_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/4441/23
Провадження № 2/947/1452/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2023 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

за участю секретаря судового засідання - Тіщенка О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, суд -

ВСТАНОВИВ:

07.02.2023 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Івановою Г.С., в якій позивач просить стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 28 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 ; стягнути з ОСОБА_2 на її користь додаткові прогнозовані витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 6800,00 грн. щомісячно; стягнути з ОСОБА_2 судові витрати за попереднім розрахунком на правничу допомогу, що складають 30 000,00 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2023 року вказану цивільну справу передано судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 23.02.2023 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами.

Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін.

21.03.2023 року відповідачем ОСОБА_2 до суду було подано відзив на позовну заяву, яким позовні вимоги було визнано частково./а.с.104,т.1/

13.04.2023 року представником позивача адвокатом Івановою Г.С. було подано відповідь на відзив. Крім того, представником позивача неодноразово подавались клопотання про витребування доказів від 13 банківських установ щодо інформації про наявність на ім`я відповідача усіх відкритих чи закритих рахунків, та рух коштів (надходження, пересилання та зняття грошових коштів), які судом було задоволено частково.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.128, 131 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась, в її інтересах з`явилась адвокат Іванова Г.С., яка позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Тесленко В.Г. до судового засідання не з`явились, належним чином повідомлялись, надали письмові пояснення, в яких зазначили правову позицію відповідача, позов визнали частково, не заперечували сплачувати аліменти в розмірі 4000 грн., в іншій частині позову просили відмовити та розгляд справи провести за їх відсутністю.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.

Суд, дослідивши матеріали справи,заслухавши представника позивача, приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони 15.09.2007 року уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м.Одесі, актовий запис № 880.

Від спільного шлюбу у сторін народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 22.12.2009 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 2318, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.23/.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 01.07.2021 року по справі № 947/14112/21 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано за взаємною згодою сторін, та визначено місце проживання неповнолітнього сина разом з матір`ю./а.с.21/

Законодавством України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч.1ст.141 СК України).

Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.ст.180, 181ч.3, 183ч.1 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, інші обставини, що мають істотне значення, частка заробітку (доходу) матері, батька, що стягується як аліменти на дитину, визначається судом.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Суд зауважує про те, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зокрема у віці від 6 до 18 років гарантований мінімальний розмір становить 1416,50 грн., відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей у віці від 6 до 18 років становить 2833 грн.Тому, розмір аліментів на дитину має узгоджуватись із вказаними сумами.

Один з батьків, який проживає окремо від дитини, може добровільно сплачувати аліменти. У такому випадку їх розмір визначається за домовленістю батьків. У разі, якщо ж він ухиляється від свого обов`язку утримувати дитини, інший з батьків може подати позов до суду про примусове стягнення аліментів.

У такому випадку аліменти на дитину присуджуються або у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СКУ).

При цьому той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на: одну дитину 1/4, на двох дітей 2/3, на трьох і більше дітей 1/2 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183 СКУ).

Таким чином, максимальний розмір аліментів на дитину відповідного віку становить розмір не більше 10 прожиткових мінімумів, та складає суму - 28330 грн.

Із позову вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини саме максимальний розмір аліментів 28000 грн., мотивуючи тим, що відповідач проблем зі здоров`ям не має, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків на утриманні немає, позивач є засновником та учасником приватних підприємств, отримує дохід від володіння корпоративним правами, має об`єкти нерухомого майна на праві власності та транспортні засоби, має банківські рахунки, тому повинен сплачувати аліменти у максимальному розмірі, також просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини додаткові прогнозовані витрати у розмірі 6800 грн., що разом з аліментами становить суму - 34800 грн. щомісячно. (28000 грн.+6800грн.= 34800 грн.) .

Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, відповідач ОСОБА_2 , будучи батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зобов`язаний брати участь в його вихованні та утриманні до досягнення ним повноліття.

У відповідності до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, розмір доходів відповідача, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

У судовому засіданні позивач не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина, однак позов просив задовольнити частково та стягнути аліменти в розмірі 4000 грн., вважає розмір аліментів в сумі 28000 грн. надмірно завищеним, звертає увагу на факт знаходження на його утриманні дружини, малолітньої доньки та непрацездатної матері, та у зв`язку з військовим станом відсутності прибутків від господарської діяльності, крім того, не заперечує надавати грошові кошти для проведення сину у разі необхідності лікування чи реабілітації у зв`язку з діагнозом сколіоз спини, але вважає не доказаними належними доказами додаткові прогнозовані витрати щомісячно у розмірі 6800 грн., які було заявлено позивачем до стягнення, тому просить відмовити. Також, просить відмовити позивачу у стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 30000 грн., як таких, що не знайшли свого доказового підтвердження у судовому засіданні.

У судовому засіданні судом були встановлені наступні обставини

- відповідач ОСОБА_2 з 08.04.2022 року знаходиться в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , актовий запис № 538 від 08.04.2022 року. Від даного шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Крім того, на фактичному утриманні відповідача, окрім дружини та доньки, знаходиться непрацездатна пенсіонер - матір ОСОБА_6 , 1959 року народження, яка отримує пенсію за віком./а.с.118-122/

- відповідно довідки військово-лікарської комісії від 01.02.2023 року № 5 відповідач ОСОБА_2 має хвороби, відповідно до змісту військового квитку серії НОМЕР_2 , внаслідок чого визнаний непридатним до військової служби./а.с.115/

- відповідач ОСОБА_2 був одним із засновників (учасників) підприємства «Грін Карго Шиппінг» з 2012 року, працює на посаді директора підприємства, проте на теперішній час підприємство не працює у зв`язку з його збитковістю, останнє нарахування заробітної плати відповідачу було здійснено у лютому 2022 року, що підтверджується відповідними довідками підприємства./а.с.123-124/

- відповідач ОСОБА_2 отримав дохід від продажу корпоративних прав ПП «Теслер Україна» - 50000 грн. та ПП «Бласко» - 500 грн., відповідно договору купівлі-продажу від 22.07.2022 року, що підтверджено відповідними доказами./а.с.125/

- відповідно ухвали Київського районного суду м.Одеси від 01.07.2021 року (справа № 947/14117/21) було затверджена мирова угода та здійснено поділ майна, що було об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Визнано за відповідачем ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0600 га та об`єкт незавершеного будівництва, загальною площею 490,1 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення, площею 11,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 ; два автомобіля, марки «Ford», 2018 та 2017 року випуску; корпоративні права ПП «Грін Карго Шиппінг», ПП «Теслер Україна». Визнано за позивачем ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, загальною площею 257,6 кв.м. та земельну ділянку, площею 0,0718 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , нежитлове приміщення, площею 16,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , автомобіль марки «Mersedes-Benz», 2008 року випуску та грошові кошти./а.с.135/.

Зокрема, на виконання ухвали суду відповідачем ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було сплачено грошову суму в загальному розмірі 45 000 доларів США, що вбачається із копії розписок про отримання грошей./а.с.140-141/

Відповідно до інформації банків, яка є в матеріалах справи, у відповідача ОСОБА_2 більшість банківських рахунків, відкритих на його ім`я, було закрито до лютого 2023 року, проте існують грошові кошти на рахунках АТ «Приватбанк» в розмірі 55000 грн., 840 доларів США та в АТ «Універсал банк» в розмірі 38000 грн.

Відповідач у судовому засіданні пояснив, що фактично колишня дружина має бізнес, декілька торгових марок, має багато сертифікатів, матеріально та житлом забезпечена, за взаємною згодою було розподілено спільне нажите майно, крім того відповідач, в тому числі й на утримання сина сплатив грошову суму в розмірі 45 000 дол.США. Позивач здійснює значні витрати, оскільки придбає брендові речі, проходить обстеження в приватних медичних закладах, тобто і після розлучення позивач залишилась заможньою жінкою.

Також, відповідач пояснив, що після поділу майна у 2021 році, ним було продано земельну ділянку, на якій знаходиться об`єкт незавершеного будівництва, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та на отримані від продажу грошові кошти придбано майно для його нової сім`ї. Нежитлові приміщення, розташовані у АДРЕСА_2 , внаслідок війни в оренду не здаються. Крім того, у зв`язку з військовим станом, не працюють контейнерні перевозки у портах, що було його основної діяльністю, внаслідок чого майновий стан відповідача погіршився та відсутні будь-які прибутки.

В матеріалах справи є довідка ОК «Середньофонтанській 19-А» від 10.04.2023 року, з якої вбачається, що кооператив не має інформації щодо здачі в оренду ОСОБА_2 нежитлових приміщень, будь-яких витягів з Державного реєстру нерухомого майна щодо реєстрації догорів оренди суду не надано, квитанції про сплату комунальних послуг свідчать про належне утримання власником нерухомості./а.с.4-28,т.2/

З приводу пояснень відповідача про те, що грошові кошти в розмірі 45 000 дол. США було передано позивачу в тому числі на утримання їх дитини, суд зазначає, що дійсно в ухвалі суду про затвердження мирової угоди, саме в п.3,4,5 йдеться про грошові кошти та права і обов`язки відносно дитини, але суд вважає, що даною ухвалою фактично було вирішено питання розподілу сумісного майна, якщо і були домовленості про передачу вказаних грошей в тому числі і на утримання дитини, про що наполягав в судовому засіданні позивач, то вони не знайшли свого відображення в ухвалі суду./а.с.137/ .

Суд дослідивши позовну заяву, вважає, що розмір витрат на дитину щодо харчування, навчання, придбання одягу, лікування, фактично не підтверджено будь-якими належними та допустимими доказами, з яких міркувань виходила представник позивача визначаючи суму в розмірі 45450 грн. на придбання одягу та взуття дитині, подану у таблиці про розрахунок бажаної кількості та вартості одиниць одягу та взуття, складеною на розсуд позивача без надання жодних квитанцій або банківських чеків з приводу придбання речей та їх вартості; представник позивача також зазначила на свій розсуд витрати на харчування дитини в розмірі 5000-6000 грн. в місяць, залежно від сезону та вибору продуктів харчування; крім того з яких міркувань виходила представник позивача про необхідність у зв`язку зі станом здоров`я дитині оформити медичне страхування в розмірі 10 000 грн.; також не зрозуміло зазначення у позові витрат на транспорт для дитини, для транспортування до школи, це послуги таксі або витрати на бензин; також доводи про те, що дитина комунікабельна та веде активне соціальне життя, тому позивачу необхідно робити внески у фонд школи та класу, подарунки для вчителів та однокласників, витрати сина на дні народження друзів, відвідування концертів, виставок, розважальних центрів, кишенькові гроші, придбання гаджетів та інше, взагалі не відноситься до складу аліментів./а.с.7-10,т.1/

Крім того, суд зауважує, що батьки дитини повинні узгоджувати між собою придбання одягу, взуття, навчання, лікування тощо, якщо ці витрати є значними, дороговартісними, тобто один із батьків дитини не може одноособово приймати рішення щодо придбання коштовних товарів чи лікування, а потім ставити питання щодо стягнення грошей з іншого батька.

Суд вважає, в даному випадку обидва батьки мають матеріальну спроможність утримувати дитину, надавати її належне виховання та створювати умови для її фізичного, інтелектуального, культурного та соціального розвитку.

Зокрема, у судовому засіданні відповідач не заперечував придбавати конкретний одяг або взуття для дитини по необхідності, відповідач не заперечував особисто здійснювати, у встановлених лікарями обсягах, всі необхідні дії пов`язані з діагностуванням або лікуванням дитини, здійснювати участь у інших витратах на дитину, документально підтверджених позивачем у розмірі частини, але на даний час вважає, що додаткові прогнозовані витрати в майбутньому не мають доказового підтвердження, тому просить відмовити у їх стягненні.

Твердження представника позивача про те, що відповідач має приховані доходи, в силу ст. 81 ч.6 ЦПК України, безпідставні через те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Що стосується вимог позову про стягнення додаткових витрат на дитину суд зазначає наступне.

Представник позивача зазначає, що дитина має певні проблеми зі здоров`ям та потребує дороговартісних медичних обстежень, корекційних занять зі спеціалістами.

У зв`язку з потребою покращити здоров`я, дитина потребує додаткових витрат на лікування, позивач не в змозі самостійно утримувати сина та повністю забезпечити необхідні витрати на лікування дитини, тому просить стягнути з відповідача додаткові прогнозовані витрати у розмірі 6800 грн. щомісячно.

В обґрунтування стану здоров`я дитини було надано Консультативний висновок дитячого хірурга ортопеда-травматолога Медичній дім «Odrex» від 18.01.2023 року, з якого вбачається, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (13 років) має діагноз ідіоматичний S подібний сколіоз та надано рекомендації - ЛФК, масаж, плавання, рентгенограма грудо-поперекового відділу хребта./а.с.45/

В матеріалах справи на а.с.46-48,т.1 є роздруківки цін на послуги та консультації лікарів, проте невідомо, який медичний заклад надає ці послуги та станом на яку дату, крім того у медичному висновку Медичній дім «Odrex» від 18.01.2023 року дитині ОСОБА_7 зазначено наступні рекомендації - ЛФК, масаж, плавання, рентгенограма хребта, будь-яких інших рекомендацій щодо звернення до вертебролога, або здійснення корекції хребта у вигляді мануальної терапії лікарем не встановлено, також не зазначено за допомогою якої методики здійснювати заняття ЛФК на профілакторі ОСОБА_8 , методики Бубновського або заняття з тренажером Гліссона, оскільки з роздруківок вбачаються ціни саме на такі медичні послуги. Також, у роздруківці зазначено різні види, тривалість та вартість масажу, однак із медичного висновку не вбачається конкретний вид та тривалість масажу. / а.с.46-48,т.1/

На підставі зазначеного, суд не може прийняти як належний доказ роздруківки цін на медичні послуги, та вважає, що позивачем не доказано конкретний вид реабілітації для дитини, її тривалість та вартість, відсутні будь-які квитанції по оплаті вказаних послуг, крім того суд зазначає, що вказані медичні послуги (масаж, лфк та рентгенограму) також надаються в поліклініці за місцем проживання.

Крім того, у позові зазначено, що дитині рекомендовано відвідувати заняття з плавання, та зазначено, що середня вартість відвідання одного заняття плавання з тренером коштує 600 грн., середня вартість місячного абонементу відвідання занять з плавання для дитини становить 5000 грн. Вартість на рік становить 60 000 грн. Будь-яких документальних доказів на підтвердження зазначених обставин щодо занять по плаванню та їх вартості, суду не надано.

Також, представник позивача у позові робить наступний висновок, що додаткові прогнозовані витрати на лікування дитини становлять 74 800 грн. на рік, що складаються з 60 000 грн. курс плавання на рік; курс по 10 занять два рази на рік ЛФК по 345 грн., що складає 6900 грн. та курс масажу 10 процедур два рази на рік по 395 грн., що складає 7900 грн. (60 000+6900+7900=74 800грн., що становить на місяць 6200 грн.). При цьому, у прохальній частині позову просить стягнути з відповідача додаткові прогнозовані витрати щомісячно у розмірі не 6200грн., а 6800 грн./а.с.10/.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, чи хворобою, каліцтвом тощо). Частиною другою даної статті встановлено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

В правовій позиці Верховного Суду України, висловленій 24 лютого 2016 р. у справі № 6-1296цс15, зазначено, що виходячи з аналізу ст.185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів на аліменти, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

Таким чином, доведенню підлягає наявність у дитини здібностей, талантів, хронічної хвороби чи каліцтва, що є особливими обставинами і є підставою для стягнення з іншого із батьків додаткових витрат.

Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини відповідно до загальноприйнятих норм у суспільстві, а ні з метою поліпшення матеріального стану особи, на користь якої стягнуто аліменти. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові.

Досліджуючи вимоги позивача в частині стягнення з відповідача в порядку ст. 185 СК України, додаткових витрат, суд зауважує, що до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина є інвалідом, страждає на тяжку /хронічну/хворобу, є калікою. Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними належними медичними документами - висновками МСЕК, довідками медичних закладів та іншими документами, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, інвалідність, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Наявність таких особливих обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

В якості доказів позивачем надано рекомендації консультативного висновку дитячого хірурга ортопеда-травматолога Медичній дім «Odrex» від 18.01.2023 року, з якого вбачається, що дитина має діагноз ідіоматичний S подібний сколіоз.

