Справа №345/2820/23
Провадження № 2/345/829/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.09.2023 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Миговича О.М.

секретаря - Бабійчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в залі суду в місті Калуші справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Крикун Тетяни Олександрівни до Калуського відділу ДВС у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа ПАТ «Банк Форум», ОСОБА_2 про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить зняти арешт та заборону на відчуження рухомого майна, накладений постановою від 13.07.2017 року державним виконавцем в виконавчому провадженні № 51185655, по виконавчому листу №345/2113/15-ц від 11.05.2016 року, згідно постанови про арешт майна боржника, а саме з автомобіля марки RENAULT Master, 2002 р.в. номер шасі (кузова,рами) НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що під час підготовки до оформлення договору купівлі-продажу вищевказаного ТЗ, дізналася про наявність обтяження цього майна, що на нього накладено заборону на відчуження відповідно до листа 8329 від 13.07.2017 року Калуського міськрайонного відділу ГТ управління юстиції в Івано-Франківській області відповідно до ВП 51185655.

Також позивач зазначає, що згідно відповіді Калуського відділу ДВС у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 29010 від 16.05.2023, державним виконавцем 27.06.2019 було винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі п. 6 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Аналогічна відповідь Калуського відділу державної виконавчої служби за № 35622 від 13.06.2023. Також позивачці було надано Калуським відділом ДВС у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції довідку № 89 від 21.04.2023, про те, що виконавчі документи про стягнення з неї боргу на користь держави, фізичних чи юридичних осіб на виконанні у Калуському відділі ДВС відсутні.

30.06.2023 від відповідача Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління юстиції надійшов відзив на позовну заяву, в якій зазначає, що 13.07.2017 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. У зв`язку із не виявленням протягом року з дня оголошення в розшук транспортного засобу боржника, розшук якого здійснювався поліцією на підставі п. 6 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Отже, при поверненні виконавчого документа стягувачу на підставі п. 6 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» підстави для зняття арешту передбачені ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» відсутні, поза як борг згідно виконавчого документа не стягнутий. У задоволенні позову просить відмовити повністю.

17.07.2023 представник позивача подав до суду відповідь на відзив в якому просить позов задоволити повністю, зазначає, що відповідач не заперечує той факт, що державним виконавцем 27.06.2019 було винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі п. 6 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», а також відповідач не заперечує і той факт, що на даний час виконавчі документи про стягнення з ОСОБА_4 боргу на користь держави, фізичних чи юридичних осіб на виконанні у Калуському відділі ДВС відсутні. Окрім цього, згідно ч. 5 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження», тобто даний виконавчий документ міг бути поданий повторно до виконання на протязі 3-х років, а саме до 21.04.2022.

28.07.2023 від відповідача Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління юстиції надійшло заперечення в якому зазначено, що підтверджуючих доказів щодо виконання виконавчого листа №345/2113/15-ц від 11.05.2016 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області про стягнення солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» 9602,22 доларів США та 15618,41 грн. штрафних санкцій відділу не надано, окрім припущень позивача зазначених представником позивача у відповіді на відзив. У задоволенні позову просить відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі за текстом - Закон) - Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 26 Закону - Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 40 Закону - У разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Отже, суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За таких обставин та враховуючи відсутність виконавчого провадження, та майнових претензій з боку стягувача, наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Оскільки підстави для арешту належного йому рухомого майна відсутні, а існуюче обтяження порушує його право вільно розпоряджатися належним йому майном, позивач просить суд зняти арешт та заборону на відчуження рухомого майна, накладений постановою від 13.07.2017 року державним виконавцем в виконавчому провадженні № 51185655, по виконавчому листу №345/2113/15-ц від 11.05.2016 року, згідно постанови про арешт майна боржника, а саме з автомобіля марки RENAULT Master, 2002 р.в. номер шасі (кузова,рами) НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 .

Таким чином, на даний час відпали будь-які правові підстави для накладення арешту на майно ОСОБА_1 на підставі ВП 51185655, оскільки таке провадження на виконанні в ДВС відсутнє.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Водночас, наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно, за умови відсутності виконавчого провадження є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20, та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.10.2022 року №203/3435/21

У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року в справі № 203/3435/21 (провадження № 61-5467св22) зазначено, що «наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном».

Відтак, не скасований арешт на майно ОСОБА_1 при відсутності виконавчих проваджень та будь яких майнових претензій до неї, є порушенням закріпленого Конституцією України (стаття 41) права кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності та ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року Європейський Суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою Суду при здійсненні будь-якого втручання має забезпечуватися «справедливий баланс» між необхідністю забезпечення загальних інтересів суспільства та необхідністю захисту основоположних прав відповідної особи. Вимога забезпечення такого балансу знаходить своє відображення у всій структурі статті 1 Першого протоколу.

Для дотримання загального правила, викладеного у першому реченні пункту 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції, таке втручання повинно встановлювати «справедливий баланс» між потребами загального інтересу суспільства та вимогами захисту прав окремої особи. Отже, має бути забезпечено належне пропорційне співвідношення між використаними засобами та поставленими цілями.

Зважаючи про відсутність будь-яких відкритих виконавчих проваджень в даному контексті втручання у мирне володіння та користування майном позивача є невиправданим, та є та таким, що підлягає захисту.

Таким чином, оскільки, судом достовірно встановлено на підставі зібраних у справі доказів те, що арешт на майно ОСОБА_1 не знято та, враховуючи що його наявність перешкоджає позивачу у реалізації своїх прав щодо розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 10, 13, 76, 133, 141, 247, 259, 264, 265, 268, 273, 281-282, 283-289, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Калуського відділу ДВС у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа ПАТ «Банк Форум», ОСОБА_2 про зняття арешту - задоволити.

Скасувати (зняти) арешт з вилученням відповідного запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів рухомого майна, накладений постановою від 13.07.2017 року державним виконавцем в виконавчому провадженні № 51185655, по виконавчому листу №345/2113/15-ц від 11.05.2016 року, згідно постанови про арешт майна боржника, а саме з автомобіля марки RENAULT Master, 2002 р.в. номер шасі (кузова,рами) НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 , громадянки ОСОБА_1 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя