Провадження 2-н/522/1364/23
УХВАЛА

30 серпня 2023 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Косіцина В.В., розглянувши матеріали заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Наш Дом Комфорт» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Наш Дом Комфорт» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу, у якій просить стягнути з ОСОБА_1 , 9537,77 грн. заборгованості за надані житлово-комунальні послуги та судові витрати у розмірі 268,40 грн.

29 серпня 2023 року до суду від представника ОСОБА_1 адвоката Діденко К.В, надійшла заява про долучення доказів, в якому вона просила у зв`язку з відсутністю боргу, так як боржник погасив заборгованість, в задоволенні заяви ТОВ «Наш Дом Комфорт» про видачу судового наказу відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу за таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Отже, наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суд у встановлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який особливою формою судового рішення.

Такий спрощений вид провадження застосовується у справах за вимогами, які мають очевидно достовірний характер та за відсутності спору.

Згідно п.3 ч.1ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг; телекомунікаційних послуг; послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно п.4 ч.2 ст.163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

З матеріалів заяви про видачу судового наказу вбачається, що заявник просить стягнути суму боргу за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 9537,77 грн.

Проте, як слідує з платіжної інструкції № 0.0..1 АТ КБ «Приватбанк» від 22.08.2023 року ОСОБА_1 було перераховано на користь Наш дом Комфорт, ТОВ (ЄК) з призначенням платежу « АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , 07.2023, СДПТ».

Тобто, вказана в заяві про видачу судового наказу заборгованість наразі погашена боржником, про що свідчить платіжна інструкція № 0.0..1.

Згідно частини п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Враховуючи те, що на підтвердження факту оплати ОСОБА_1 заборгованості надано суду копію платіжної інструкції № 0.0..1, відповідно до якої сплачено на користь ТОВ «Наш Дом Комфорт» 10424,52 гривень, суд вважає, що боржником сплачено повну суму заборгованості, що заявлена до стягнення, а відтак, станом на день розгляду заяви про видачу судового наказу заявлена до стягнення заборгованість погашена.

Таким чином, суд вважає, що у заявника відсутнє право грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відтак, вимога заявника є необґрунтованою та не підтвердженою, що відповідно до п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

За таких обставин, виходячи з вищенаведеного суд вважає, що відсутні підстави для видачі судового наказу про стягнення боргу з ОСОБА_1 , оскільки з наявних документів випливає, що заборгованість у споживача відсутня, а тому слід відмовити у видачі судового наказу.

Згідно ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Тому, відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України, внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Керуючись ст. ст. 165, 167, 353, 354 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Наш Дом Комфорт» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги.

Роз`яснити товариству з обмеженою відповідальністю «Наш Дом Комфорт», що згідно ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Косіцина В.В.