ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/193/22 Номер провадження 22-ц/814/4092/23Головуючий у 1-й інстанції Коновод О.В. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Прядкіної О.В., Чумак О.В.

імена (найменування) сторін:

позивач: Акціонерне товариство «Кредобанк»

відповідач: ОСОБА_1

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Чубенко Жанни Анатоліївни

на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 09 червня 2023 року, постановлене суддею Коновод О.В.

по справі за позовом Акціонерного товариства "Кредобанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2022 року представник АТ "Кредобанк" звернувся до суду із вказаним позовом та просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 171687,85 грн. та понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що 12.04.2019 року між Акціонерним товариством "Кредобанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 23574/2019, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати у власність позичальнику грошові кошти у розмірі 248720,85 грн. до 11.04.2026 року на наступні цілі: - для здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки PEUGET , модель 301, дата випуску 2019 р. № кузова НОМЕР_1 , укладеного між позичальником та ПП "Авто-Шанс"; - для оплати страхування від нещасних випадків в сумі 7220,85 грн.

Банк свої зобов?язаня за кредитним договором виконав в повному обсязі.

20.04.2019 року для забезпечення виконання зобов?язань за кредитним договором між позичальником та банком був укладений договір застави № 395.

Відповідно до п. 1.2 Договору застави предметом застави є рухоме майно автомобіль PEUGET, модель 301, дата випуску 2019 р. № кузова НОМЕР_1 .

Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору № 23574/2019 від 12.04.2019 року станом на 13.01.2022 р. заборгованість ОСОБА_1 становить 171687,85 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту -171687,85 грн.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 09 червня 2023 року позов Акціонерного товариства "Кредобанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Кредобанк" заборгованість за кредитним договором № 23574/2019 від 12.04.2019 року у розмірі 105350,75 грн. та судові витрати у сумі 2575,32 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 13.01.2022 виникла заборгованість у сумі 171687,85 грн.

Враховуючи, що з моменту відкриття провадження у справі відповідач частково погасила заборгованість у сумі 66337,10 грн., тому суд прийшов до висновку про стягнення з останньої залишку заборгованості за кредитним договором у сумі 105350,75 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила представника ОСОБА_1 адвоката Чубенко Жанни Анатоліївни, просила скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги її посилання на поважність причин виникнення заборгованості, а саме довготривалі проблеми зі здоров`ям, що супроводжувалися дороговартісним лікуванням, а також факт втрати роботи.

Вказала, що визначена судом заборгованість у сумі 105350,75 грн. є непідйомною для одночасної (одноразової) виплати.

Від представника АТ «Кредобанк» адвоката Павленко С.В. до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 12.04.2019 року між Акціонерним товариством "Кредобанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 23574/2019, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати у власність позичальнику грошові кошти у розмірі 248 720,85 грн. до 11.04.2026 року для здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки PEUGET , модель 301, дата випуску 2019 р. № кузова НОМЕР_1 , укладеного між позичальником та ПП "Авто-Шанс" та оплати страхування від нещасних випадків в сумі 7220,85 грн. (т.1, а.с. 17-19).

Відповідно до п. 3.2 кредитного договору за користування кредитом встановлюється змінювана процентна ставка на умовах визначених цим розділом.

Пунктом 3.3 кредитного договору на момент укладення цього договору сторонами обумовлено значення змінюваної процентної ставки на перший період дії ставки, надалі первинна процентна ставка в розмірі 12,99 % річних. Починаючи з другого та всіх наступних періодів дії ставки проценти за користування кредитом сплачуються відповідно до встановленого для цих періодів значення змінюваної процентної ставки.

Відповідно до п. 4.1 кредитного договору позичальник зобов?язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки, передбачені цим договором та додатками до нього.

Пунктом 4.7 договору визначено, що банк у випадках передбачених п. 2.10 цього кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника.

Відповідно до п. 4.8. кредитного договору позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом 30 календарних днів із дня отримання тато повідомлення.

На виконання умов вищевказаного договору банк свої зобов"язаня по видачі відповідачу сум кредиту виконав повністю. Позичальник своїх зобов"язань за кредитним договором належним чином не виконує.

20.04.2019 року для забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором між позичальником та банком був укладений договір застави (т. 1, а.с. 21-22).

Відповідно до п. 1.2 Договору застави предметом застави є рухоме майно автомобіль PEUGET, модель 301, дата випуску 2019 р. № кузова НОМЕР_1 .

09 березня 2021 року позивач направив ОСОБА_1 досудову вимогу щодо виконання зобов`язань, проте вона не була виконана.

Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору № 23574/2019 від 12.04.2019 р. станом на 13.01.2022 р. заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Кредобанк» становить у розмірі 171687,85 грн.

Згідно виписки по особовому рахунку № НОМЕР_2 з 12.04.2019 по 19.05.2023 р., після відкриття провадження у даній справі відповідач здійснила платежі для погашення кредиту у сумі 66337,10 грн.

На підставі вищевказаних обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача залишку заборгованості за кредитним договором у сумі 105350,75 грн.

Колегія суддів погоджується з даним висновком місцевого суду з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Право позивача вимагати дострокового повернення кредиту узгоджено сторонами у п. 4.7 кредитного договору.

Згідно п. 4.8 кредитного договору позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п. 4.7 договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобовязаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку (п. 4.7 кредитного договору).

З матеріалів справи вбачається, що позичальник ОСОБА_1 письмово відмовилася від отримання даної досудової вимоги, що підтверджується відповідною відміткою на конверті (т. 1, а.с. 26).

Відповідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об?єктивно не залежали від нього.

До Полтавського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 адвоката Чубенко Ж.А. надійшла заява в якій вказано, що 10 листопада 2023 року відповідачем була повністю погашена заборгованість по кредитному договору № 23574/2019, що підтверджується довідкою АТ «Кредобанк» № 206/74 від 13.11.2023 р.

Таким чином, рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 09 червня 2023 року відповідачем в добровільному порядку виконане.

Проте, юридичний спір між сторонами зник на стадії апеляційного провадження, тому за цих обставин рішення суду першої інстанції не може бути скасоване, оскільки на час його ухвалення спірні правовідносини існували.

Враховуючи межі апеляційного перегляду, з огляду на те, що обставини у справі змінилися після ухвалення оскаржуваного рішення, тому підстав для скасування рішення місцевого суду колегія суддів не вбачає.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Чубенко Жанни Анатоліївни залишити без задоволення.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 09 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О. Ю. Кузнєцова

Судді: О. В. Прядкіна

О. В. Чумак