КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/9524/2023 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 серпня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Гаращенко Д.Р.,розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - Лопатіна Костянтина Олександровича на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 10 березня 2023 року у справі за позовом комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду першої інстанції з вказаним позовом посилаючись на те, що розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року та правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року №34.

Позивач зазначає, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання. Отже, ОСОБА_1 є споживачем послуг, які надає позивач.

Відповідач від послуг у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався).

Таким чином, виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін: позивач надає послуги, щомісячно надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а відповідач споживає надані послуги та зобов`язаний оплатити їх вартість.

Проте, відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги з централізованого опалення та/ або централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 01.07.2021 року складає 7 207,70 грн. (заборгованість за послуги з централізованого опалення - 7 207,70 грн., заборгованість з централізованого постачання гарячої води - 0,00 грн.).

Крім того, позивач на підставі договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 року, укладеного з ПАТ «Київенерго», прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 7 286,84 грн.

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за: спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення - 7286,84 грн; спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води - 0,00 грн; спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення - 7 207,70 грн; спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води - 0,00 грн; витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - 33,00 грн; судовий збір - 2 270,00 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 10 березня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 4 801,80 грн; а також судовий збір - 752,01 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині відмови у стягненні заборгованості КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», в особі представника Лопатіна К.О., подало апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на підтвердження наявності у відповідача заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води до 01 травня 2018 року, позивачем надано додатки № 1 та № 2 до договору цесії від 11 жовтня 2018 року № 602-18 та розрахунок заборгованості за надані послуги.

Скаржник зазначає, що в ухвалі суду першої інстанції від 29 жовтня 2021 року зазначено, що позовна заява відповідає вимогам, передбаченим ст. ст. 175, 177, 274 ЦПК України, підстави для залишення її без руху, повернення або відмови у відкритті провадження у цивільній справі, відсутні.

Отже, відкривши провадження по справі, суд першої інстанції підтвердив, що в позовній заяві достатньо доказів відносно заявлених вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідача за спожиті до 01 травня 2018 року послуги.

Скаржник зазначає, що 11 жовтня 2018 року між ним та ПАТ «Київенерго» укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії). Відповідно до додатків № 1 та № 2 до вказаного договору, позивач набув право вимоги заборгованості до відповідача за спожиті послуги з центрального опалення у розмірі 7286,84 грн.

Отже, позивач набув права вимоги заборгованості до відповідача за спожиті послуги.

Крім того, жодних звернень або претензій від відповідача про неотримання/ненадання/ не користування послугами з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води чи/або звернень щодо перерахунку/невірних нарахувань за надані послуги, позивачу не передавалися.

До апеляційної скарги скаржник долучає детальний розрахунок заборгованості переданої за договором № 602-18 від 11 жовтня 2018 року, відповідно до якого увідповідача наявна заборгованість до 01 травня 2018 року у розмірі 5387,01 грн (заборгованість за послуги з централізованого опалення, які були надані до 01.05.2018 зменшилась, у зв`язку з оплатами відповідача).

На думку скаржника, суд першої інстанції повністю позбавив останнього можливості права стягнення грошової вимоги з відповідача відповідно до умов договору № 602-18.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, скаржник просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення заборгованості, яка виникла до 01 травня 2018 року у розмірі 3591,34 грн, витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 22,00 грн, судовий збір у розмірі 1517,99 грн. В іншій частині рішення залишити без змін. Також, скаржник просить стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3405,00 грн.

Крім того, в апеляційній скарзі апелянт просить розгляд справи здійснювати в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.

Колегія суддів відхиляє клопотання позивача про розгляд апеляційної скарги з викликом сторін з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Таким чином, питання повідомлення (виклику) учасників справи у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб вирішується апеляційним судом з урахуванням конкретних обставин справи.

У даній справі ціна позову становить 14494,54 грн, що менше ста розмірів прожиткового мінімуму і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд апеляційної інстанції надає учасникам процесу у даній справі належні умови для ознайомлення з рухом справи. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час розгляду і доводів і міркувань інших осіб відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників.

КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» детально виклало свою позицію у позовній заяві, відповіді на відзив та апеляційній скарзі, а тому колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участі.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 10 березня 2023 року оскаржується лише в частині незадоволених позовних вимог.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, відзив на апеляційну скаргу у письмовій формі на адресу суду апеляційної інстанції не надходив. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог у частині стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води до 01 травня 2018 року, суд першої інстанції виходив з того, що належний розрахунок заборгованості в матеріалах справи відсутній, що позбавляє суд можливості перевірити з якого періоду нарахована та яка заборгованість, а також розмір щомісячних платежів та правильність нарахування вказаної суми.

Також, суд першої інстанції зазначив, що не вбачає підстав для стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з отриманням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки інформаційна довідка з вказаного Реєстру надавалася позивачем разом з позовною заявою в якості доказу на підтвердження зазначених в позові обставин, що є обов`язком сторони в розумінні вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, та відноситься до звичайної господарської діяльності підприємства.

Апеляційний суд не може в повній мірі погодитися із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Із матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

З 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».

11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за умовами якого ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01 серпня 2018 року до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у додатку № 1 та додатку №2 до цього договору.

Відповідно до додатку № 1 та № 2 до договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги відносно ОСОБА_1 по стягненню заборгованості за послуги з централізованого опалення (а.с. 8).

Відповідно до ч. 1 ст. 12 цього Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач зобов`язаний, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила).

Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до ч. 7 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18 від 11 жовтня 2018, укладеного між ПАТ «Київенерго» та Комунальним підприємством Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 7383,79 грн.

Відповідно до п. 3.4.2 договору новий кредитор має право на отримання замість кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії сплати заборгованості.

Крім того, відповідно до п. 1.3 договору цесії кредитор відступає, новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка, штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень), що нараховані Кредитором та/або виникли до дати укладення цього договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за договорами та споживачами, які зазначені у Додатку № 1 та у Додатку № 2 до Договору цесії.

Згідно ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ст.ст. 156, 162 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.

Відповідно до ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що позивач набув право вимоги заборгованості до відповідача за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та прийняв право вимоги до відповідача будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати за спожиті послуги.

Однак, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки наданим позивачем доказам, що призвело до передчасних та помилкових висновків про недоведеність позовних вимог щодо наявності у відповідача заборгованості перед відповідачем за спожиті послуги до 01 травня 2018 року.

Доказів на спростування розміру цієї заборгованості, а також розірвання або визнання недійсним у встановленому законом порядку Договору №602-18 від 11 жовтня 2018 року про відступлення права вимоги (цесії), матеріали справи не містять.

Крім того, відповідач жодних заперечень ні до суду першої інстанції ні до апеляційної інстанції щодо не користування, неотримання, ненадання послуг до 2018 року з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , не подавав. Також не скористався своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву та на апеляційну скаргу.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Київтеплоенерго» заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення.

У разі належності квартири декільком особам на праві спільної сумісної або спільної часткової власності, позовні вимоги мають бути пред`явлені до кожного з них про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірах, що відповідають їх часткам у праві спільної сумісної/часткової власності на квартиру. Крім тих випадків, коли між співвласниками досягнуто домовленості щодо утримання квартири і визначено уповноваженого власника квартири (постанова ВСУ від 04.11.2015 року у справі 6-734цс15, постанови ВС від 20.09.2018 року у справі № 522/7683/13-ц, від 01.09.2020 року у справі № 352/2163/13-ц).

Оскільки, ОСОБА_1 на праві власності належить 2/3 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,, тому до стягнення підлягає 3591,34 грн, відповідно до розміру його частки в даній квартирі, з урахуванням зменшення заборгованості, у зв`язку з оплатми відповідачем заборгованості.

В частині вимог про стягнення з відповідача витрат пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн. слід зазначити наступне.

Відповідно до положень п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Так, з матеріалів справи убачається, що позивачем при підготовці справи до судового розгляду вчинялися дії пов`язані із отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на майно щодо власника квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до наданої позивачем квитанції від 26 липня 2021 року № 028089, позивачем у зв`язку із отриманням інформації з реєстру було понесено витрати у розмірі 33,00 грн.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню понесені останнім витрати пов`язані із підготовкою справи до судового розгляду у розмірі 22,00 грн (2/3 від 33,00 грн).

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог, яке ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням того, що апеляційна скарга задоволена судом в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 1517,99 грн (2/3 від незадоволеної позовної вимоги, враховуючи стягнений судовий збір судом першої інстанції) та за подачу апеляційної скарги у розмірі 3405,00 грн, що разом становить 4922,99 грн.

Керуючись ст.ст. 80, 82, 141, 367, 369, 374, 376 України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - Лопатіна Костянтина Олександровича задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 10 березня 2023 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення за період до 01 травня 2018 року в розмірі 3591 (три тисячі п`ятсот дев`яносто одна) гривня 34 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 22 (двадцять дві) гривні 00 копійок.

У задоволенні позову в іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір у розмірі 4922 (чотири тисячі дев`ятсот двадцять дві) гривні 99 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», зареєстроване місце знаходження: пл. Івана Франка, 5, м. Київ, 01001 ;

ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст постанови складено 03 серпня 2023 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Д.Р. Гаращенко