Справа №303/6072/23
2/303/913/23 Номер стат. звіту - 52
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі головуючого - судді Мирошниченка Ю.М.

при секретарі Лукач К.М.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом. Вказував, що 12 серпня 2021 року з вини ОСОБА_2 , котрий керував транспортним засобом «Skoda Octavia» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 сталося ДТП, внаслідок якого було пошкоджено його автомобіль «Skoda Octavia» реєстраційний номер НОМЕР_2 . Просив стягнути на відшкодування завданих збитків з ОСОБА_2 40001,09 грн. та з ПАТ «СК «ПЗУ Україна», як страховика винуватця ДТП, 130000 грн.

ПАТ «СК «ПЗУ Україна» позов не визнає, покликаючись на те, що позивач всупереч вимогам законодавства впродовж одного року після страхового випадку не звернувся до страховика із заявою про страхове відшкодування. Також відповідач не погоджується з розміром заявлених до відшкодування збитків.

З тих самих підстав проти позову заперечує відповідач ОСОБА_3 .

Позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається й відповідачами не заперечується, що 12 серпня 2021 року близько 19 год. 30 хв. на автодорозі М-06 сполученням «Київ-Чоп» біля с. Кольчино Мукачівського району (769 км. +120 м), водій автомобіля марки «Skoda Octavia» державний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_2 , рухаючись у напрямку м. Мукачево, під час здійснення маневру обгону автомобіля марки «Skoda Octavia» державний номерний знак НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_1 виїхав на зустрічну для себе смугу руху, де допустив зіткнення з вантажним автомобілем марки «DАF» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 та в подальшому допустив зіткнення з автомобілем марки «Skoda Octavia» державний номерний знак НОМЕР_4 , в результаті чого останню від удару викинуло на зустрічну смугу руху, де відбулося зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen passat» державний номерний знак НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_5 .

Постановою від 22.04.2022 року закрито кримінальне провадження за фактом цього ДТП з огляду на відсутність складу кримінального правопорушення.

Постановою судді Мукачівського міськрайсуду Закарпатської області від 21 липня 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 85 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час ДТП була застрахована у ПАТ «СК «ПЗУ Україна» згідно з полісом від 31 березня 2021 року № ЕР.203389706 з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну третіх осіб, у розмірі 130000 грн., франшиза 2600 грн.

Згідно з наданим позивачем звітом № 36.23 про оцінку розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу (КТЗ), ринкова вартість автомобіля «Skoda Octavia» реєстраційний номер НОМЕР_2 до пошкодження становила 182001,10 грн., а вартість відновлюваного ремонту 526863,40 грн. (з урахуванням ПДВ 20%).

З огляду на те, що вартість відновлюваного ремонту вказаного КТЗ перевищує його ринкову вартість величина розміру матеріального збитку визначена оцінювачем такою, що дорівнює ринковій вартості цього КТЗ на момент пошкодження, тобто 182001,10 грн. Вартість його утилізації становить16500,01 грн.

5 січня 2023 року позивач подав до ПАТ «СК «ПЗУ Україна» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про страхове відшкодування.

Листом від 24.01.2023 року позивач був повідомлений про відмову у виплаті страхового відшкодування з огляду на пропуск передбаченого законом річного строку на подання відповідної заяви.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників зіткнення наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом від 01.07.2004 р. № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV), нормами якого детально регламентовано дії водіїв,транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, тобто страхувальника та потерпілого.

Пунктом 33.1.4 статті 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Зі свого боку потерпілий чи інша особа, яка має право на страхове відшкодування, для його отримання повинна протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подати страховику заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до пунктів 37.1.1, 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) з-поміж іншого є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Аналізуючи норми цивільного законодавства стосовно Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від неї причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності (постанова від 14.12.2021 р. у справі № 147/66/17).

