ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1123/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №691/22/18 Категорія: 304090200 Синиця Л. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Новікова О.М., Сіренка Ю.В.

учасники справи:

позивач ПАТ КБ «ПриватБанк»;

відповідач ОСОБА_1 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Калінін Сергій Костянтинович;

розглянувши у порядку письмового позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Калініна Сергія Костянтиновича на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 09 липня 2018 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У січні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (надалі за текстом Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 31.01.2013 року, ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terrms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

При укладені Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, за якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terrms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умовами інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.1.1.2.3 до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим, станом на 30.09.2017 року має заборгованість 105356,87 грн., яка складається з наступного: 7775,24 грн. заборгованість за кредитом; 97581,63 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. Пунктом 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором відповідач порушив зазначені норми законодавства та умови кредитного договору.

ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 31.01.2013 року в розмірі 105356,87 грн., яка складається з наступного: 7775,24 грн. заборгованість за кредитом; 97581,63 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом та судові витрати у розмірі 1600,00 грн.

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 09 липня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 31.01.2013 року в розмірі 105356 (сто п`ять тисяч триста п`ятдесят шість) грн. 87 коп., з них: 7775,24 грн. заборгованість за кредитом; 97581,63 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, та судові витрати в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. за сплату судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Калінін С.К. подав апеляційну скаргу та просить скасувати рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 09 липня 2018 року та прийняти постанову, якою позов задовольнити частково, та стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 1138,36 грн. Стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті послуг АБ «Калінін і Партнери» за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 6 000,00 грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги.

У апеляційній скарзі вказує, що відповідач ніколи не визнавав наявність кредитних правовідносин між ним та позивачем та не вчиняв дії на погашення кредитних зобов`язань. У 2013 році відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» за отриманням послуги по відкриттю та веденню банківського рахунку з можливістю внесення на рахунок власних коштів та їх подальшого використання. Працівниками вказаного Банку було роз`яснено порядок надання та використання послуги та що для отримання вказаної послуги потрібно лише заповнити та підписати анкету-заяву, яку йому було надано для підпису. 31.01.2013 відповідач підписав анкету-заяву б/н до АТ КБ «ПриватБанк» про надання банківських послуг. Але анкета-заява не містить інформації про те, що це є укладенням кредитного договору. Будь-яких інших документів, окрім анкети-заяви відповідач не підписував. В анкеті-заяві б/н клієнта Банку від 12.09.2008 процентна ставка не зазначена. Тому вимоги Банку в частині стягнення заборгованості за процентами та штрафів задоволенню не підлягають.

Зазначає, що з розрахунку заборгованості станом на 30.09.2017 вбачається, що сума отриманих відповідачем коштів становить 5038,36 грн. (третя колонка розрахунку заборгованості «Залишок поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту)». На виконання умов договору відповідачем сплачувались грошові кошти, загальна сума яких складає 3900,00 грн. (п`ятнадцята колонка розрахунку заборгованості «Сума погашена за наданим кредитом»). Отже, різниця між фактично отриманою сумою коштів та сплаченою відповідачем на виконання умов договору коштів становить 1138,36 грн. (5038,36 грн. 3900,00 грн.), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відзив на апеляційну скаргу на адресу Черкаського апеляційного суду не надходив.

Згідно ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вище вимогам.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частинами першою-другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Колегія суддів враховує, що згідно розміщеної інформації на офіційному веб-сайті позивача https://privatbank.ua, яка знаходиться у відкритому доступі, станом на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, у зв`язку зі зміною типу акціонерного товариства ПриватБанк змінює своє офіційне найменування з ПАТ КБ «ПриватБанк» на АТ КБ «ПриватБанк».

Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 31.01.2013, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

З тексту даної анкети-заяви вбачається, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, ознайомлений з договором про надання банківських послуг до його укладення та згоден з його умовами. Екземпляр договору згоден отримати шляхом роздрукування з сайту https://privatbank.ua.

На підтвердження встановленого кредитного ліміту позивачем надано Довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта ОСОБА_1 , відповідно до якої 01.02.2013 останньому було встановлено кредитний ліміт у розмірі 8000,00 грн.

До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджений наказом від 06.03.2010 № СП-2010-256, які викладені на банківському сайті: https://privatbank.ua.

У Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт зазначено, що повна версія Умов та Правил надання банківських послуг, а також актуальні Тарифи розміщені на офіційному сайті ПриватБанку http://privatbank.ua.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 станом на 30.09.2017 року становить 105356,87 грн. та складається із: 7775,24 грн. заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту); 97581,63 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 викладено правовий висновок про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і Витяг з Умов та Правил, які містяться в матеріалах цієї справи, не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати заборгованості за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одними із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. В даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Отже, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату узгоджених сторонами договору відсотків за користування кредитними коштами надані Банком Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджений наказом від 06.03.2010 № СП-2010-256, які викладені на банківському сайті: https://privatbank.ua не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 . Банк дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими Банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

В зв`язку з вищевикладеним колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимоги Банку про стягнення відсотків за кредитним договором № б/н від 31.01.2013 року в розмірі 97581,63 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7775,24 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за наданим кредитом (тілом кредиту) станом на 30.09.2017 року становить 7775,24 грн.

Разом з тим, відповідачем частково здійснювалося погашення кредиту, що вбачається з п`ятнадцятої колонки розрахунку заборгованості «Сума погашення за наданим кредитом». Так, у період з 31.01.2013 по 30.09.2017 року відповідачем здійснено зарахування коштів в рахунок погашення наданого кредиту на загальну суму у розмірі 3900,00 грн.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 3875,24 грн. (7775,24 3900,00), що також узгоджується із висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Оскільки, судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному з`ясуванні обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, рішення суду першої інстанції до скасування із прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що з розрахунку заборгованості станом на 30.09.2017 вбачається, що сума отриманих відповідачем коштів становить 5038,36 грн. (третя колонка розрахунку заборгованості «Залишок поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту)» та різниця між фактично отриманою сумою коштів та сплаченою відповідачем на виконання умов договору коштів становить 1138,36 грн. (5038,36 грн. 3900,00 грн.), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відхиляються колегією суддів, оскільки відповідачем не було враховано, що загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) складається з сум, зазначених у розрахунку заборгованості в третій колонці «Залишок поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту)» та п`ятій колонці «Залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту)», та відповідно складає 7775,24 грн. (5038,36 + 2736,88).

Щодо заявлених в апеляційній скарзі вимог про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат за надання професійної правничої (правової) допомоги колегія суддів зазначає наступне.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, в апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Калінін С.К. просить стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати по оплаті послуг АБ «Калінін і Партнери» за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 6 000,00 грн.

На підтвердження розміру судових витрат позивачем надано Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н/23 від 20.04.2023, Додаток № 2 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н/23 від 20.04.2023, Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 13.06.2023, платіжна інструкція від 23.04.2023, ордер на надання правничої (правової) допомоги від 13.06.2023.

Як вбачається з п. 1.1 Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н/23 від 20.04.2023, який укладено між ОСОБА_1 та АБ «Калінін і Партнери», предметом договору є надання Бюро усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту по справі № 691/22/18, що перебуває у провадженні Городищенського районного суду Черкаської області за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зокрема подати апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду.

Згідно п. 3.2 зазначеного Договору за правничу (правову) допомогу, передбачену в п.п. 1.1, 1.2 Договору Клієнт сплачує Бюро гонорар (винагороду) розмір якого, а також умови та порядок розрахунку, визначаються Сторонами в додатках до цього Договору, з урахуванням Рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару (винагороди), затверджених рішенням засновників АБ «Калінін і Партнери» № 3/2018 від 17.07.2018.

Відповідно до п. 2 Додатку № 2 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н/23 від 20.04.2023, який укладено між ОСОБА_1 та АБ «Калінін і Партнери», за надання професійної правничої (правової) допомоги, передбаченої п. 1.1 Договору, Клієнт сплачує Бюро гонорар (винагороду) в розмірі 6000,00 грн. у строк до набрання судового рішення законної сили, у справі, що визначена предметом Договору.

Згідно Акту виконаних робіт (наданих послуг) від 13.06.2023 Бюро надало, а Клієнт ОСОБА_1 прийняв (отримав) юридичні послуги (професійну правничу допомогу) у формі: усна консультація Клієнта щодо захисту його прав по справі № 691/22/18; вивчення та аналіз матеріалів справи № 691/22/18, на 124 арк.; складання, оформлення, подання до Черкаського апеляційного суду в інтересах Клієнта апеляційної скарги по справі № 691/22/18.

Відповідно до платіжної інструкції від 23.04.2023 платник ОСОБА_2 здійснила платіж на користь отримувача КАЛІНІН І ПАРТНЕРИ АБ у розмірі 6000,00 грн. із зазначенням платежу: Договір № б/н/23, від 20.04.2023, ОСОБА_1 , .

У постанові від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 Верховний Суд, аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану стороною під час розгляду справи у суді першої інстанції, врахував, що адвокат є кваліфікованим юристом з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною.

Колегія суддів зазначає, що надання таких послуг, як вивчення та аналіз матеріалів справи та усне консультування відповідача не підлягають компенсації, оскільки не є тими послугами, які є необхідними, що узгоджується із згаданим правовим висновком Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20.

Визначаючи сукупний розмір сплачених відповідачем витрат на професійну (правничу) допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, який підлягає відшкодуванню позивачем, колегія суддів, застосовуючи наведену правову позицію Верховного Суду у справі № 534/14/20 щодо реальності (дійсності та необхідності) витрат на правничу допомогу, дійшла висновку, що компенсації підлягають лише витрати на професійну (правничу) допомогу за складання, оформлення та подання апеляційної скарги у даній справі, та оскільки апеляційна скарга задоволена частково, то з позивача на користь відповідача слід стягнути 2889,60 грн. (3000 х 96,32%) витрат на професійну (правничу) допомогу.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, у зв`язку з тим, що судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному з`ясуванні обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, рішення суду першої інстанції до скасування із прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги (на 96,32%) та частковим задоволенням позовних вимог (на 3,68%), за наслідками розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанції, з урахуванням положень ч. 10 ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача слід стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 2486,86 грн. (2643 х 96,32% 1600 х 3,68%).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Калініна Сергія Костянтиновича задовольнити частково.

Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 09 липня 2018 року скасувати, прийняти нову постанову.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 31.01.2013 рокуу розмірі 3875,24 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну (правничу) допомогу в суді апеляційної в розмірі 2889,60 грн. та по сплаті судового збору у розмірі 2486,86 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді