Провадження № 2/344/667/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Дементьєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров`ю внаслідок ДТП в розмірі 240 114,65 грн., стягнення судових витрат

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров`ю внаслідок ДТП в розмірі 240 114,65 грн., стягнення судових витрат. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 01.12.2021 року близько 17 год. 50 хв. в м. Івано - Франківську по вул. Вовчинецька сталася дорожньо - транспортна пригода за якої водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «INTERCARGO TRUCK F17421», реєстраційний номер НОМЕР_1 рухаючись по вул. Вовчинецька в м. Івано - Франківськ та виконуючи маневр повороту праворуч на вул. Пстрака, не переконавшись в безпечності даного маневру, вчинив наїзд на велосипедиста ОСОБА_1 , який рухався у попутному напрямку праворуч від автомобіля. В результаті даної ДТП ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості та з місця пригоди був госпіталізований бригадою швидкої медичної допомоги до КНП «Обласна клінічна лікарня Івано - Франківської обласної ради» де тривалий час проходив стаціонарне лікування та на даний час проходить лікування амбулаторно. Обставини дорожньо-транспортної пригоди є предметом розгляду досудового розслідування кримінального провадження №0001393 від 01.12.2021 з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України. За наслідками даної дорожньо- транспортної пригоди йому завдано шкоди, пов?язаної з каліцтвом. Згідно полісу №204161983 транспортний засіб марки «Intercargo Truck F1721», реєстраційний номер НОМЕР_2 застраховано в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ВУСО», термін дії договору з 28.05.2021 по 27.05.2022 включно. Ліміт відповідальності страховика згідно полісу: 260000 грн за шкоду заподіяну життю і здоров`ю, 130000 грн за шкоду, заподіяну майну, 2000 розмір франшизи. ПАТ ««Страхова компанія «ВУСО» дана дорожньо-траспортна пригода була визнана страховим випадком та 31.05.2021 було здійснено виплату в сумі 19885,16 грн, але позивач вважає, що дана виплата є неповною та не покриває розміру заподіяної йому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Просив стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» в його користь 240 114,65 грн. страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров?ю внаслідок дорожньо - транспортної пригоди з яких: 51 789,57 грн. витрат на лікування, 75 238,25 грн. шкоди, пов?язаної з тимчасовою втратою працездатності; 113 086,79 грн. шкоди, пов?язаної із стійкою втратою працездатності.

26.12.2022 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що позивачем не надано доказів до позовної заяви, які підтверджують витрати та зазначені обставинами. Єдиним додатком є тільки копія акту огляду медико-соціальної експертної комісії № 758481, але по наданим документам, зробити висновок про причино-наслідковий зв?язок з встановленням 2 груди інвалідності і ДТП не є можливим. Належним, достовірним доказом періоду лікування потерпілого є Форма №027/0 "Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого", яку затверджено Наказом Міністерства охорони здоров?я України 14.02.2012 № 110 із змінами, або листок непрацездатності (тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності, який видається громадянам України, іноземцям, особам без громадянства, які проживають в Україні і працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, у тому числі в іноземних дипломатичних представництвах та консульських установах. Просив позовні вимоги залишити без задоволення (а.с. 123-126).

Представник позивача подав заяву, в якій просив позов задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги залишити без задоволення.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01.12.2021 року близько 17 год. 50 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «INTERCARGO TRUCK F17421», реєстраційний номер НОМЕР_1 рухаючись по вул. Вовчинецька в м. Івано - Франківськ та виконуючи маневр повороту праворуч на вул. Пстрака, вчинив наїзд на велосипедиста ОСОБА_1 , який рухався у попутному напрямку праворуч від автомобіля і перетинав вул. Пстрака. В результаті ДТП ОСОБА_1 доставлений до КНП «Обласна клінічна лікарня Івано - Франківської обласної ради» з діагнозом:політравма.

За фактом цієї ДТП 01.12.2021 відомості про вчинення кримінального правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №001393 з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 286 КК України (а.с.65).

Як встановлено, цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «INTERCARGO TRUCK F17421», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент скоєння зазначеної ДТП, була забезпечена у ПрАТ «СК «ВУСО», що підтверджено Полісом № 204161983 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з встановленим лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю 260 000 грн. (а.с.11).

Встановлено, що 07.12.2021 року позивач повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся, в порядку визначеному Законом № 1961-IV, із заявою на виплату страхового відшкодування (а.с.12, 13).

30.12.2021 позивач звернувся з заявою до ПрАТ «СК «ВУСО», в якій просив здійснити виплату страхового відшкодування: За шкоду заподіяну життю і здоров`ю: шкоду пов`язану з лікуванням в розмірі 26 291,30 грн.; шкоду пов`язану зі стійкою втратою працездатності. Моральну шкоду заподіяну ушкодженням здоров`я під час ДТП та шкоду, заподіяну пошкодженням трпнспортного засобу велосипеда (а.с.16).

Крім того, 12.01.2022 року позивач направив заяву до ПрАТ «СК «ВУСО», про понесені додаткові витрати на лікування за період з 14.12.2021 року по 12.01.2022 року всього на суму 14 354,45 грн. (а.с.26).

12.01.2022 року позивач звернувся з заявою до ПрАТ «СК «ВУСО» на виплату страхового відшкодування за шкоду, спричинену життю та здоров`ю (а.с.27).

17.03.2022 року позивач звернувся з заявою до ПрАТ «СК «ВУСО» про понесені додаткові витрати на лікування за період з 12.01.2022 року по 23.01.2022 року всього на суму 9 570,42 грн. Також, для проведення виплати за завдану йому шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності на підставі ст.25 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" направив довідку про доходи за період з 06.01.2021 року по 31.12.2021 року, видану роботодавцем ТзОВ Люнер (а.с.37).

3 01.12.2021 року по 14.07.2022 року включно (226 днів) в зв?язку з проходженням стаціонарного та амбулаторного лікування позивач знаходився на лікарняному, що підтверджується відповідними листками непрацездатності (а.с.4-57).

Згідно висновку експерта Івано - Франківського обласного бюро судово - медичної експертизи №173 від 11.05.2022 року ОСОБА_1 отримав такі тілесні ушкодження: травма правої ноги, з неповним травматичним відривом правої гомілки на межі середньої та нижньої третини з обширним дефектом м?яких тканин та кісток правої гомілки, пошкодженням правої передньо - гомілкової артерії, закритим черезвертельним переломом стегнової кістки (верхня третина) із зміщенням відламків, що викликало необхідність проведення операцій: «Висічення уражених ділянок шкіри та підшкірної тканини ноги». Остеосинтез» «Тракція, монтування системи скелетного витягу», «Тромбектомія із стегнової вени. Тромбектомія з сафено - неморального з?єднання справа. Кросектомія справа», «Закрита репозиція перелому стегнової кістки з внутрішньою фіксацією», «Секвестректомія великогомілкової кістки», «Ампутація нижче коліна», «висічення м?яза. Некротомія тканин кукси правої гомілки», «Ампутація нижче коліна. Реампутація», «Дермальний клапоть. Аутодермопластика», - яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, які викликали стійку втрату працездатності не менш ніж на одну третину (60%). Рана в лівій паховій ділянці з поширенням на корінь калитки, що викликало необхідність проведення операції - «Накладення швів на розрив калитки, репозиція лівого яєчка в калитку», яка відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали розлад здоров?я і не є небезпечними для життя в момент спричинення; закрита тупа травма тазу із переломами обох сідничних кісток, крижової кістки зліва із зміщенням відламків, яка відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали розлад здоров?я і не є небезпечними для життя в момент спричинення (а.с.60-62).

Судом встановлено, що ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» дана дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком та 31.05.2021 було здійснено виплату в сумі 19885,16 грн. (а.с.48, 64).

Відповідно до Довідки до акта огляду МСЕК серія 12 ААБ № 758481 від 03.08.2022 року, ОСОБА_1 надано другу групу інвалідності, загальне захворювання (а.с.63).

Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу Україниза договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"(далі -Закон N 1961-IV) - є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон N 1961-IV(стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону N 1961-IV).

Відповідно дост. 6 Закону N 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 1.3.статті 1 Закону N 1961-IV потерпілі - це юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Згідно ч. 1,2,5ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ч. 2,ч. 3ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першоюстатті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання.

Згідно ч. 1ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. за N 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей1166,1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина другастатті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ятастатті 1187 ЦК, пункт 1 частини другоїстатті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

За змістом Закону N 1961-IV(статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (стаття 23 Закону N 1961-IV).

Згідност. 24 вказаного Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується із відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Згідно з пунктом 22.1. статті 22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Нормою пункту 23.1. статті 23 Закону №1961-IV визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим.

За змістом пункту 24.1. статті 24 Закону №1961-IV у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Відповідно до положень статті 25 Закону №1961-IV у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для непрацюючої повнолітньої особи допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Нормою пункту 35.1. статті 35 Закону №1961-IV передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до пункту 36.1. статті 36 Закону №1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з положеннями пункту 36.2. статті 36 Закону №1961-IV, 36.2. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 року /справа N 465/4287/15/, потерпілий в межах строків, передбачених п. 37.1.4 ст. 37 Закону має здійснити своє волевиявлення про захист свого порушеного права шляхом подання заяви про страхове відшкодування до страховика або шляхом звернення із позовною заявою до суду.

Щодо позовної вимоги про стягнення з ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» на користь позивача майнову шкоду за лікування в розмірі 51 789,57 грн. та шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності в розмір 75 238, 25 грн. суд вважає зазначити наступне.

Витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Таким чином, на думку суду, страховик відшкодовує лише ті витрати, які підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я та пов`язані з наслідками дорожньо-транспортної пригоди. Заявлені витрати на лікування повинні знаходитись в причинно-наслідковому зв`язку з травмами отриманими в результаті ДТП.

Витрати на лікування, необхідність здійснення яких не підтверджено відповідним медичним закладом не відшкодовуються.

