Справа № 739/1759/23
Провадження № 2/739/319/23
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

23 серпня 2023 року м. Новгород-Сіверський

Суддя Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області Іващенко І.К., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

23 серпня 2023 року до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

При автоматичному розподілі головуючим по справі № 739/1759/23 визначено суддю Іващенко І.К.

Проте, зазначена позовна заява не відповідає вимогам, встановленим ст.175,177 ЦПК України, а тому є підстави для залишення її без руху відповідно до ч. 1 ст.185 ЦПК України з метою усунення недоліків.

Так, відповідно до п. 5 ч. 3ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

За змістом ст. 83 ЦПК України, докази додаються разом з поданням до суду позовної заяви. Крім того, за вимогами ч.5ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Із поданих ОСОБА_1 матеріалів вбачається, що відповідачем за позовом є ОСОБА_2 - громадянин Іраку.

Приписами ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Ч. ч. 1, 2 ст. 498 ЦПК України передбачає звернення суду України із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави. У разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» закріплено, що припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

У свою чергу, згідно зі ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним.

Подана позивачем позовна заява не містить викладу обставин, які б дозволяли суду визначити Закон, відповідно до якого буде проводитися розірвання шлюбу.

Стаття 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначає загальні правила підсудності судам України справ з іноземним елементом.

Згідно ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Згідно із ч. 9, 10 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Натомість ОСОБА_1 звернувшись до суду з позовом до відповідача, який є підданим/громадянином іншої держави, місце проживання/перебування якого невідоме, не обґрунтувала підсудність даного позову Новгород-Сіверському районному суду Чернігівської області. А саме позивач не вказала на наявність або відсутність малолітніх або неповнолітніх дітей на її утриманні, не надала доказів щодо стану здоров`я або наявності інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача, не надано угоди, яка б свідчила про домовленість подружжя щодо розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них, а також відсутні будь-які відомості про місце знаходження майна відповідача або останнє відоме зареєстроване місце його проживання чи перебування на території України, зокрема на території, на яку поширюється юрисдикція Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області.

Позивач взагалі не вказує у позовній заяві останнє відоме місце проживання відповідача, з у рахуванням положень ч. 9 ст. 28 ЦПК України (щодо розгляду та вирішення спору за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи)).

Отже, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості для застосування альтернативної підсудності за вибором позивача та відомості щодо останнього відомого зареєстрованого місця проживання відповідача та місцезнаходження його майна, суд позбавлений можливості розглядати вказаний позов в межах альтернативної підсудності.

Підстави для розгляду справи за загальними правилами підсудності (ст.27 ЦПК України) в суду також відсутні.

Крім того, слід звернути увагу позивача, що відповідно до ст.106 СК України, подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу.

Також, позивачем не виконано вимогу п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦК України, так як позивачем не надано підтвердження відсутності у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави справи із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених в статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. ст.177,185,260,261 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду, позивачу - ОСОБА_1 надати строк до п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, в іншому випадку позовну заяву буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.К. Іващенко