Таким чином, звертаючись у таких випадках до страховика (страхової компанії) або до суду за відшкодуванням шкоди потерпіла особа повинна довести, що нею вжито розумних заходів щодо отримання відшкодування за рахунок страховика та річний строк пропущено через незалежні від неї причини.

Посилання позивача у цій справі на відсутність у нього документів, які підтверджували особу винуватця ДТП, через непоінформованість щодо наслідків кримінального провадження та результатів розгляду справи про адміністративне правопорушення, є неспроможним. Подання таких документів страховику потерпілою особою Закон № 1961-IV не вимагає, бо вину особи в ДТП може бути підтверджено іншими доказами.

Водночас потерпілий повинен проявляти розумну зацікавленість в отриманні відомостей, необхідних для звернення до страхувальника за страховим відшкодуванням. У розглядуваному випадку позивач мав змогу одержати потрібну інформацію, зокрема від органів і посадових осіб, які вили розслідування дорожньо-транспортної пригоди, яке було закінчено в межах одного року з моменту її вчинення. Адже, зрештою, він подав до страхової компанії повідомлення про ДТП і заяву про страхове відшкодування, навівши в ній всі необхідні відомості, але не пояснив суду, що перешкоджало йому вчинити відповідну дію своєчасно, тобто протягом одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, позивачем не надано доказів того, що ним було здійснено розумних, необхідних та достатніх заходів щодо отримання страхового відшкодування протягом передбаченого законом строку, а тому з огляду на вищевикладене підстави для задоволення його вимог до страховика відсутні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у схожій ситуації, переглядаючи рішення судів попередніх інстанцій у справі № 623/290/21 (постанова від 12.05.2022 р.).

Разом з тим принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Розглядаючи справу № 760/15471/15-ц Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2018 року вказала, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

При цьому вимога пункту 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV щодо строку подання заяви про страхове відшкодування на обов`язок страхувальника відшкодувати частину вартості заподіяної ним шкоди за правилами статті 1194 ЦК України не поширюється.

З огляду на це ОСОБА_2 повинен відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яку мав би отримати ОСОБА_1 у разі дотримання ним вимог Закону № 1961-IV.

Статтею 30 Закону № 1961-IV передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим.

Згідно з частиною першою статті 12 цього Закону звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Як зазначено у пункті 1.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092, Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ.

Відповідно до пункту 1.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092, вказана Методика застосовується з метою, зокрема, для визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ .

Відповідно до пункту 1.3 Методики, її вимоги є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Згідно з пунктом 4.3 Методики за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. У разі проведення судової автотоварознавчої експертизи за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта. У разі виконання судовим експертом відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про судову експертизу» оцінки на договірних засадах з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, він складає висновок експертного дослідження з урахуванням особливостей його оформлення згідно із законодавством.

Оцінка пошкодженого КТЗ у цій справі проведена суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_6 , який має вищу економічні освіту за спеціальністю «Фінанси», та сертифікат аварійного комісара за спеціалізацією «Автотехнічні дослідження», «Оцінка колісних транспортних засобів, визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків», АК-АЗ №018 від 27.09.2012 року, кваліфікаційне свідоцтво аварійного комісара АК-ПК-ТЗ №037 від 26.09.2012 року, кваліфікаційне свідоцтво аварійного комісара АК-ПК-ТЗ №2385 від 27.10.2015 року, свідоцтво про підвищення кваліфікації 12ПК 80751177/ від 10.10.2018 року, кваліфікаційне свідоцтво №12ПК 08751177/000308 від 28.10.2020 року, кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ №105 за направленням «Оцінка майна в матеріальній формі» за спеціалізацією «Оцінка колісних транспортних засобів», що видане ФДМ України і ТОВ «Формула вартості» від 01.09.2018 року, сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №920/21 дійсний до 21.12.2014 року, посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ №7716-ПК від 19.08.2020 року, посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ№8301-ПК від 17.08.2022 року. Являється членом всеукраїнської спілки аварійних комісарів «ВУСАК».