Надання позивачкою лише консультативного висновку, без жодних медичних документів, не свідчать про те, що дитина потребує додаткових витрат на лікування, вищевказаний документ, є неналежним доказом для підтвердження додаткових витрат, оскільки в консультативному висновку зазначено лише оцінка фізичного стану дитини та загальні рекомендації щодо їх усунення, що можуть стосуватися будь-якої дитини у неповнолітньому віці, однак без детального обстеження дитини, суд не має можливості встановити наявність конкретного діагнозу, пов`язаного з тяжкою хронічною хворобою, діагноз якої мав би бути підтверджений висновком ВКК, виписками із історії хвороби дитини, витратами на спеціальний медичний догляд, довідками медичного закладу про вартість медичних послуг, скріплених печатками.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину в сумі 6800 гривень не знайшли свого підтвердження, оскільки позивачем не надано доказів того, що ці витрати викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), що є підставою для відмови в їх задоволенні.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 30 000 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній /орієнтований/ розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Насамперед слід зауважити, що процесуальний алгоритм доведення розміру витрат на професійну правову допомогу передбачає подання стороною судового процесу: попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат разом із першою заявою по суті спору відповідно до статей 134 ЦПК України; доказів понесення судових витрат до закінчення судових дебатів або, за попередньою заявою, протягом 5 днів після ухвалення судового рішення, у порядку, передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК України, що фактично не було здійснено представником позивача.

При цьому, відповідно до позиції Верховного Суду, витрати сторони судового процессу на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Тобто, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи).

Представником позивача на підтвердження витрат на правничу допомогу було надано наступні документи - Договір про надання правничої допомоги № 26/12/2022 від 26.12.2022 року, ордер на надання правничої допомоги № 1221216 від 28.01.2023 року, прибутковий касовий ордер від 26.12.2022 року.

Судом встановлено, що представником позивача не надано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат разом із першою заявою по суті, не надано детального опису конкретних послуг, що надані позивачу, з зазначенням їх вартості та витраченого часу, відсутній акт прийому-передачі виконаних робіт адвокатом.

Крім того, суд вважає, що адвокатом не надано оформленого у встановленому законом порядку документу, що свідчить про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи), оскільки прибутковий касовий ордер від 26.12.2022 року, який є в матеріалах справи, є неналежним та недопустимим доказом.

Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

На підставі викладеного, суд вважає, що вимога про стягнення витрат на правничу допомогу є необґрунтованою, розмір судових витрат, які складаються з витрат пов`язаних на правничу допомогу у розмірі 30 000 грн. є недоведеним, оскільки суду не надано належних документів на підтвердження робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках даної справи, їх вартість та специфікації витраченого часу адвоката, акту-прийому передачі, тощо) та з огляду на те, що стороною відповідача не було дотримано вимог ч.8 ст.141 ЦПК Українищодо подання доказів розміру витрат на правничу допомогу до закінчення судового засідання у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення справи сторона зробила про це відповідну заяву, тому у задоволенні вказаної заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення аліментів в розмірі 28 000,00 грн. підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. щомісячно з подальшою індексацією з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 07.02.2023 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В решті позовних вимог про стягнення аліментів, додаткових витрат в сумі 6800 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 30 000 грн. суд відмовляє за недоведеністю.

Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому стягнення аліментів слід рахувати з 07.02.2023 року.

При цьому суд зазначає, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітньої дитини.

Крім того, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно п. 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Тому, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 187, 211, 259, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, ст.ст. 180, 182, 184, 185 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ), аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 /чотири тисячі/ гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду 07.02.2023 року та до досягнення ним повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОПП НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір у розмірі 1073 /одна тисяча сімдесят три/ гривень 60 копійок.

Відповідно до ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк на оскарження обчислюється з дати складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 01.08.2023 року.

Суддя Гниличенко М. В.