ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 листопада 2023 року

м. Харків

справа № 2-649/06

провадження № 22-ц/818/2226/23

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі № 2-649/06 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 18 вересня 2023 року, постановлене під головуванням судді Назаренко О.В., -

в с т а н о в и в:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі № 2-649/06 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 вересня 2023 року заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі № 2-649/06 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено. Видано дублікат виконавчого листа № 2-649/06 виданого 24 травня 2006 року Харківським районним судом Харківської області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини від усіх видів заробітку, починаючи з 06 жовтня 2005 року і до повноліття дитини. Поновлено ОСОБА_1 пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, який видано на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 травня 2006 року №2-649/06 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; вказує, що судом першої інстанції безпідставно поновлено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Зазначає, що строк на звернення до виконавчої служби з виконавчим листом скінчився ще 24.08.2019 року. З 2019 року по 2023 рік позивачка не цікавилась виконанням рішення суду про стягнення аліментів, обґрунтованих підстав у своїй заяві щодо дуже значного перебігу часу, не зазначила.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки виконавчий документ був втрачений, це зробило неможливим повторне звернення його до виконання. Тобто суд вважав, що є підстави для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачі дублікату виконавчого листа.

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Підпунктом 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Частиною 3 ст. 433 ЦПК України встановлено, що заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Судом встановлено, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 24 травня 2006 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини від усіх видів заробітку, але не менше половини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 06 жовтня 2005 року і до повноліття сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнуто судовий збір у розмірі 51,00 грн.

На виконання вказаного рішення суду було видано відповідний виконавчий лист, який 10 липня 2006 року позивачем отримано.

Як вбачається із довідки про втрату виконавчого листа № 43603351 від 09 серпня 2023 року, за результатом перевірки Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що у Харківському відділі державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції перебувало на примусовому виконанні виконавче провадження ВП №43603351 з примусового виконання виконавчого листа № 2-649/06 виданий 24 травня 2006 року Харківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/4 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 06 жовтня 2005 року і до повноліття.

01.08.2006 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

13.12.2017 року державним виконавцем Шершенем К.В. була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу керуючись вимогами п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відомості про відправлення виконавчого листа стягувачу державним виконавцем Шершенем К.В. відсутні.

Перевіркою списків згуртованих поштових відправлень та квитанцій про відправлення рекомендованої кореспонденції, що містяться в архіві Відділу, не виявлено направлення рекомендованим листом на адресу стягувача виконавчого листа про справі 2-649. Отримати пояснення від державного виконавця Шершень К.В. та вирішити питання про притягнення його до відповідальності не вбачається можливим через те, що станом на 09.08.2023 року вказаний працівник не працює у Харківському відділі державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції.

З урахуванням вищезазначеного, встановлено, що оригінал виконавчого листа № 2-649 виданий 24 травня 2006 року Харківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/4 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 06 жовтня 2005 року і до повноліття втрачено.

Як на підставу вимог заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання ОСОБА_1 посилалася на те, що на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 25.05.2006 року було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) боржника на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 06.10.2005 року і до повноліття дитини. Заявник зазначає, що деякий час боржник сплачував аліменти, тому не було потреби звертатись до виконавчої служби. В подальшому боржник припинив сплачувати аліменти на дитину, тому виникла необхідність звернутись до виконавчої служби для подальшого виконання рішення суду, але виявилось, що 13 грудня 2017 року державним виконавцем Шершнем К.В. була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі п.1 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Також заявник зазначає, що виконавчий лист на її адресу не надходив, відомості щодо його направлення відсутні у виконавця. Була проведена перевірка, за її результатами, стягувачу надано довідку №43603351 від 09 серпня 2023 року про втрату виконавчого документа. За вказаних обставин звернулась до суду з даною заявою.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню судом згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Підпунктом 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Аналізуючи підпункт 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката виконавчого документа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат виконавчого документа має повністю відтворювати втрачений, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність виконавчого документа у стягувача чи ненадання державному виконавцю дубліката виконавчого документа у разі його втрати при здійсненні виконавчого провадження унеможливлює виконання рішення суду та порушує права стягувача.

Однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Відповідно до ч. 4 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV), в редакції чинній на момент ухвалення рішення та видачі виконавчого листа, рішення про стягнення періодичних платежів (у справах про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, втратою годувальника тощо) можуть бути пред`явлені для виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Аналогічні положення щодо строку пред`явлення до виконання виконавчого листа про стягнення періодичних платежів передбачені і у чинній редакції Закону України «Про виконавче провадження» (ч. 3 ст. 12).

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відтак, підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) вказала, що з огляду на зміст ч. 1 ст. 11 Закону № 1404-VIII строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - це період часу, в межах якого стягувач має право пред`явити виконавчий документ до примусового виконання.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 6 ст. 12 Закону № 1404-VIII; близький за змістом припис був відображений у ч. 2 ст. 24 Закону № 606-XIV).

У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (ч. 1 ст. 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у ч. 1 ст. 329 ГПК України).

Отже, приписи підпункту 19.4 пункту 1 розділу XI «Перехідні положення» ГПК України та підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIІІ «Перехідні положення ЦПК України не суперечать приписам частини шостої статті 12 Закону № 1404-VIII, частини першої статті 433 ЦПК України, частини першої статті 329 ГПК України. Зазначені приписи перехідних положень вказаних кодексів не забороняють суду одночасно розглянути та вирішити поставлені у заяві стягувача питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката такого документа у разі його втрати або розглянути питання про видачу дубліката втраченого виконавчого документа після того, як суд поновив строк для пред`явлення цього документа до виконання.

У пункті 47 цієї ж постанови зроблено висновок, що якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Відповідно до рішення Харківського районного суду Харківської області від 24.05.2006 року аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягуються до досягнення нею повноліття, тобто період стягнення аліментів становить з 06.10.2006 року до 24.08.2019 року.

13 грудня 2017 року державним виконавцем Шершнем К.В. була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі п.1 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що із заявою про видачу дубліката виконавчого листа стягувач звернувся лише у серпні 2023 року, тобто більше, ніж через 5 років, після винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та понад 4 роки після закінчення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання. Це свідчить про те, що стягувач не цікавився ходом виконання судового рішення, у зв`язку з чим нею і був пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Зазначені стягувачем обставини не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Стягувач була обізнана про досягнення дитиною повноліття у серпні 2019 року, та припиненням у зв`язку з цим права на отримання періодичних платежів у вигляді аліментів. При цьому протягом 4 років не вживала заходів для з`ясування ходу виконання рішення суду про стягнення аліментів.

Жодних доказів поважності причин пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання заявником суду надано не було.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа.

Колегія суддів вважає, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання слід відмовити, у зв`язку із відсутністю поважних причин.

Оскільки строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився, підстави для видачі дубліката виконавчого листа відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі апеляційної скарги апелянтом сплачено 536,80 грн.

З урахуванням задоволення апеляційної скарги, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 18 вересня 2023 року скасувати.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі № 2-649/06 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення виготовлено 22.11.2023 року.