Дата документу 25.07.2023 Справа № 316/1977/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 316/1977/21
Провадження №22-ц/807/78/23
Головуючий в 1-й інстанції Куценко М.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,
секретарБєлова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 20 грудня 2021 року, постановлену у м. Енергодар у справі за заявою адвоката Шовкопляса Юрія Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Державного реєстратора Виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізької області Ільющенкова Сергія Олександровича, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання протиправним та скасування рішення, про державну реєстрацію права власності, поновлення права власності, відновлення запису про державну реєстрацію права власності,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Енергодарського міського суду Запорізької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Державного реєстратора Виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізької області Ільющенкова Сергія Олександровича, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання протиправним та скасування рішення, про державну реєстрацію права власності, поновлення права власності, відновлення запису про державну реєстрацію права власності. Стороною позивача подана заява про забезпечення позову. В обґрунтування заяви зазначено, що АТ «Альфа-Банк» перешкоджає позивачу у користуванні квартирою АДРЕСА_1 : змінює замки, виставляє охорону. Заявник просить заборонити відповідачеві чинити перешкоди у користуванні житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 20 грудня 2021 року (з урахуванням ухвали Енергодарського міського суду Запорізької області від 29 грудня 2021 року про виправлення описки), заяву ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову задоволено.

Заборонено Акціонерному товариству «Альфа-Банк» () у будь-який спосіб чинити перешкоди у користуванні житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , особам, які користуються вказаною квартирою.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду Акціонерне товариство «Альфа-Банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість висновків суду, порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог заяви.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те що, заходи забезпечення позову є неспівмірними із предметом позову, а доводи заявника, щодо чинення перешкод у користуванні житлом, не підтверджені жодними доказами.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положенням ч. 1 п. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виник спір, вид забезпечення позову відповідає предмету спору, існує реальна загроза ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі відсутності відповідного забезпечення.

З вказаними висновками суду першої інстанції, погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В силу ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому слід враховувати, що вжитті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Виходячи зі змісту ст.ст. 149-153 ЦПК України, забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Згідно з п. 6, 7 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема забороною вчиняти певні дії.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено позов направлений на захист права власності, а саме про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, поновлення права власності, відновлення запису про державну реєстрацію права власності.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Заявник з метою відновлення свого права на користування спірною квартирою 08.12.2012 року звернувся до відділення поліції, оскільки представники АТ «Альфа-банк» перешкоджали йому у доступні до спірної квартири (а.с.10).

Враховуючи наявність спору, щодо права власності на спірну квартиру, між сторонами у справі, факт того, що позивач зареєстрований у спірній квартирі, а також наявність обставин, що вказують на певне обмеження прав щодо користування вказаним майном, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу необхідності вжиття заходів забезпечення позову, про які просить позивач, оскільки невжиття таких заходів призведе до необхідності вживати позивачем інші заходи щодо відновлення порушеного права, також такі заходи є цілком співмірними із предметом позову та заявленими вимогами.

Крім того, слід зазначити, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Скаржником не доведено, що вжиття зазначених заходів забезпечення позову на час розгляду справу суттєво порушить його права, або буде перешкоджати господарській діяльності.

Доводів, які б вказували на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали суду апеляційна скарга не містить.

З мотивів, викладених вище, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано задоволено заяву про забезпечення позову і підстав для скасування ухвали не вбачається.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 20 грудня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 28 липня 2023 року.

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

Судді: О.В. Крилова

О.З. Поляков