01.09.2023 Єдиний унікальний номер 205/8911/23
Номер провадження: 2/205/3000/2023
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

01 вересня 2023 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Мовчан Д.В. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Маріупольської міської ради про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

29 серпня 2023 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Маріупольської міської ради про визнання права власності.

Фактично матеріали вказаного провадження були передані судді із канцелярії суду 30 серпня 2023 року.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за вказаним позовом, суд дійшов висновку, що таку позовну заяву слід залишити без руху, оскільки її подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.

Так само, відповідно до п.9 ч.1 ст.176 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В даному випадку, позивачі стверджують про те, вартість майна, право власності, на яке просить визнати суд, дорівнює нулю через те, що воно знаходиться на тимчасово окупованій території та фактично знищено.

Не оцінюючи доведеність та обґрунтованість вказаних позовних вимог на даній стадії судового провадження, суд вказує, що статтею 349 ЦК України визначено, що право власності на майно припиняється в разі його знищення. Однак, позивачі просять суд саме визнати на відповідне майно право власності на нерухоме майно, тобто заявляють вимогу матеріально-правого характеру, яка може розглядатись виключно щодо існуючого об`єкту матеріального світу. Таким чином, в силу вказаних вимог закону, така вимога класифікується виключно як вимога майнового характеру, оскільки передбачає набуття певного речового права саме на підставі судового рішення. У зв`язку із чим, така вимога обтяжується судовим збором виходячи з вартості майна, на яке просять позивач визнати відповідне речове право.

Наведені позивачами обставини також не є такими, що звільнюють останніх від сплати судового збору, оскільки не охоплюються відповідними підставим такого звільнення, які визначені ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно ч. 2 ст. 176 ЦПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Таким чином, враховуючи те, що вказаний позов містить вимоги майнового характеру, і позивачами визначено ціну позову 0 грн., що вочевидь не відповідає вартості майна, тому суд попередньо визначає судовий збір за вимогу майнового характеру у розмірі 3 000 грн.00 коп., у зв`язку з чим, позивачам слід сплатити судовий збір у вказаному розміру та надати суду квитанцію або інший документ, що підтверджує сплату судового збору надати до суду, або ж у разі обґрунтованих підстав для визначення ціни позову в іншому розмірі надати суду документ, підтверджуючий вартість спірного майна.

Щодо тверджень позивачів, про те, що вони звільненні від сплати судового збору, на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", оскільки є учасниками бойових дій, суд вказує про наступне.

Згідно із пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі N 545/1149/17 (провадження N 14-730цс19) зазначено, що "відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону N 3674-VI учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року N 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону N 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статтей 12, 22 Закону N 3551-XII. Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону N 3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі N 9901/311/19 (провадження N 11-795заі19) та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі N 490/8128/17 (провадження N К/9901/166/18, К/9901/30220/18)".

В даному випадку предметом позову є визнання право власності на об`єкт нерухомого майна.. Отже, позов у цій справі не стосується соціального і правового захисту учасників бойових дій. Відтак, по відношенню до заявленого позову, позивачі є платниками судового збору на загальних підставах та мають сплатити судовий збір у порядку та розмірі, визначених Законом України "Про судовий збір".

Згідно ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суд також роз`яснює позивачам, що відповідно до ч.3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 та 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивачі не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачевам.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Маріупольської міської ради про визнання права власності залишити без руху.

2. Встановити позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в мотивувальній частині ухвали, але не пізніше 10 (десять) днів із дня отримання ними копії ухвали.

3. Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, така позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку лише в частині визначення розміру судових витрат до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Д.В. Мовчан