Тобто оцінку проведено особою, яка відповідає вимогам статей 4 - 6, 17, 18 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а також статей 30, 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Сама оцінка проведена оцінювачем на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, з дотриманням Національного стандарту № 1 «Загальні принципи оцінки майна та майнових прав», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440.

Таким чином, використання звіту спеціалістом-оцінювачем при визначенні розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню потерпілому, прямо передбачено чинним законодавством, а отже в розумінні статей 76-78, 95 ЦПК України є належним і допустимим письмовим доказом у справі про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу.

Водночас Закон № 1961-IV не вимагає наявності саме висновку експертизи для оцінки розміру заподіяного збитку та визначення регламентної виплати.

Суд відхиляє посилання відповідачів на норми статті 102 ЦПК України щодо невідповідності наданого позивачем звіту вимогам до висновку експерта, оскільки судова експертиза у цій справі не проводилась.

Позивач мав право не погоджуватися з оцінкою завданого йому матеріального збитку та доводити її неправильність, проте будь-яких належних та допустимих доказів на його спростування всупереч вимогам статей 12, 81 ЦПК України не надав.

Як зазначалось, ринкова вартість автомобіля «Skoda Octavia» реєстраційний номер НОМЕР_2 до пошкодження становила 182001,10 грн., а вартість відновлюваного ремонту 526863,40 грн. (з урахуванням ПДВ 20%).

З огляду на те, що вартість відновлюваного ремонту вказаного КТЗ перевищує його ринкову вартість величина розміру матеріального збитку визначена оцінювачем такою, що дорівнює ринковій вартості цього КТЗ на момент пошкодження, тобто 182001,10 грн. Вартість його утилізації становить16500,01 грн.

Відповідно до пункту 36.6. статті 36 Закону № 1961-IV страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. У цій справі сума франшизи становить 2600 грн.

Отож, розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля становить 182001,10 грн., з яких відповідач має відшкодувати 38101,09 грн. (182001,10 16500, 01 130000 + 2600).

Посилання відповідачів на те, що огляд транспортного засобу позивача та оцінка вартості завданого йому збитку проведено через два роки після ДТП висновків оцінювача не спростовує, оскільки, як убачається з акту огляду КТЗ та доданої до нього фототаблиці, автомобіль знаходився у пошкодженому стані, а доказів того, що він додатково втратив вартість за час, що минув після ДТП, відповідачами не надано.

Вимога позивача щодо стягнення витрат на оцінку розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, що становить 4500 грн., задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 28 Закону № 1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; та його евакуацією з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Нормами статті 34 Закону № 1961-IV (в редакції, чинній на момент ДТП) передбачають обов`язок страховика протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (34.2). Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) (34.3).

Велика Палата Верховного Суду зробила висновок щодо відсутності підстав для відшкодування вартості витрат на проведення оцінки транспортного засобу у випадку недотримання потерпілим порядку залучення експерта, передбаченого положеннями пунктів 34.2, 34.3 статті 34 Закону № 1961-IV (14.12.2021 р. у справі № 147/66/17).

Ухваливши рішення по суті справи суд повинен вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами відповідно до статті 141 ЦПК України, згідно з частиною першою якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних.

Сума заявлених вимог складає 170001,09 грн. Звертаючись до суду, позивач сплатив 1700,10 грн. судового збору. Частина задоволених вимог становить 38101,09 грн. З огляду на це з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 380,99 грн. (38101,09/170001,09 = 0,2241, 1700,10х0,2241 = 380,99).

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 12, 13, 19, 76-83, 141, 200, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 38101 (тридцять вісім тисяч сто одна) гривня 09 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування судового збору 380 (триста вісімдесят) гривень 99 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП , паспорт серії НОМЕР_6 виданий 12.11.1997 року Свалявським РВ УМВС України в Закарпатській області, місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», місцезнаходження м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 40, .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Головуючий Юрій Мирошниченко