ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6312/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Григораш Н.М.,

за участю:

представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

представника відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» - Серпелінової Н.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадженняу відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за отримані житлово-комунальні послуги.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач належним чином виконав перед відповідачами, своє зобов`язання щодо надання послуг з постачання централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: квартира АДРЕСА_1 , проте відповідачі, будучи споживачами вказаних послуг за даною адресою неналежним чином здійснюють їх оплату. У зв`язку із чим позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути солідарноз відповідачів заборгованість в розмірі 306 081 грн. 66 коп. та судовий збір.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16.11.2022 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14.02.2023 р. позов задоволено.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27.07.2023 р. заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14.02.2023 р. скасовано та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 06.09.2023 р. залучено до участі в справі в якості співвідповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».

Позивачем подано до суду нову редакцію позовної заяви, в якій просив суд:

- стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , заборгованість за отримані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з жовтня 2014 по 16.01.2019 у розмір 113 059 грн. 45 коп., інфляційну складову боргу у розмірі 25 289 грн. 92 коп. , 3 % річних у розмірі 6 218 грн. 84 коп.;

- стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за отримані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 17.01.2019 по 23.02.2022 у розмір 113 237 грн. 60 коп., інфляційну складову боргу у розмірі 11 867 грн. 02 коп. , 3 % річних у розмірі 5 068 грн. 55 коп.

02.10.2023 р. від представника відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову в частині вимог до ТОВ «Кредитні ініціативи». Зазначив, що хоча власником квартири АДРЕСА_1 було ТОВ «Кредитні ініціативи», споживачами послуг з постачання централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: в період з 17.01.2019 по 23.02.2022 були ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , тому останні є належними відповідачами у справі.

12.10.2023 р. представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій уточнив позовні вимоги, з урахуванням строків позовної давності та просив суд:

- стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 12.03.2017 по 16.01.2019 у розмірі 36 020 грн. 20 коп.; заборгованість за послуги з постачання гарячої води за період з 12.03.2017 по 16.01.2019 у розмірі 19 839 грн. 84 коп.; інфляційну складову боргу у розмірі 4 363 грн. 93 коп., 3 % річних у розмірі 1 339 грн. 76 коп.

- стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 17.01.2019 по 23.02.2023 у розмірі 80 303 грн. 60 коп.; заборгованість за послуги з постачання гарячої води за період з 17.01.2019 по 23.02.2023 у розмірі 32 934 грн. 10 коп.; інфляційну складову боргу у розмірі 11 867 грн. 02 коп. , 3 % річних у розмірі 5 068 грн. 55 коп.

02.11.2023 р. відповідач ОСОБА_3 подав заяву про застосування строку позовної давності.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заперечував щодо задоволення позову.

Представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» - Серпелінова Н.М. просила відмовити в задоволенні позову в частині вимог до ТОВ «Кредитні ініціативи».

Відповідач ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

Відповідно до ч.1 ст. 634Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

23.07.2014 р. в газеті «Хрещатик» № 103(4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення до відповідних житлово-експлуатаційних організацій або до ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ».

З матеріалів справи вбачається, що проект договору про надання ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» послуг централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 року № 111(4511).

Отже, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» забезпечує надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: будинок АДРЕСА_2 .

Відповідно до листа-відповіді Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 19.12.2022 р. №062/14-11884 (И-2022), вбачається, що з 12.10.2006 р. квартира АДРЕСА_1 належала відповідачу ОСОБА_3 на праві власності, на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 12.10.2006 р. (а.с.39-40,41-42).

За відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА», відповідач ОСОБА_1 зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 (а.с.33).

Відповідно до інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання, ОСОБА_3 з 24.07.2012 по 02.08.2022 був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 (а.с.33).

17.01.2019 р. право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ТОВ «Кредитні ініціативи», що підтверджується інформаційною довідкою від 29.08.2019 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. (а.с.87-91)

Таким чином, вбачається, що в період до 17.01.2019 р. власником квартири був ОСОБА_3 , який у вказаний період, разом з ОСОБА_1 , були споживачами житлово-комунальних послуг, зокрема, послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надавались позивачем за даною адресою.

Разом з тим, враховуючи, що з 17.01.2019 р. квартира на праві власності належить ТОВ «Кредитні ініціативи», останнє, починаючи з вказаної дати є споживачем житлово-комунальних послуг, зокрема, послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються позивачем за даною адресою.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №1875-ІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі за № 6-59цс13; висновки Верховного Суду/Касаційного цивільного суду у постанові від 10 грудня 2018 року у справі за № 638/11034/15)

Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач є споживачем комунальних послуг.

Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п.п. 18, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Відповідно до п.п. 37, 38, 39 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 р. № 690 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України

від 2 лютого 2022 р. № 85, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором. Споживач здійснює оплату спожитих послуг щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків затверджених Постановою Кабінету Міністрів Українивід 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги»№2189-VIII споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» №2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» №2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно з ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Щодо позовних вимог про солідарне стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 12.03.2017 по 16.01.2019 у розмірі 36 020 грн. 20 коп.; заборгованості за послуги з постачання гарячої води за період з 12.03.2017 по 16.01.2019 у розмірі 19 839 грн. 84 коп.; інфляційну складову боргу у розмірі 4 363 грн. 93 коп., 3 % річних у розмірі 1 339 грн. 76 коп., слід зазначити наступне.

За статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Тобто, обмежене строком давності право на позов у матеріальному розумінні означає право позивача на судовий захист протягом певного часу, поза межами якого цей захист, за загальним правилом, є неможливим.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до частини першої, п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

У частині першій статті 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважаться, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09,§ 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року установлено на всій території Україну карантин.

Дію карантину було неодноразово продовжено:

- з 22 травня до 31 липня 2020 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року №500;

- з 1 серпня до 19 грудня 2020 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року №641, враховуючи зміни, внесені постановами Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2020 року №760, від 13 жовтня 2020 року №956, від 9 грудня 2020 року №1236;

- з 19 грудня 2020 року до 30 квітня 2023 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року №1236, враховуючи зміни, внесені постановами Кабінету стрів України від 17 лютого 2021 року №104, від 21 квітня 2021 року №405, від 16 червня 2021 року №611, від 11 серпня 2021 року №855, від 22 вересня 2021 року №981, від 11 жовтня 2021 року №1066, від 20 жовтня 2021 року №1096, від 25 жовтня 2021 року №1102, від 24 листопада 2021 року №1240, від 29 листопада 2021 року №1237, від 2 грудня 2021 року №1246, від 15 грудня 2021 року №1336, від 29 грудня 2021 року №1407 від 30 грудня 2021 року №1432, від 30 грудня 2021 року №1435, від 12 січня 2022 року №1, від 9 лютого 2022 року №140, від 23 лютого 2022 року №229, від 11 березня 2022 року №249, від 18 березня 2022 року №311, від 19 березня 2022 року №318, від 26 березня 2022 року №369, від 26 березня 2022 року №372, від 29 квітня 2022 року №488, від 17 травня 2022 року №594, від 17 травня 2022 року №597, від 27 травня 2022 року №630, від 19 серпня 2022 року №928, від 23 грудня 2022 року №1423, від 4 лютого 2023 року №97.

Оскільки з 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, у т.ч. статтями 257, 258 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину, суд дійшов висновку, що трирічний строк позовної давності щодо вимоги позивача про стягнення заборгованості за період з 12.03.2017 по 16.01.2019 року не пропущений, оскільки на час подання позовної заяви в листопаді 2022 року такий строк був продовжений вищевказаним Законом.

Частиною 3 ст. 264 ЦК України визначено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Таким чином, судом встановлено, що позивач звернувся до суду з даним позовом в межах строку позовної давності.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що правовідносини, які передбачають обов`язок споживача оплатити фактично надані житлово-комунальні послуги та право замовника послуг вимагати відповідної плати, є за своєю правовою природою грошовим зобов`язанням, тому за прострочення його виконання підлягають застосуванню наслідки, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України щодо стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних від простроченої суми (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі за № 6-59цс13).

Статтею 541 ЦК України визначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно із ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» №2189-VIII дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо солідарного стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 12.03.2017 по 16.01.2019 у розмірі 36 020 грн. 20 коп.; заборгованості за послуги з постачання гарячої води за період з 12.03.2017 по 16.01.2019 у розмірі 19 839 грн. 84 коп.; інфляційної складової боргу у розмірі 4 363 грн. 93 коп., 3 % річних у розмірі 1 339 грн. 76 коп.,є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачами, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг.

Позовні вимоги про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ТОВ «Кредитні ініціативи» підлягають задоволенню частково, оскільки законом не передбачено одночасне солідарне стягнення з власника та користувачів квартири, а відтак суд приходить до висновку про стягнення з ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 17.01.2019 по 23.02.2023 у розмірі 80 303 грн. 60 коп.; заборгованості за послуги з постачання гарячої води за період з 17.01.2019 по 23.02.2023 у розмірі 32 934 грн. 10 коп.; інфляційної складової боргу у розмірі 11 867 грн. 02 коп. , 3 % річних у розмірі 5 068 грн. 55 коп.

Разом з тим, власник не позбавлений права звернення з регресним позовом до користувачів квартири, в порядку передбаченому ст.544 ЦК України

Відповідно до ст. 544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 610, 625 ЦК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 83, 89, 141, 265, 268, 279 ЦПК України

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20) заборгованість за послуги з централізованого опалення за період у розмірі 36 020 грн. 20 коп.; заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 19 839 грн. 84 коп.; інфляційну складову боргу у розмірі 4 363 грн. 93 коп., 3 % річних у розмірі 1 339 грн. 76 коп.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, 21) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20) заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 80 303 грн. 60 коп.; заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 32 934 грн. 10 коп.; інфляційну складову боргу у розмірі 11 867 грн. 02 коп. , 3 % річних у розмірі 5 068 грн. 55 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 480 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20) судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 480 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, 21) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20) судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 1 918 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА