Справа № 344/5814/22
Провадження № 2/344/520/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Павлюк Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

В позові вказано, що відповідач видав розписку про те, що ним отримано в борг від позивача 6500 доларів США. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 6500 доларів США.

В судовому засіданні позивач надав перед судом пояснення про те, що протягом тривалого часу відповідач отримує та віддає і знову отримує від позивача позики. У зв?язку з цим відповідач видає розписки, а після повернення боргу видає нову розписку з урахуванням повернутої частини позики. Так, відповідач видав розписку, якою встановлено, що на відповідний момент в часі заборгованість відповідача за його борговими зобов?язаннями складає 6500 доларів США. Від чотирьох до п?яти років тривали відносини з надання та повернення боргу. Були відповідачем видані інші розписки, але ті борги повернуто і позову не пред?явлено. Борг в 65000 доларів США відповідач визнано в його письмовому документі, оскільки такою був борг відповідача на відповідний момент в часі. Ті платежі, що здійснив відповідач на карту стосувались інших розписок і боргів відповідача перед позивачем і не стосуються боргу в 6500 доларів США. Якщо борг отримувався в доларах, то розписку складали завжди на долари США.

Позивач заперечив відкладення судового розгляду за заявою представника відповідача, оскільки вона не правдива, тому що бачив відповідача на прогулянці в парку 24/07/2023.

В судовому засіданні представник відповідача надала перед судом пояснення про те, що відповідач дійсно отримував від позивача позики та частково їх повертав. Розписку видано, але грошові кошти не видавались. Позивач висунув вимогу повернути весь борг, а у відповідача не було такої можливості, тому виник спір. 2000 доларів боргу відповідач визнає. Розписку видано на 6500 доларів США, коли був такий борг. Отримав 3000 доларів США та 55000 гривень позики, а все решта були проценти. В розписці не вказано, з чого складається борг.

26/10/2022 відповідач подав суду письмове пояснення, відповідно до якого визнав обставину отримання від позивача неодноразово позик та їх повернення; в загальному отримав від позивача 3000 доларів США та еквівалент 2000 доларів США в гривні; на даний час визнає борг 55000 гривень, що є еквівалентом 2000 доларів США.

Судом встановлено наступні обставини.

26/03/2021 відповідач видав розписку про те, що ним отримано в борг від позивача в сумі 6500 доларів США до 02/05/2022.

20/06/2022 відповідач подав суду відзив, в якому визнав отримання позики на суму 5000 доларів США, а розписку склав на суму 6500 доларів США через вимогу позивача; сплачував частково та остаточний борг складає 2000 доларів США.

Відповідач просив суд відмовити в позові повністю.

Представник відповідача неодноразово подала суду заяву про відкладення судового розгляду, в чергове судове засідання представник і відповідач не з?явились. Також позивач не забезпечив прибуття в судове засідання осіб, яких його просила допитати в якості свідків і повідомляла, що забезпечить їх прибуття в судове засідання.

Позивач категорично заперечив чергове відкладення судового засідання та росив змінити порядок здійснення процесуальних дій, виключивши з нього допит будь-яких свідків, оскільки ні його свідок ні свідки зі сторони відповідача не з?явились в судове засідання.

Крім цього відповідно до ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків.

Відповідно до п. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 411 ЦПК України встановлення обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів є підставою для скасування рішення та направлення справи на новий розгляд.

Відповідно до п. 2 ст. 334 ЦК України переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно.

В ст. 78 ЦПК України вказано, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже єдиним правовим наслідком прийняття недопустимих доказів є неможливість їх врахування при встановленні обставин.

Таким чином не можуть бути встановлені обставини, що їх просила встановити представник відповідача у спосіб опиту свідків.

Так, в п. 2 ст. 1047 ЦК України вказано, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

В п. 1 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В п. 1 ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В п. 1 ст. 612 ЦК України вказано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином відповідач видав борговий документ, яким визнав факт наявності у нього заборгованості перед позивачем на відповідну суму грошових коштів, їх виду та на визначений час.

В ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже обов?язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача.

В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ч. 5 ст. 81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В ч. 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов?язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов?язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору.

Таким чином саме на відповідача на підставі принципу змагальності цивільних процесуальних відносин покладено обов?язок на спростування доводів позивача щодо порушення його прав. Однак відповідач та його представник не подали суду будь-якого заперечення правових підстав позову, не подали розрахунку на спростування розрахунку позивача.

Відповідно до зазначеного позивачем доведено перед судом ту обставину, що відповідач отримував від нього позики, частково повертав їх, а також отримував наступні позики та видав розписку про підтвердження загального боргу на відповідний момент в часі на суму 6500 доларів США.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

УХВАЛИВ:

позов задовольнити;

стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_1 6500 доларів США.

стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь держави 1901,56 гривень судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Бородовський С.О.