При цьому, фіскальні чеки на купівлю медичних препаратів повинні містити назву препаратів, якщо у фіскальних чеках вказується лише загальна група препаратів до таких чеків мають надаватися товарні чеки, з вказаними назвами препаратів. Чеки, які не містять конкретної назви медичних препаратів або медичних послуг, благодійні внески і т.д. не відшкодовуються.

На підтвердження обґрунтованості завданої потерпілому шкоди, пов`язаної з його лікуванням, сторона позивача надала докази (квитанції та чеки). Надані стороною відповідача чеки та квитанції на суму 51 789,57 грн. дозволяють встановити їхній зміст та переконатися у тому, що вони стосуються витрат на медикаменти, пов`язані з лікуванням потерпілого. Відтак, саме ці докази суд вважає належними, допустимими та достатніми, оскільки такі містять інформацію щодо предмета доказування, отримані у порядку, встановленому законом та у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування. Підстав вважати ці докази недостовірними суд не вбачає.

Таким чином, суд вважає, що позивачем обґрунтована сума шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого в розмірі 51 789,57 грн.

Згідно з розрахунком позивача, розмір шкоди пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності становить 95 123,40 грн.

Однак, оскільки ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» здійснило виплату в розмірі 19 885,16 грн. за шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності, то просить стягнути залишок непокритого розміру в сумі 75 238,24 грн.

Проведений стороною позивача розрахунок шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілим, не викликає сумніву у своїй правильності, оскільки такий проведено з урахуванням положень статті 25 Закону №1961-IV та коректних вихідних даних.

Таким чином, обґрунтованою сумою шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілим, є 75 238,24 грн.

Враховуючи те, що ДТП відбулось 01.12.2021 року, і госпіталізований позивач був 01.12.2021 року, то можна дійти до висновку, що вказану травму позивач отримав внаслідок вказаного ДТП і інвалідність була встановлена позивачу саме в зв`язку з отриманою травмою в ДТП.

Згідно п. 26.1 ст. 26 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Пунктом 26.2. передбачено, що мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Статтею 8 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2021 рік"встановлено мінімальну заробітну плату на 2021 рік у місячному розмірі: з 1 січня 6500 грн.

Отже, розмір відшкодування позивачу за шкоду пов`язану із стійкою втратою працездатності, становить 117 000,00 грн. (18 х 6500 = 117 000).

Оскільки ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну здоров?ю становить 260 000 грн., то з урахуванням сум, які підлягають стягненню за шкоду пов?язану з лікуванням (51789,57) і шкоду, пов?язану з тимчасовою втратою працездатності (75238,24) та виплаченої ПАТ «СК «ВУСО» суми 19885,16 грн. - залишок ліміту страховика становить 113087,03 грн. 9,57 - 75238,24 19885,16 = 113 087,03).

На час розгляду справи у суді відповідач своїх розрахунків суми страхової виплати суду не надав, проведені позивачем розрахунки не спростував.

В силу частин 1-2 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача підлягають стягненню витрати на лікування в розмірі 51 789,57 грн., компенсація за шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності в сумі 75 238,24 грн. а також за шкоду пов`язану із стійкою втратою працездатності в розмірі 113 086,79 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Позивачем долучено до матеріалів справи договір про надання правової допомоги від 07.012.2021 року (а.с.66), акт прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг від 10.09.2022 року) (а.с.67), квитанцію №1379652 від 10.09.2022 року про оплату позивачем 8 000 грн. за надання правової допомоги, згідно договору б/н від 07.12.2021 року (а.с.68), та орієнтовний розрахунок розміру судових витрат, які очікуються понести в зв`язку з розглядом справи (а.с.69).

Згідно з частинами 3, 4 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи клопотання представника відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, беручи до уваги складність справи та виконані адвокатом роботи, час, витрачений на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціну позову, суд вважає, що вказаний у розрахунку час, витрачений на надання правової допомоги, та відповідно витрати на правову допомогу є завищеними, а тому суд приходить до висновку, що витрати позивача на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, слід зменшити до 8 000 грн.

Відповідно до ч. 6ст. 141 ЦПК Україниякщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

А тому, з урахуванням вищевикладеного, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1% ціни позову в сумі 2 401 грн. 14 коп. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 993, 1167,1179, 1187 ЦК України, ст.ст.141,263-265,282,353 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров`ю внаслідок ДТП в розмірі 240 114,65 грн., стягнення судових витрат задоволити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (, місцезнаходження: м.Київ, вул.К.Малевича, 31, 03150) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційнмй номер НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 240 114( двісті сорок тисяч сто чотирнадцять) грн. 60 коп. страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров`ю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з яких: 51 789,57 грн. витрат на лікування; 75 238,24 грн. шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності; 113 086,79 грн. шкоди, пов`язаної з стійкою втратою працездатності.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (, місцезнаходження: м.Київ, вул.К.Малевича, 31, 03150) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційнмй номер НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 8000 грн. витрат на правову допомогу.

В решті вимог позову відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (, місцезнаходження: м.Київ, вул.К.Малевича, 31, 03150) на користь держави з зарахуванням на рахунок UA0026001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106 2 401 гривень 14 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 22.02.2023 року.

Суддя Пастернак І.А.