Справа № 274/7221/19 Провадження № 2-др/274/4/23
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
05.09.23 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвент"
проухвалення додаткового рішення
у цивільній справі за позовомОСОБА_1 , представником якого є ОСОБА_2 ,
до1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк", 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвент", представником якої є Костюченко І.В.,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:ОСОБА_3 ,
провизнання припиненими зобов`язань за кредитним договором, визнання припиненою іпотеки та скасування заборони на відчуження,
Ухвалою від 15.11.2019 р. позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі (т. 1, а. с. 22).
01.02.2022 р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвент" (далі Товариство) надійшла заява про те, що докази на підтвердження розміру сплачених ним судових витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі (т. 1, а. с. 212).
Подання такої заяви передбачено статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до частини восьмої якої розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Рішенням від 04.08.2022 р. у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено (т. 2, а. с. 39 40).

09.08.2022 р. Товариство подало заяву про долучення доказів про понесення витрат на правову допомогу та ухвалення додаткового рішення, яка надійшла 15.08.2022 р. (т. 2, а. с. 46 57), тобто докази сплати Товариством судових витрат подані у межах строку, встановленого частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України.

У заяві Товариство просить, зокрема, ухвалити додаткове рішення про стягнення на його користь з ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, у розмірі 24 000,00 грн., посилаючись на те, що ці витрати підтверджуються доданими до заяви доказами.

Ухвалою від 05.09.2022 р. розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення було призначено на 04.10.2022 р. о 14:00 (т. 2, а. с. 59).

У зв`язку з надходженням від ОСОБА_1 апеляційної скарги на рішення від 04.08.2022 р. справа була надіслана до Житомирського апеляційного суду, що підтверджується листом Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12.09.2022 р. (т. 2, а. с. 68), та повернулась до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області 02.03.2023 р., що підтверджується відповідною відмітною на листі Житомирського апеляційного суду від 23.02.2023 р. (т. 2, а. с. 74).

Постановою Житомирського апеляційного суду від 26.12.2022 р. рішення від 04.08.2022 р. залишено без змін (т. 3, а. с. 28 30).

На виконання ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.02.2023 р. справа була надіслана до Верховного Суду, що підтверджується листом Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02.03.2023 р. (т. 3, а. с. 114).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.06.2023 р. рішення від 04.08.2022 р. та постанову Житомирського апеляційного суду від 26.12.2022 р. залишено без змін (т. 3, а. с. 128 134).

З Верховного Суду до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області справа надійшла 10.07.2023 р., що підтверджується відповідною відмітною на листі Верховного Суду від 05.07.2023 р. (т. 3, а. с. 13).

Відсутність справи у Бердичівському міськрайонного суді Житомирської області перешкоджала розгляду заяви Товариства про ухвалення додаткового рішення, через що розгляд заяви здійснюється 05.09.2023 р.

ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні заяви Товариства, посилаючись на те, що поданий Товариством відзив не місить попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат, матеріали справи не містять письмової заяви Товариства, поданої до закінчення судових дебатів, про подання доказів понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення, заява про ухвалення додаткового рішення не містить доказів її надіслання ОСОБА_1 .

Розглядаючи заяву Товариства про ухвалення додаткового рішення, Суд виходить з такого.

Статтею 246, пунктом 3 частини першої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Посилання ОСОБА_1 на те, що матеріали справи не містять письмової заяви Товариства, поданої до закінчення судових дебатів, про подання доказів понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення, є безпідставним та спростовуються відповідною заявою Товариства (т. 1, а. с. 212), про що вже зазначалось Судом вище.

Посилання ОСОБА_1 на те, що відзив Товариства не місить попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат, підтверджується змістом відповідного відзиву (т. 1, а. с. 195 198).

Згідно з частинами першою та другою статті 134 Цивільного процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Частиною другою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Пунктом 8 частини третьої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що відзив повинен містити: попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Тобто відзив є першою заявою відповідача (Товариства) по суті спору (справи) та повинен містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Як зазначено вище, відзив Товариства такого розрахунку не містить.

Разом з тим, як випливає зі змісту наведеної раніше частини другої статті 134 Цивільного процесуального кодексу України, суд має право, а не обов`язок відмовити стороні у відшкодуванні судових витрат у разі неподання нею попереднього розрахунку суми судових витрат.

Суд вважає, що саме лише неподання Товариством попереднього розрахунку суми понесених ним судових витрат не є достатньою підставою для повної відмови у відшкодуванні цих витрат, проте ця обставина у певних випадках може бути врахована Судом під час вирішення питання визначення розміру вказаних витрат, зокрема, якщо такі витрати є явно завищеними, необґрунтованими тощо.

Щодо посилання ОСОБА_1 на те, що заява про ухвалення додаткового рішення не містить доказів її надіслання йому, як це передбачено статтею 183 Цивільного процесуального кодексу України, Суд зазначає, що воно є помилковим, так як абзацом другим частини другої цієї статті визначено, що до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Тобто докази надіслання (надання) заяви іншим учасником справи мають додаватись до, зокрема, заяв, які подаються виключно на стадії виконання судового рішення.

Між тим, заява Товариства про ухвалення додаткового рішення не є заявою, яка подається на стадії виконання судового рішення (такими документами є документи, передбачені розділами VI "ПРОЦЕСУАЛЬНІ ПИТАННЯ, ПОВ`ЯЗАНІ З ВИКОНАННЯМ СУДОВИХ РІШЕНЬ У ЦИВІЛЬНИХ СПРАВАХ ТА РІШЕНЬ ІНШИХ ОРГАНІВ (ПОСАДОВИХ ОСІБ)" та VI "СУДОВИЙ КОНТРОЛЬ ЗА ВИКОНАННЯМ СУДОВИХ РІШЕНЬ" Цивільного процесуального кодексу України, зокрема, заяви про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, заяви про відстрочення і розстрочення виконання рішення, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення, подання про оголошення розшуку боржника або дитини, привід боржника).

За таких обставин Суд вважає за можливе та необхідне ухвалити додаткове рішення щодо питання про судові витрати.

Відповідно до частинам першої четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено, що між Адвокатським об`єднанням "Левицький та партнери" (далі Об`єднання) та Товариством укладено договір про надання правової допомоги від 24.01.2020 р., погоджено замовлення на надання правової допомоги від 12.10.20202 р. у даній справі, яке є невід`ємною частиною договору (т. 1, а. с. 215 219, т. 2, а. с. 47 51, 52).

Товариством не подано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатами Об`єднання, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та, як вказувалось раніше, у відзиві Товариства не зазначено попереднього розрахунку суми понесених ним судових витрат.

Разом з тим, з наданого Товариством акту виконаних робіт від 09.08.2022 р., підписаного Об`єднанням та Товариством, вбачається, що адвокатами Об`єднання для Товариства була виконана така робота (надані послуги): подання апеляційної скарги на ухвалу від 23.09.20220 р. вартістю 2 100,00 грн., подання заяви про заміну сторони правонаступником вартістю 1 400,00 грн., підготовка відзиву на позовну заяву вартістю 5 600,00 грн., збір та направлення оригіналів документів на виконання ухвали від 08.02.2022 р. вартістю 2 800,00 грн., участь у трьох судових засіданнях вартістю 2 100,00 грн., тобто загальною вартістю 14 000,00 грн. (т. 2 а. с. 53).

Надання цих робіт (послуг) адвокатами Об`єднання підтверджується матеріалами справи.

Крім того, у цьому актів міститься посилання на винагороду (гонорар успіху) 10 000,00 грн.

Розглядаючи питання щодо стягнення "гонорару успіху", Суд враховує правовий висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, наведений у постанові від 15.09.2022 р. у справі № 915/294/21, та виходить з такого.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат (відшкодування їх за рахунок іншої сторони) у формі "гонорару успіху", Суд повинен виходити не з договору між Об`єднанням та Товариством, який створює саме для них права та обов`язки, та погодженого ними розміру гонорару, а й з пропорційності цих витрат фактично понесеним судовим витратам, безпосередньо пов`язаним з розглядом справи, які визначені Об`єднанням та оцінені Судом, зокрема з точки зору складності цієї справи та розумної необхідності цих судових витрат для даної справи. Адже саме розмір витрат, понесених Товариством на фактично надані реальні та неминучі послуги на правничу допомогу, і саме з метою досягнення певного правового результату вирішення конфлікту сторін відмови ОСОБА_1 у задоволенні позову, кореспондується з витратами, які має право відшкодувати на свою користь Товариство як судові витрати, понесені ним на сплату гонорару успіху, за рахунок ОСОБА_1 .

Отже, за результатами розподілу судових витрат в формі "гонорару успіху" не можуть бути стягнуті грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн., що складає 71,43% вартості фактично понесених судових витрат на професійну правничу допомогу (14 000,00 грн.), оскільки це не відповідає критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також принципам справедливості та пропорційності.

Враховуючи наведене та визначені статтею 137 Цивільного процесуального кодексу України критерії для здійснення розподілу судових витрат, безпосередньо та причинно пов`язаних з розглядом справи, Суд доходить до висновку, що розумним та справедливим у даному випадку буде віднесення на ОСОБА_1 витрат у формі "гонорару успіху" у розмірі 4 666,67 грн.

Приймаючи до уваги наведене, Суд вважає, що загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу має становити 18 666,67 грн. (14 000,00 + 4 666, 67 грн.).

На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_1 на користь Товариства у якості відшкодування судових витрат підлягають стягненню грошові кошти у загальному розмірі 18 666,67 грн., що являють собою витрати на професійну правничу допомогу, тобто заява Товариства задовольняється Судом частково.

Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265, 270 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвент" (м. Київ, вул. Панаса Мирного, 28-А, оф. 151, ) про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до нього та Товариства з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк", (м. Київ, бульв. Лесі Українки, 26, ) задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвент" у якості відшкодування судових витрат грошові кошти розмірі 18 666,67 грн.

3. В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут