Провадження № 22-ц/801/1465/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бессараб Н. М.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 рокуСправа № 127/11551/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Ковальчука О. В., Сала Т. Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Бессараб Н. М. від 26 травня 2023 року про передачу цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення батьківства, визнання права власності в порядку спадкування за підсудністю,

встановив:

У квітні 2023 року ОСОБА_4 звернулася до суду з цим позовом, за яким просила:

- встановити факт батьківства ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно її дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- визнати за ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування на майно, що належало ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 травня 2023 року цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення батьківства, визнання права власності в порядку спадкування передано за підсудністю на розгляд до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відповідно до частини першої статті 27 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Тому враховуючи позовні вимоги про встановлення батьківства ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с. Радісне Красилівського району Хмельницької області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до спірних правовідносин підлягають застосуванню загальні правила підсудності, встановлені статтею 27 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 травня 2023 року скасувати і постановити нову, якою позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в частині встановлення батьківства передати на розгляд до Вінницького міського суду Вінницької області, а в частині визнання права власності в порядку спадкування передати на розгляд до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги покликалася на те, що позовна вимога про встановлення батьківства пов`язана із встановленням юридичного факту, тому відповідно до статті 316 ЦПК України має розглядатися за місцем проживання заявника. Відповідно вимогу про визнання права власності в порядку спадкування необхідно виділити в окреме провадження з передачею справи до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення батьківства, визнання права власності в порядку спадкування.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 травня 2023 року цивільну справу передано за підсудністю на розгляд до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд», «встановлений законом» передбачає, зокрема і дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Відповідно до частини першої статті 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою четвертою цієї статті.

Параграфом 3 глави 2 розділу І ЦПК України визначено територіальну юрисдикцію (підсудність) справи.

Частиною першою статті 27 ЦПК України визначено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з частиною першою статті 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Вказаною нормою передбачено чіткий перелік позовних заяв, які можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, серед якого вимоги про встановлення батьківства відсутні, а відтак правильним є висновок суду першої інстанції про те, що ця позовна заява має пред`являтися до суду за правилами, визначеними статтею 27 ЦПК України.

Відповідно до відомостей Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради від 26 травня 2023 року, які надані на запит суду першої інстанції щодо встановлення зареєстрованого у законному порядку місця проживання відповідачів, встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що позовна вимога про встановлення батьківства пов`язана із встановленням юридичного факту, тому відповідно до статті 316 ЦПК України має розглядатися за місцем проживання заявника, апеляційний суд виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 3 статті 294 ЦПК України встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Пунктами 1-9 частини першої статті 315 ЦПК України визначено факти, справи про встановлення яких розглядаються судом, зокрема пунктом 1 частини першої статті 315 цього Кодексу про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Отже в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Постановою Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Так, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

Як видно з позовної заяви встановлення факту батьківства заявниці необхідно для подальшого вирішення правового спору, зокрема визнання права власності в порядку спадкування, а тому ці позовні вимоги не можуть розглядатися окремо, тому що в разі виділення позовної вимоги про встановлення батьківства в окреме провадження суд повинен залишити цю заяву без розгляду.

Таким чином доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381 383 ЦПК України апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 травня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. В. Ковальчук

Т. Б. Сало