Справа № 570/2425/23
Номер провадження 4-с/570/8/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2023 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

за участю: секретаря судового засідання Захарук Г.Л.

представника скаржника, адвоката Панчелюги К.М.

представника стягувачки, адвоката Пшеничної О.О.

представника відділу ДВС Гуменюка А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне

цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про оскарження дій державного виконавця,

в с т а н о в и в :

На примусовому виконанні у Рівненському відділі державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавчий лист № 2-1067 від 04 вересня 2008 року, виданий Рівненським районним судом Рівненської області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 200 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 28.05.2008 року і до досягнення дітьми повноліття ( НОМЕР_1 ).

02 травня 2023 року представником боржника ОСОБА_2 , адвокатом Панчелюгою К.М., здійснено ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, після чого стало відомо про існування постанов про накладення штрафу від 27 березня 2023 року: за період існування заборгованості з 25.08.2008 року по 31.08.2018 року, яка становила 26400 гривень, сукупний розмір якої перевищував суму відповідних платежів за три роки, накладено на боржника штраф зі сплати аліментів на користь стягувачки у розмірі 13200 грн.; за період існування заборгованості з 01.09.2018 року по 31.08.2019 року, яка становила 24257,00 гривень, накладено на боржника штраф зі сплати аліментів на користь стягувачки у розмірі 4851,40 грн.; за період існування заборгованості з 01.09.2020 по 31.08.2021, яка становила 28739,00 гривень, накладено на боржника штраф зі сплати аліментів на користь стягувачки у розмірі 5747,80 грн. Вважаючи вказані постанови про накладення штрафів протиправними, оскільки про їх винесення боржник не був повідомлений, заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини, а з вини державного виконавця, який не вчиняв жодних виконавчих дій для примусового стягнення заборгованості, представник боржника ОСОБА_2 , адвокат Панчелюга К.М. звернулася до суду зі скаргою на постанови державного виконавця про накладення штрафів від 27 березня 2023 року і просить скасувати такі постанови.

Представник скаржника, адвокат Панчелюга К.М., в судовому засіданні подану нею скаргу підтримала і просила її задоволити. Суду пояснила, що на примусовому виконанні у Рівненському відділі ДВС у Рівненському районі Рівненської області ЗМУ МЮ з 2008 року перебуває виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 . В матеріалах виконавчого провадження є заява стягувачки ОСОБА_6 від 19 листопада 2013 року про те, що вона претензій до ОСОБА_2 на рахунок боргу зі сплати аліментів за весь період не має. За весь час поки триває виконавче провадження, боржник ОСОБА_2 був офіційно працевлаштований, про що він повідомляв усно державного виконавця, а також ця обставина була відома і стягувачці. Попри це, державним виконавцем не направлялися запити в органи ДПС з приводу з`ясування наявності у нього доходів, а також не вчинялося жодних виконавчих дій для примусового стягнення заборгованості із заробітної плати. У 2022 році державним виконавцем було з`ясовано місце роботи боржника і з цього часу розпочалися офіційні відрахування із заробітної плати в рахунок сплати аліментів. 27 березня 2023 року державним виконавцем було винесено одночасно три постанови про накладення штрафів за періоди існування заборгованості. Вважає, що заборгованість зі сплати аліментів виникла штучно і вини боржника в цьому немає, а тому вбачає підстави для скасування постанов про накладення штрафів.

Представник Рівненського відділу ДВС у Рівненському районі Рівненської області ЗМУ МЮ Гуменюк А.А. в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги з мотивів, зазначених у поданих ним запереченнях на скаргу. Вказав, що на підставі виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліментів, 04 вересня 2008 року було відкрито виконавче провадження. Боржник ОСОБА_2 жодних коштів в добровільному порядку не сплачував і доказів такої добровільної сплати немає. З січня по червень 2022 року з боржника стягувалися аліменти за місцем роботи. У зв`язку із прийняттям змін до ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" у державного виконавця з`явилася можливість накладати штрафи за наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік. Заява стягувачки ОСОБА_6 від 19.11.2013 року про відсутність претензій до боржника була врахована державним виконавцем і лише з грудня 2013 року було розраховано заборгованість зі сплати аліментів.

Крім того, під час розгляду справи представник ДВС Гуменюк А.А. вказав, що при винесені постанови про накладення штрафу № 11623359 від 27.03.2023 року допущено арифметичну помилку при розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, у постанові зазначалося, що станом на 01.09.201 року у боржника була наявна заборгованість зі сплати аліментів, за період з 25.08.2008 року по 31.08.2018 року, яка становила 26400,00 гривень, а тому сума штрафу зі сплати аліментів становила 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, а саме: 13200,00 грн., однак станом на 01.09.2018 року у боржника була наявна заборгованість зі сплати аліментів, за період з 25.08.2008 року по 31.08.2018 року, яка становила 22800,00 гривень, сукупний розмір якої перевищував суму відповідних платежів за три роки, а тому розмір штрафу 50% становить 11400,00 грн. Зважаючи на це, державним виконавцем винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі від 30.10.2023 року. Зазначив, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини боржника, винесені постанови про накладення штрафів є обґрунтованими і законними, а тому він просить відмовити у задоволенні скарги.

Представник стягувачки ОСОБА_6 , адвокат Пшенична О.О., в судовому засіданні зауважила, що стягувачка не погоджується з твердженнями боржника ОСОБА_2 про те, що заборгованість виникла не з його вини, оскільки відносно нього було складено протокол № 36 від 03.04.2019 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП. У суді ОСОБА_2 свою вину у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення визнав, про що зазначено у постанові Рівненського районного суду від 22.04.2019 року. Крім того, боржнику було відомо про виконавче провадження, наявну у нього заборгованість, суму такої заборгованості він не оскаржував та визнав вину у її виникненні. За таких обставин державним виконавцем правомірно винесено постанови про накладення штрафів, а тому просить відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що на підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 07 липня 2008 року було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 200 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 28.05.2008 року і до досягнення дітьми повноліття. Цей виконавчий лист було звернуто до виконання і державним виконавцем ВДВС Рівненського РУЮ, 04 вересня 2008 року було відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа по справі № 2-1067/2008 виданого 04 вересня 2008 року.

В матеріалах виконавчого провадження міститься заява стягувачки ОСОБА_6 від 19 листопада 2013 року про те, що вона претензій до боржника з приводу сплати аліментів за весь період до дати написання заяви не має. Жодних домовленостей між сторонами щодо добровільного порядку сплати аліментів після 19.11.2013 року не було, підтвердження чого є подальше примусове виконання рішення суду.

Із вересня 2008 року до 27 березня 2023 року пройшло 15 років. За вказаний період частково стягувалися аліменти шляхом відрахувань із заробітної плати ОСОБА_2 у період, коли він був офіційно працевлаштований, що відображено у розрахунку заборгованості. Крім того, державним виконавцем було вчинено ряд виконавчих дій щодо примусового виконання рішення суду, що відображено у відповіді на адвокатський запит від 28.03.2023 року № 22854.

Зокрема, 03.04.2019 року було складено протокол № 36 про вчинення боржником адміністративного правопорушення та направлено до суду.

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 22 квітня 2019 року у справі № 570/1756/19 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 120 годин. Частина 1 статті 183-1 КУпАП передбачає відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Як вбачається із вказаної постанови, заборгованість зі сплати аліментів станом на 01 квітня 2019 року становила 40340,00 грн., а правопорушник свою вину визнав. Таким чином скаржнику було відомо про виконавче провадження, наявну заборгованість, він її не оскаржував та визнав вину у її виникненні.

У відповідності до п.п.4, 5 ст.82 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Згідно записів трудової книжки боржника ОСОБА_2 , після 19 листопада 2013 року він періодично був офіційно працевлаштований впродовж 2014-2023 років, однак всупереч вимозі ч.4 ст.19 Закону України "Про виконавче провадження" він не повідомляв державному виконавцю про зміну свого місця роботи.

Станом на сьогодні боржник працює у Військові частині НОМЕР_2 і як вбачається із довідки про доходи від 24 березня 2023 року за період із липня 2022 року до березня 2023 року його заробітна плата становила 368207,25 грн. Аліменти він за вказаний період самостійно не сплачував, хоча знав про заборгованість та мав можливість її погашати.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 27 березня 2023 року № 22526 станом на 01 квітня 2023 року заборгованість зі сплати аліментів становить 104621,74 грн.

27 березня 2023 року державним виконавцем винесено оскаржувані постанови про накладення штрафу за період існування заборгованості з 25.08.2008 року по 31.08.2018 року, яка становила 26400 гривень, сукупний розмір якої перевищував суму відповідних платежів за три роки, а тому накладено на боржника штраф зі сплати аліментів на користь стягувачки у розмірі 13200 грн.; за період існування заборгованості з 01.09.2018 року по 31.08.2019 року, яка становила 24257,00 гривень, а тому накладено на боржника штраф зі сплати аліментів на користь стягувачки у розмірі 4851,40 грн.; за період існування заборгованості з 01.09.2020 року по 31.08.2021 року, яка становила 28739,00 гривень, а тому накладено на боржника штраф зі сплати аліментів на користь стягувачки у розмірі 5747,80 грн.

В ході розгляду скарги судом було встановлено, що при винесені постанови про накладення штрафу № 11623359 від 27.03.2023 року допущено арифметичну помилку при розрахунку заборгованості зі сплати аліментів. У постанові зазначалося, що станом на 01.09.2018 року у боржника була наявна заборгованість зі сплати аліментів, за період з 25.08.2008 року по 31.08.2018 року, яка становила 26400,00 гривень, а тому сума штрафу зі сплати аліментів становила 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, а саме: 13200,00 грн.

Станом на 01.09.2018 року у боржника була наявна заборгованість зі сплати аліментів, за період з 25.08.2008 року по 31.08.2018 року, яка становила 22800,00 гривень, сукупний розмір якої перевищував суму відповідних платежів за три роки, а тому розмір штрафу 50% підлягав обрахунку з суми заборгованості 22800,00 грн., та мав би становити 11400,00 грн.

30 жовтня 2023 року винесено постанову про виправлення арифметичної помилки у постанову № 11623359 від 27.03.2023 року у частині суми нарахованої заборгованості та суми штрафу, а саме: змінено суму заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.09.2018 року з "26400,00" на вірну "22800,00", змінено суму штрафу заборгованості зі сплати аліментів з "13200,00" на вірну "11400,00", що вбачається із копії розрахунку зі сплати аліментів та відповідної постанови про виправлення арифметичної помилки.

Починаючи з квітня 2023 року на виконання постанови державного виконавця від 27 березня 2023 року про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника, з його заробітної плати примусово почали утримувати кошти.

Сукупність вищевказаного, дає підстави зробити висновок, що скаржник не довів свою невинуватість у виникненні заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до п.16 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно ч.14 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Виходячи із зазначеної норми, встановлено строк обчислення державним виконавцем заборгованості зі сплати аліментів (заборгованість за один рік, заборгованість за два роки, заборгованість за три роки, тощо) саме для застосування заходів, передбачених ч.14 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження", і цей строк обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Відтак, державний виконавець має право прийняти рішення про накладення на боржника штрафу у виконавчому провадженню по примусовому виконанню судового рішення про стягнення аліментів за встановленням, зокрема, двох юридичних фактів, а саме: станом на день прийняття відповідного рішення боржник має заборгованість зі сплати аліментів та розмір заборгованості із сплати аліментів учасником виконавчого провадження не оспорений у судовому порядку.

При цьому для застосування державним виконавцем заходів, визначених ч.14 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження", визначальним чинником є сам факт наявності заборгованості у встановленому розмірі на момент прийняття рішення про накладення штрафу, а не період, за який вона виникла.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскаржувані постанови про накладення штрафів від 27 березня 2023 року є законними, а тому скарга до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.258-261, 447, 448, 451, 353 ч.1 п.27, 354 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", суд, -

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 , яка в його інтересах подана його представником, адвокатом Панчелюгою К.М., про оскарження дій державного виконавця, зокрема заступника начальника Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області ЗМУ МЮ Гуменюка А.А., про накладення на ОСОБА_2 штрафів у виконавчому провадженні № 11623359 (три постанови від 27 березня 2023 року) за її безпідставністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Повний текст ухвали виготовлено 15 листопада 2023 року.

Суддя Остапчук Л.В.