КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/5189/22
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8750/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 до комунального підприємства «Управління міським господарством» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області про відшкодування збитків,

за апеляційною скаргою комунального підприємства «Управління міським господарством» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 лютого 2023 року, ухваленого під головуванням судді Янченко А.В.,-

встановив:

У червні 2022 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

Позивач просив стягнути з КП «Управління міським господарством» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області сплачені ним кошти за теплопостачання (опалення) у розмірі 27 073 грн 39 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 сплачував кошти за теплопостачання (опалення) у розмірі 27 073 грн 39 коп., однак опалення у квартирі було відсутнє, що підтверджується актом депутата Вишневої міської ради Бухонським В.В. від 14 лютого 2020 року № 1/04-33.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 лютого 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з комунального підприємства «Управління міським господарством» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області на користь ОСОБА_1 збитки у розмірі 27 073 грн 39 коп.

Стягнуто з комунального підприємства «Управління міським господарством» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області в дохід держави судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп.

В апеляційній скарзі представник КП «Управління міським господарством» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити в нове рішення про відмову у задоволенні позову. Судом першої інстанції неповно досліджені обставини справи, не надано належної оцінки доказам, які є в справі. Зазначає, що відсутні документи, які б підтверджували законність дій по самовільному від`єднанню системи опалення мешканцями кв. АДРЕСА_1 , а відтак споживач ОСОБА_1 не звільняється від оплати за послуги з постачання теплової енергії.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача заперечив проти доводів КП «Управління міським господарством» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області викладених у апеляційній скарзі, просив відмовити відповідачу у її задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна.

Встановлено, що відповідач проводив нарахування за послуги гарячого водопостачання, а позивачем сплачувалися грошові кошти, у наступних періодах та розмірах: жовтень 2019 року, нараховано - 185 грн 72 коп., сплачено - 0 грн; листопад 2019 року, нараховано - 2 227 грн 33 коп., сплачено - 157 грн 90 коп.; грудень 2019 року, нараховано - 2 638 грн 79 коп., сплачено - 2 227 грн 33 коп.; січень 2020 року, нараховано - 2 803 грн 16 коп., сплачено - 2 202 грн 41 коп.; лютий 2020 року, нараховано - 2 493 грн 62 коп., сплачено - 724 грн 30 коп.; березень 2020 року, нараховано - 2 312 грн 86 коп., сплачено - 0 грн; квітень 2020 року, нараховано - 539 грн 83 коп., сплачено - 0 грн; травень 2020 року, нараховано - 0 грн; сплачено - 0 грн; червень 2020 року, нараховано - 0 грн, сплачено - 0 грн; липень 2020 року, нараховано - 0 грн, сплачено - 0 грн; серпень 2020 року, нараховано - 0 грн, сплачено - 0 грн; вересень 2020 року, нараховано - 0 грн, сплачено - 0 грн; жовтень 2020 року, нараховано - 584 грн 41 коп., сплачено - 0 грн; листопад 2020 року, нараховано - 2 374,76 грн., сплачено - 0 грн.; грудень 2020 року, нараховано - 2 951,75 грн., сплачено - 2 997 грн 47 коп.; січень 2021 року, нараховано - 3 132 грн 51 коп., сплачено - 3 060 грн 51 коп.; лютий 2021 року, нараховано - 3 035 грн 94 коп., сплачено - 3 150 грн 54 коп.; березень 2021 року, нараховано - 2 825 грн 45 коп., сплачено - 3 161 грн 22 коп.; квітень 2021 року, нараховано - 799 грн 8 коп., сплачено - 3 505 грн 79 коп.; травень 2021 року, нараховано - 0 грн, сплачено - 2 308 грн 79 коп.; червень 2021 року, нараховано - 0 грн, сплачено - 1 118 грн 39 коп.; липень 2021 року, нараховано - 0 грн, сплачено - 1 135 грн 35 коп.; серпень 2021 року, нараховано - 0 грн, сплачено - 1 135 грн 35 коп.; вересень 2021 року, нараховано - 0 грн, сплачено - 188 грн 04 коп.

Загальна суму нарахування - 28 905 грн 97 коп., загальна сума сплати - 27 073 грн 39 коп.

Актом депутата Вишневої міської ради Бухонським В.В. від 14 лютого 2020 № 1/04/-33, підтверджено відсутність теплопостачання (опалення) у квартирі позивача, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ст.ст. 156, 162 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.

Частиною першою ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. При цьому такими учасниками є: споживач, виробник, виконавець. Виробник може бути одночасно і виконавцем.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 9 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період безперервно, крім часу перерв, визначених 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, положення ст. 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

Правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року (тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 13 цього Законом України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з п. 26 правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки, державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2007 року № 1268 до Порядку було внесено зміни, а саме, передбачено, що відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води в окремих квартирах багатоквартирних будинків з ініціативи окремих споживачів не може бути здійснено, а відключення багатоквартирних будинків в цілому здійснюється з ініціативи усіх споживачів.

Згідно з п. 1.2 Порядку (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії.

Відповідно до п. 2.1 Порядку для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до комісії з письмовою заявою про відключення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання, в якій зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.

Згідно з п. 2.6 Порядку, по закінченню робіт складається акт про відключення квартири від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання населенню послуг з централізованого теплопостачання.

Встановлено, що у матеріалах справи відсутній акт про відключення квартири кв. АДРЕСА_1 від мереж централізованого теплопостачання, затверджений постійно діючою міжвідомчою комісією.

Відтак, процедура відключення від мереж централізованого опалення квартири кв. АДРЕСА_1 була проведена відповідачем самовільно, з порушенням передбаченого законом порядку.

Документів, які б підтверджували законність дій по самовільному від`єднанню системи опалення мешканцями кв. АДРЕСА_1 відсутні, теплопостачання надавалось всьому будинку, включно з квартирою позивача, а відтак ОСОБА_1 не звільняється від оплати послуг за теплову енергію.

Протилежний висновок суду є помилковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 28 лютого 2023 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У порядку розподілу судових витрат, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, скаржнику слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України судовий збір за подання позову у розмірі 992 грн 40 коп. та апеляційної скарги у розмірі 1 488 грн 60 коп.

Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Управління міським господарством» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 лютого 2023 року скасувати.

У задоволенні позову представника ОСОБА_1 до комунального підприємства «Управління міським господарством» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області про відшкодування збитків відмовити.

Компенсувати комунальному підприємству «Управління міським господарством» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області судовий збір у розмірі 2481 грн 00 коп. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 20 листопада 2023 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко