ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

05 вересня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/9073/22

Провадження № 22-з/4820/143/23

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 адвоката Каденко Оксани Олегівни про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання договорів дарування недійсними, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2023 року, суддя Мазурок О.В.,

встановив:

В травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просив визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 02.08.2021 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , а також договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями від 02.08.2021 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , посвідчені нотаріусом Твердохліб Г.Г.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23.01.2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 20.06.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23.01.2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позов задоволено, визнано недійсним укладений 02.08.2021 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г., визнано недійсним укладений 02.08.2021 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 договір дарування земельної ділянки з кадастровим номером :18:001:0134, площею 0,0884 га (0,0152 га - малоповерхова забудова, 0,0732 га - малоповерхова забудова), що за адресою АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 визначив орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в даній справі в розмірі 40000 грн.

26.06.2023 року на адресу Хмельницького апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Каденко О.О. про відшкодування витрат, понесених на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 19000 грн. Заявник також просив стягнути з відповідачів судові витрати, понесені в суді першої інстанції по сплаті судового збору в сумі 1984,80 грн. та 3220,80 грн. в суді апеляційної інстанції.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи судом були повідомлені у відповідності з вимогами процесуального закону.

Ознайомившись з матеріалами справи колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку про необхідність часткового задоволення заяви з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18).

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом апеляційної інстанції установлено, що адвокатом Каденко О.О. до закінчення судових дебатів зроблена заява про надання доказів на підтвердження понесених судових витрат в суді апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до умов договору про надання правової допомоги від 07.02.2023 року та додатку №1 до даного договору, підписаних ОСОБА_1 та адвокатом Каденко О.О., сторонами погоджено, що розмір гонорару за надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції встановлено у фіксованому розмірі, що складає 19000 грн., який повинен бути сплачений не пізніше 01.06.2023 року та може бути внесений частинами.

Як вбачається зі змісту актів приймання-передачі правничої допомоги від 07.02.2023 року, 15.03.2023 року, 20.04.2023 року, 20.05.2023 року, клієнт передав, а адвокат прийняв вищевказану суму гонорару частинами.

Разом з тим, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (п. 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18, провадження №12-171гс19).

Враховуючи заперечення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 щодо обґрунтованості та співмірності заявлених до відшкодування правових витрати, дослідивши додані до заяви про ухвалення додаткового рішення докази, колегія суддів дійшла висновку, що відшкодування відповідачу ОСОБА_1 витрат щодо надання йому правничої допомоги на стадії апеляційного перегляду адвокатом Каденко О.О. у сумі 19000 грн. не відповідає критеріям розумності та співмірності.

Зважаючи на складність справи, а саме, предмет доказування в даній справі, складність застосування норм права, складення апеляційної скарги та інших процесуальних документів, які були подані адвокатом у даній справі, колегія суддів вважає, що розмір правничої допомоги, заявленої відповідачем до відшкодування у розмірі 19000 грн. є завищеним.

Так, адвокатом Каденко О.О. подано до суду апеляційну скаргу та пояснення у справі, які є досить значними за обсягом. Крім того, адвокатом Каденко О.О. подано заяву про витребування документів, яка не є значною за обсягом та складною за своїм змістом, як і інші процесуальні документи, зокрема, заяви про ухвалення додаткового рішення у справі. Судовий розгляд справи за участю адвоката Каденко О.О. в суді апеляційної інстанції відбувся 04.05.2023 року, тривалістю 2 год. 11 хв., 16.05.2023 року, тривалістю 21 хв., 20.06.2023 року тривалістю 1 год. 56 хв. Таким чином, з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи, критеріїв справедливості та співмірності, колегія суддів вважає за необхідне зменшити витрати, що підлягають до стягнення з відповідачів на користь позивача з 19000 грн. до 15000 грн.

Посилання відповідачів на ненадання позивачем детального опису понесених витрат, як на підставу для відмови в задоволенні клопотання про їх стягнення колегія суддів до уваги не приймає, оскільки у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат, у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі №922/1964/21).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 року у справі №910/12876/19).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формальних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару (постанова Верховного Суду від 14.12.2022 року у справі №461/6813/19).

Враховуючи наведене, оскільки під час ухвалення постанови Хмельницького апеляційного суду від 20.06.2023 року у цій справі не було вирішено питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, заява адвоката Каденко О.О. про ухвалення додаткового судового рішення щодо вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу слід визнати обґрунтованою.

Оскільки позов було задоволено, тому з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати, понесені ним на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 15000 грн., тобто по 5000 грн. з кожного.

Відповідно до квитанцій зі сплати судового збору, ОСОБА_1 в суді першої інстанції сплачено судовий збір в розмірі 1984,80 грн. та 3220,80 грн. в суді апеляційної інстанції, в той час як в суді апеляційної інстанції підлягав сплаті судовий збір в розмірі 2977,20 грн.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору в суді першої інстанції в сумі 1984,80 грн. та судовий збір, що підлягав сплаті в суді апеляційної інстанції в розмірі 2977,20 грн. також підлягають стягненню із відповідачів в рівних частках, тобто в сумі по 661,60 грн. (1984,80/3) з кожного, відповідно за розгляд справи в суді першої інстанції та по 992,40 грн. (2977,20/3) з кожного в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Каденко Оксани Олегівни про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат у справі, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції по 5000 грн. з кожного, а всього 15000 грн.

В решті заяви відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в суді першої інстанції по 661,60 грн. з кожного та судові витрати зі сплати судового збору в суді апеляційної інстанції по 992,40 грн. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткової постанови складено 06 вересня 2023 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова