Справа № 485/578/23
Провадження № 2/485/178/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Квєтка І.А.,

секретар судового засідання Літвінова Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У червні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі-Банк) звернулося до суду з вищевказаним позовом.

Свої вимоги мотивує тим, що 20 травня 2011 року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 37 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, допустив заборгованість, яка станом на 09 лютого 2023 року складає 48159,65 грн, з них: 39395,69 грн - заборгованість за тілом кредита, 8763,96 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Представник позивача у позовній заяві проти розгляду справи без участі представника Банку не заперечував.

Відповідач справу просив розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнав частково, заперечує щодо стягнення з нього відсотків у сумі 8763,96 грн.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що 20 травня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», зміна назви АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н шляхом підписання сторонами анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

У заяві позичальника нарахування процентів, пені та штрафу не зазначено.

Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено випискою по рахунку та ним не заперечується.

Протягом дії договору Банком було видано відповідачу п`ять кредитних карт, остання з яких має термін дії до 04/22.

20 травня 2011 року Банком на видану відповідачу кредитну картку було встановлено кредитний ліміт у сумі 300,00 грн, який у подальшому зменшувався та збільшувався: 20 травня 2011 року до 5000,00 грн., 23 червня 2011 року до 6 000,00 грн., 28 липня 2011 року до 8 000,00 грн., 21 серпня 2011 року до 10 000,00 грн., 11 серпня 2013 року до 12 000,00 грн.12 серпня 2013 року до 12 000,00 грн., 08 липня 2015 року до 10 840,00 грн.,20 липня 2015 року до 9 960,00 грн., 18 серпня 2015 року до 9 666,56 грн., 31 серпня 2015 року до 9 170,00 грн., 27 листопада 2015 року до 8 849,64 грн., 15 серпня 2017 року до 10 000,00 грн., 13 січня 2019 року до 15 000,00 грн., 25 січня 2019 року до 20 000,00 грн., 16 лютого 2019 року до 25 000,00 грн., 06 березня 2019 року до 30 000,00 грн., 07 квітня 2019 року до 35 000,00 грн., 14 квітня 2020 року 35 000,00 грн., 27 квітня 2020 року до 35 000,00 грн., 08 травня 2020 року до 35 000,00 грн., 19 травня 2020 року до 35 000,00 грн., 12 червня 2020 року до 35 000,00 грн., 23 червня 2020 року до 35 000,00 грн., 06 липня 2020 року до 35 000,00 грн., 01 квітня 2021 року до 37 000,00 грн., 22 квітня 2022 року до 0,00 грн.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача перед Банком за вказаним кредитним договором станом на 09 лютого 2023 року складає 48159,65 грн, з них: 39395,69 грн - заборгованість за тілом кредита, 8763,96 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтями 1046, 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як вбачається з Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які надані на підтвердження позовних вимог позивачем, останні не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19).

Як встановлено вище, заява-анкета, підписана відповідачем 20 травня 2011 року, не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами.

Ураховуючи викладене, відсутні підстави вважати, що на день підписання анкети-заяви 20 травня 2011 року сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, анкета-заява на отримання кредитної картки не містить посилання на конкретні умови кредитування, порядок повернення кредиту, що за відсутності належних доказів, які б достовірно підтверджували прийняття представлених банком умов та тарифів відповідачем та приєднання до них як другої сторони до запропонованого договору, є підставою для відмови у стягненні з відповідача 8763,96 грн - заборгованості за відсотками за користування кредитом, оскільки такі є недоведеними.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, та що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідач визнав заборгованість перед Банком по тілу кредиту у розмірі 39395,69 грн.

Таким чином, позовні вимоги підлягають до задоволення в частині стягнення заборгованості за тілом кредита у розмірі 39395,69 грн.

На підставі ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорцйно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 76-78, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" () заборгованість по кредитному договору від 20 травня 2011 року станом на 09 лютого 2023 року в сумі 39 395,69 грн. (тридцять дев`ять тисяч триста дев`яносто п`ять грн. 69 к.) заборгованості по тілу кредита та 2195,57 грн. (дві тисячі сто дев`яносто п`ять грн. 57 к.) судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, який відраховуються з дати складення повного судового рішення.

Суддя І.А.Квєтка

Дата складання повного судового рішення 31.07.2023р.