Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затверджений наказом від 26.07.2019 № 169 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, оскільки право власності на нежитлові приміщення він набув 28.09.2017.

Разом із тим, станом на 09.11.2017 прилади опалення у нежилих приміщень № 1, 2, 3, 4 (групи приміщень 49, літера А), загальною площею 114,70 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у акті від 09.11.2017, підписаного представником ТОВ «Єврореконструкція» Карпюк Т.В. та споживачем ОСОБА_1 , у графі «Централізоване опалення» зазначено, що прилади опалення демонтовані, стояки опалення відсутні, опалення відсутнє (а.с.10). Питання відключення від мереж централізованого опалення станом на час придбання відповідачем цих нежилих приміщень регулювалось Правилами № 630.

Відповідно до п. 25, 26 Правил № 630 відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Процедура відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (на момент набуття права власності на нежитлові приміщення) регулювалась Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури, та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2005.

Відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2005, який є застосовним до правовідносин між сторонами у справі, оскільки був чинним на момент набуття відповідачем права власності на нежитлові приміщення, взагалі не передбачав можливості відключення індивідуального споживача від мережі централізованого опалення.

Враховуючи, що відповідач не надав доказів на підтвердження того, що відключення від мереж централізованого опалення було узгоджено у встановленому законом порядку, суд дійшов висновку, що воно було здійснене самочинно, тому відповідач не звільняється від обов`язку сплачувати за комунальні послуги, що надавалися до точки розподілу за адресою розташування цих нежитлових приміщень - відповідно до площі цих приміщень.

Твердження сторони відповідача про те що, наданих позивачем розрахунок є неналежним та недопустимим доказом у справі, суд відхиляє, з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 78 ЦПК України недопустимими доказами є ті докази, які одержані з порушенням порядку, встановлено законом.

Відповідач надав розрахунок заборгованості за особовим рахунком № НОМЕР_1 юр, згідно з яким відповідач станом на 30.04.2022 має заборгованість за поставлену теплову енергію в розмірі 59 903,44 грн (а.с.5-6).

Доводи відповідача щодо неправомірного обґрунтування розрахунку заборгованості позивачем з посиланням на постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, у зв`язку з ненаданням копій таких постанов, а представник відповідача в мережі Інтернет не знайшов таких постанов, спростовані письмовими поясненнями позивача, які надійшли до суду 10.04.2023 засобами поштового зв`язку, в яких він зазначив таке.

До 08.07.2021 тарифи на послугу з централізованого опалення для ТОВ «Євро-реконструкція» встановлювалися постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), а з 08.07.2021 Розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

В долученому до позовної заяви розрахунку заборгованості (додаток № 1) помилково зазначено Постанову НКРЕКП № 2610 від 15.12.2021 замість Розпорядження КМДА № 2610 від 15.12.2021 та Постанова НКРЕКП № 508 від 22.04.2022 замість Розпорядження КМДА № 508 від 22.04.2022, а також у Постанові НКРЕКП № 40 від 13.01.2021 помилково зазначено розмір тарифу 1559,70 грн/Гкал (без ПДВ) замість 1166,49 грн/Гкал (без ПДВ), а у Постанові НКРЕКП № 2610 від 15.12.2021 помилково зазначено розмір тарифу 1166,49 грн/Гкал (без ПДВ) замість 1559,70 грн/Гкал (без ПДВ). При цьому, сума нарахованої заборгованості за спожиті послуги розрахована вірно з урахуванням встановлених тарифів до 08.07.2021 Постановами НКРЕКП та після 08.07.2021 Розпорядженнями КМДА № 2610 від 15.12.2021 та № 508 від 22.04.2022.

До письмових пояснень щодо правильності здійснення розрахунку заборгованості позивач додав:

- копію розпорядження виконавчого органу Київської міської рад (Київська міська державна адміністрація) від 15.12.2021 № 2610 (а.с.173-174);

- копію тарифів на послугу з постачання теплової енергії без урахування витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів, без урахування витрат на утримання та ремонт індивідуальних теплових послуг, без урахування витрат на оснащення будівель вузлами комерційного обліку ТОВ «Євро-реконструкція», затверджених Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 15.12.2021 № 2610 (а.с.175);

- копію розпорядження Київської міської військової адміністрації від 22.04.2022 № 508 (а.с. 176-177);

- копію на теплову енергію без урахування витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів, без урахування витрат на утримання та ремонт індивідуальних теплових пунктів, без урахування витрат на оснащення будівель вузлами комерційного обліку ТОВ «Євро-реконструкція» затверджених Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 15.12.2021 № 2610 (у редакції розпорядження Київської міської військової адміністрації від 22.04.2022 № 508) (а.с.178);

- розрахунок суми боргу за о/р № НОМЕР_1 юр за період з 01.10.2017-30.04.2022 (а.с.179-180).

Суд, перевіривши наданий разом із позовною заявою позивачем розрахунок заборгованості (а.с. 5-6) та доданий розрахунок до письмових пояснень, які надійшли від позивача засобами поштового зв`язку (а.с.179-180), дійшов висновку, що розрахунок заборгованості за спірний період позивач здійснив правильно, з урахуванням діючих у зазначені періоди часу тарифів.

Наданий відповідачем контррозрахунок заборгованості суд відхиляє, оскільки відповідач не зазначив методики, за якою він проводив розрахунок заборгованості, та обрахував заборгованість з огляду на надання послуг споживачам сусідніх приміщень, тому він не є належним доказом справі.

Враховуючи те, що відповідач не надав позивачу з моменту придбання у власність нежитлових приміщень - 28.09.2017 докази на підтвердження того, що відключення від мереж централізованого опалення було узгоджене у встановленому законом порядку, відповідачу було відомо про те, що позивач нараховував за його особовим рахунком № НОМЕР_1 юр щомісячні платежі з поставленої теплової енергії до його нежитлових приміщень, наданий позивачем розрахунок заборгованості за період з 01.10.2017-30.04.2022 відповідає критеріям належності та допустимості доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості з поставленої теплової енергії обґрунтовані та законні, а тому підлягають задоволенню.

Щодо заяви відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності до позовних вимог з жовтня 2017 року по грудень 2019 року, суд керується таким.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За ч. 1 ст. 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідач заявляє про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності до заявлених позивачем вимог про стягнення заборгованості за послуги у період з жовтня 2017 року по грудень 2019 року.

Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID -19», прийнятої відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України встановлений карантин з 12 березня 2020 року, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України був неодноразово продовжений (від 25 березня 2020 року № 338, від 20 травня 2020 року № 392, від 22 липня 2020 року № 641, від 26 серпня 2020 року № 760, від 13 жовтня 2020 року № 956, від 09 грудня 2020 року № 1236, від 17 лютого 2021 року № 104, від 21 квітня 2021 року № 405, від 23 лютого 2022 № 229, від 27 травня 2022 року № 630, від 19 серпня 2022 № 928 був неодноразово продовжений. постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року №1423 вносились зміни до постанов Кабінету Міністрів України до від 25 березня 2020 року № 338 та від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОУЮ -19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», якими продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 30 квітня 2023 року. Отже, починаючи з 12 березня 2020 року строк позовної давності продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID -19).

Отже, вимоги позову про стягнення заборгованості за період з 01 жовтня 2017 року по грудень 2019 року за загальним правилом мали б сплинути 01 жовтня 2020 року.

Однак, оскільки з 12 березня 2020 року строки позовної давності, які станом на час введення карантину в Україні не спливли, враховуючи, що позов подано 30.11.2022, тобто у період дії карантину, ці строки для позивача є продовженими.

Тому борг нараховано позивачем у межах строку позовної давності, а подана відповідачем заява про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності до частини заявлених позивачем позовних вимог задоволенню не підлягає.

З цих самих підстав необґрунтованою є і заява про застосування строку позовної давності у питанні про часткове стягнення інфляційної складової та 3% річних від суми боргу. Окрім того, зважаючи на те, що на території України з 12 березня 2020 року було запроваджено карантин, на період дії якого Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID -19 )» (№ 530-1X від 17 березня 2020 року) заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Однак, така заборона не стосується 3% річних та інфляційних втрат, які передбачені ст. 625 ЦК України, та які не є неустойкою, а є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, яка має компенсаційний характер.

Щодо стягнення з відповідача інфляційної складової боргу та 3% річних.

Згідно зі ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з наданим позивачем розрахунку заборгованості з урахуванням втрат від індексу інфляції та 3% річних (додаток № 2, а.с.96), який здійснений з урахуванням вимог ч. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 1011 року № 206, на розмір заборгованості з постачання теплової енергії за період із 01.10.2017 по 31.12.2021 нараховано:

- збитки від інфляції в розмірі 20 106,08 грн;

- 3% річних у розмірі 3 966,98 грн.

Оскільки відповідач не сплачував щомісячно платежі за поставлену теплову енергію внаслідок чого утворилась заборгованість, на яку позивач нарахував інфляційні збитки та 3% річних з урахуванням вимог ч. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 1011 року № 206, наданий позивачем розрахунок сторона відповідача не спростувала, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовна заява задоволена, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.

Керуючись нормами ст. 141, 259, 263-265, 268, 280-284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційної складової та 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» заборгованість за період з жовтня 2017 по квітень 2022 за оплату поставленої теплової енергії у розмірі 59 903,44 грн; 3% річних у розмірі 3 966,98 грн; збитки від інфляції у розмірі 20 106,08 грн та судовий збір у розмірі 2 481,00 грн, що разом складає 83 976,50 грн.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція», , місцезнаходження: місто Київ, вул. Гната Хоткевича, буд. 20.

Відповідач ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 29.08.2023.

Суддя В.М. Маркєлова