ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року м.Суми

Справа №577/826/21

Номер провадження 22-ц/816/1060/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

особа, яка не брала участі у розгляді справи ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 липня 2021 року в складі судді Буток Т.А.., постановлене в м. Конотоп,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду в лютому 2021 року, позивач просила суд визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 житловий будинок з господарчо-побутовими будівлями та земельну ділянку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Поділити майно що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя: виділити ОСОБА_2 ? частину будинку та земельної ділянки із господарськими будівлями, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . та визнати за ним право власності на вказане майно. Виділити ОСОБА_1 ? частину будинку та земельної ділянки із господарськими будівлями, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на вказане майно.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що з 25.03.2016 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилася донька ОСОБА_4 . Зазначає, що в 2017 році ними було придбано житловий будинок із земельною ділянкою, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які були оформлені на відповідача. Вказує, що ними було побудовано на території земельної ділянки господарські будівлі та гараж. Орієнтовна вартість будинку складає 480 000 грн. Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 19.02.2021 року було розірвано шлюб між нею та відповідачем. В січні 2021 року відповідач змінив вхідні замки у дверях будинку та відмовляється проводити поділ будинку.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 липня 2021 року позов задоволено.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 житловий будинок з господарчо-побутовими будівлями та земельну ділянку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Поділено майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя:

- виділено ОСОБА_2 ? частину житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями та ? частину земельної ділянки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та визнано за ним право власності на вказане майно.

- виділено ОСОБА_1 ? частину житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями та ? частину земельної ділянки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та визнано за нею право власності на вказане майно.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що спірне нерухоме майно було набуте сторонами під час шлюбу, а тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу між сторонами.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, особа, яка не брала участі у розгляді справи ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що на день придбання відповідачем спірного будинку їй та її сину ОСОБА_5 належала однокімнатна квартира АДРЕСА_2 . В липні 2017 року вони продали вказану квартиру ОСОБА_6 уклавши попередній договір. Оскільки кошти за квартиру отримувалися частинами, між ними з ОСОБА_6 існувала домовленість про те, що оформлення договору купівлі продажу квартири відбудеться після повної виплати коштів, що було зроблено 21.01.2020 року. Зазначає, що спірний житловий будинок було придбано у спільну власність сім`ї, тобто і її теж. Крім того, ремонт житлового будинку проводився за її грошові кошти та грошові кошти її сина. Вказує, що вона мешкає у спірному житловому будинку, але про його поділ їй стало відомо лише влітку 2021 року від сина, оскільки вона не була залучена до розгляду вказаної справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Особа, яка не брала участі у розгляді справи ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_7 в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримали та просили суд її задовольнити.

Позивач та її представник ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнали та просили в її задоволенні відмовити.

Відповідач в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, рішенням Конотопського міськрайонного суду від 19.02.2021 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який був зареєстрований 25.03.2016 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Конотопу Конотопського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 95 (а.с. 7,8).

Згідно копії довідки № 104 від 14.01.2021 року, виданої виконавчим комітетом Конотопської міської ради, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 разом з чоловіком ОСОБА_2 , сином ОСОБА_9 , донькою ОСОБА_10 , свекрухою ОСОБА_3 (а.с. 9)

З витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, що доданий до апеляційної скарги, ОСОБА_3 , остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 21.11.2020 року, ОСОБА_2 зареєстрований 02.02.2018 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 07.09.2018 року (а.с. 113).

З копії довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що земельна ділянка, площею 0,1 га, кадастровий номер :02:042:0018, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .. Житловий будинок, загальною площею 80,6 кв.м, житловою площею 80,6 кв.м, який складається з: А1-житловий будинок, Б-гараж, В-сарай, Г-сарай, Д-сарай, Ж-вбиральня, №1-2-огорожа, за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (а.с. 10-14)

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_10 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком є ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 15)

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком є ОСОБА_11 , матір`ю ОСОБА_12 (а.с. 16)

Згідно відповіді Конотопського РВП ГУНП від 05.02.2021 року № 61/Н-5аз, 04.01.2021 року та 25.01.2021 року ОСОБА_1 зверталась до Конотопського РВП із заявами за фактом заміни її чоловіком ОСОБА_2 замків вхідних дверей будинку за адресою: АДРЕСА_1 , заяви були зареєстровані до ІТС ІПНП за № 172 та 1255 відповідно. Ураховуючи не встановлення у події ознак кримінального чи адміністративного правопорушення, за результатами проведеної перевірки прийнято рішення про припинення подальшого розгляду звернення (а.с. 22).

З копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 26.10.2017 року вбачається, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , діюча від імені ОСОБА_15 , продали ОСОБА_2 належний їм на праві приватної спільної часткової власності, по ? частці кожній, житловий будинок з господарчо-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , продаж зазначеного житлового будинку провадиться за 144070 грн. (а.с. 47-50)

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.10.2017 року ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , діюча від імені ОСОБА_15 продали ОСОБА_2 належну їм на праві приватної спільної часткової власності, по ? частці кожній, земельну ділянку, площею 0,1 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:042:0018, продаж земельної ділянки вчинений за 120930 грн. (а.с. 52-55)

З технічного паспорту від 15.11.2011 року вбачається, що житловий будинок з господарчо-побутовими будівлями за адресою за адресою: АДРЕСА_3 складається з: А1-житловий будинок, загальною площею 80,6 м2, житловою 57 кв.м, Б-гараж, В-сарай, Г-сарай, Д-сарай, Ж-вбиральня, №1-2-огорожа (а.с. 57-63).

21.01.2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_6 з іншої, було укладено договір купівлі продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_2 . Продаж вказаної квартири здійснено за 97500 грн. 00 коп. (а.с. 110-111)

25.07.2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було укладено договір завдатку, відповідно до якого ОСОБА_6 зобов`язався передати ОСОБА_3 завдаток в розмірі 2500 доларів США, що на день їх передання складає 65000 грн., в рахунок належної з нього часткової оплати за договором купівлі продажу квартири АДРЕСА_2 . Крім того, договором визначено, що нотаріально вказаний договір вони укладуть у визначений ними день в березні 2018 року. Вартість зазначеної квартири становитиме 7000 доларів США. Дія вказаного договору визначена сторонами по 30.03.2018 року (а.с. 107-108).

Згідно з доданими заявником апеляційної скарги накладними, ОСОБА_3 в період з березня 2019 по вересень 2020 року було придбано будівельні матеріали на загальну суму 59193 грн. 00 коп. (а.с. 115-123).

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст. 61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно ч.1, 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За правилами встановленими ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції встановивши, що спірний житловий будинок та земельна ділянка набуті сторонами під час шлюбу, дійшов правомірного висновку відносно рівності часток подружжя у вказаному нерухомому майні.

Доводи заявника апеляційної скарги відносно того, що спірний будинок придбавався відповідачем на сім`ю, до складу якої входить також і заявниця апеляційної скарги, яка є матір`ю відповідача, колегія суддів вважає неспроможними з огляду на те, що відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що станом на день придбання спірного нерухомого майна, у спірному житловому будинку зареєструвалися та проживали: відповідач, позивач, та діти ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Натомість заявниця апеляційної скарги зареєструвалася у спірному житловому будинку лише 21.11.2020 року. Доказів того, що вона на момент придбання спірної нерухомості проживала разом із позивачем чи відповідачем по справі та мала з ними взаємні права та обов`язки матеріали справи не містять. З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що станом на день придбання відповідачем спірної нерухомості заявниця апеляційної скарги не відносилася до членів сім`ї ОСОБА_17 , оскільки немала з ними взаємних прав та обов`язків.

Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріальний закон не містить презумпції належності придбаного майна на праві спільної сумісної власності іншим родичам, крім подружжя і лише стосовно майна придбаного під час шлюбу. А тому, вказана обставина підлягає доведенню стороною, яка заявляє про її існування.

Доводи заявниці апеляційної скарги на доведення вищевказаної обставини, що полягають в тому, що спірна нерухомість була придбана також на належні їй грошові кошти, що були отримані нею від продажу її частки однокімнатної квартири, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки з наданих заявником апеляційної скарги доказів вбачається, що на момент купівлі спірної нерухомості апелянтом було отримано лише частину грошових коштів від продажу її квартири в розмірі 1000 доларів США, що є недостатнім для придбання спірної нерухомості, крім того матеріали справи не містять доказів, що вказані кошти були використані на придбання цієї нерухомості.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що заявником апеляційної скарги не надано доказів оскарження укладених між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , що діяли від імені ОСОБА_15 з однієї сторони та ОСОБА_2 з іншої, договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 26.10.2017 року, відповідно до яких, власником вищевказаного майна є ОСОБА_2 , а тому вони є діючими.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що заявником апеляційної скарги не доведено наявності її права власності у спірному нерухомому майні.

Доводи заявника апеляційної скарги відносно того, що за надані нею грошові кошти здійснювався ремонт придбаного сторонами будинку та господарських споруд колегія суддів відхиляє, оскільки останньою надавалися грошові кошти на утримання майна, що перебувало в спільному користуванні сторін та заявниці апеляційної скарги. Крім того, за доведеності її участі в поліпшенні належного сторонам нерухомого майна, остання не позбавлена права ставити питання про відшкодування понесених нею витрат.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 серпня 2023 року.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина