Справа №613/6/23 Провадження № 2/613/143/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Уварової Ю.В.,

за участі секретаря - Макушинської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові в порядку загального позовного провадження цивільну справу №613/6/23, провадження №2/613/143/23 за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства лісових ресурсів України, Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати незаконним та скасувати наказ Державного агентства лісових ресурсів України № 573-К від 01.11.2021 про звільнення ОСОБА_1 з посади тимчасово виконуючого обов`язки директора Державного підприємства «Гутянське лісове господарство»; стягнути з Державного підприємства «Гутянське лісове господарство» на корсить ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.01.2022 по дату прийняття рішення суду про поновлення на роботі; допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді тимчасово виконуючого обов`язки директора Державного підприємства «Гутянське лісове господарство» та стягнення з Державного підприємства «Гутянське лісове господарство» середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі місячної заробітної плати з відрахуванням всіх податків і зборів згідно діючого законодавства; стягнути з відповідачів судові витрати.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що відповідно до Наказу Державного агентства лісових ресурсів України № 402 від 13.08.2021 ОСОБА_1 призначено на посаду тимчасово виконуючого обов`язки директора Державного підприємства «Гутянське лісове господарство». Відповідно до Наказу Державного агентства лісових ресурсів України № 573-к від 01.11.2021 ОСОБА_1 звільнено з посади тимчасового виконуючого обов`язки директора Державного підприємства «Гутянське лісове господарство» у зв`язку із реорганізацією даного підприємства за п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

У жовтні 2022 року позивачу стало відомо, що реорганізація ДП «Гутянське лісове господарство» не була проведена, у зв`язку із скасуванням наказу про її проведення.

Відповідно до ч.1. ст. 42-1 КЗпП України, працівник, з яким розірвано трудовий договір з підстав, передбачених п.1 ст. 40 цього Кодексу (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), протягом одного року має право на укладання трудового договору у разі повторного прийняття на роботу, якщо власник або уповноважений ним орган проводить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації. Переважне право на укладення трудового договору у разі повторного прийняття на роботу надається особам, зазначеним у статті 4 цього Кодексу, та в інших випадках, передбачених колективним договором.

Отже позивач, який був вивільнений з підстав, передбачених п. 1 ст. 40 КЗпП України, мав право на укладання трудового договору у разі повторного прийняття на роботу, якщо власник або уповноважений ним орган проводить прийняття на роботу працівника аналогічної кваліфікації. Проте, Державне агентство лісових ресурсів України в порушення ч. 1 ст. 42-1 КЗпП України не прийняло на роботу на посаду т.в.о. директора Державного підприємства «Гутянське лісове господарство» ОСОБА_1 після скасування наказу про реорганізацію ДП «Гутянське лісове господарство», яке станом на жовтень 2022 року не перебуває в процесі припинення.

Позивач вважає, що ДП «Гутянське лісове господарство» штучно створило умови для його звільнення, тому вважає, що Наказ Державного агентства лісових ресурсів України № 573-к від 01.11.2021 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді тимчасово виконуючого обов`язки директора ДП «Гутянське лісове господарство».

Крім того, із врахуванням середньомісячного заробітку ОСОБА_1 на посаді тимчасово виконуючого обов`язки директора державного підприємства «Гутянське лісове господарство» у розмірі 877,81 грн. за один день, позивач просить стягнути середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.12.2021 року по дату винесеного судом рішення про поновлення позивача на посаді.

Щодо строку звернення до суду, позивач звертає увагу, що Законом України № 540-IX від 30.03.2020 КЗпП України було доповнено главою XIX «Прикінцеві положення» відповідно до яких «1.Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

23.08.2022 набрала чинності постанова КМУ від 19.08.2022 № 928, якою внесли зміни до: розпорядження КМУ «Про переведення єдиної державної системи цивільного захисту у режим надзвичайної ситуації» від 25.03.2020 № 338, цими змінами продовжили карантин по всій території України до 31.12.2022 р.

Позивач зазначає, що про порушення свого права він дізнався з листа т.в.о. директора ДП «Гутянське лісове господарство» від 25.10.2022р. року М. Желновач, оскільки підстави, які були викладені в наказі про звільнення, фактично не вібулись. Тому вважає, що строк на оскарження наказу Державного агентства лісових ресурсів України №573-К від 01.11.2021 року з урахуванням Прикінцевих положень КЗпП України та Постанови КМУ від 19.08.2022 №928, ним не пропущений.

В обгрунтування витрат, понесених на професійну правничу допомогу адвоката позивач зазначає, що розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Позивачем було укладено письмовий договір з представником, адвокатом Савинським Олександром Григоровичем (договір про надання правової допомоги №17/10 від 17.10.2022 року), якому надані всі права та обов`язки без будь - яких обмежень, та погоджено фіксовану суму гонорару загальним розміром 20 000 (двадцять тисяч) гривень, які позивач просить стягнути на свою користь, а також вирішити питання про стягнення з відповідачів судового збору.

Від відповідача - Державного агентства лісових ресурсів надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначає, що відповідно до Положення про Державне агентство лісових ресурсів України,затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2014 № 521, Держлісагентство є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства.

Відповідно до підпункту 18 пункту 11 Положення про Державне агентство лісових ресурсів України, Голова Держлісагентства утворює, ліквідовує, реорганізовує підприємства, установи організації, затверджує їх положення (статути), в установленому порядку призначає на посади та звільняє з посад їх керівників, виконує в межах повноважень, передбачених законом, інші функції з управління об`єктами державної власності, що належать до сфери управління Держлісагентства.

16.08.2021 Держлісагентством винесено наказ від 13.08.2021 № 402-к, яким ОСОБА_1 призначено тимчасово виконуючим обов`язки директора державного підприємства «Гутянське лісове господарство», яке координується Харківським обласним управлінням лісового та мисливського господарства - з 16.08.2021 на період до призначення керівника в установленому законодавством порядку.

Підставою для винесення наказу від 13.08.2021 № 402-к «Про призначення тимчасово виконуючим обов`язки директора державного підприємства «Гутянське лісове господарство» ОСОБА_1» були заява ОСОБА_1 від 28.07.2021 та лист Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства від 28.07.2021 № 06.01-30/297-21.

У заяві від 28.07.2021 лісничий Старосалтівського лісництва Державного підприємства «Вовчанське лісове господарство» Тільний А.І. просив призначити його тимчасово виконуючим обов`язки директора державного підприємства «Гутянське лісове господарство», яке координується Харківським обласним управлінням лісового та мисливського господарства, до призначення керівника в установленному законодавством порядку. Надаючи згоду на призначення тимчасово виконуючого обов`язки директора ДП «Гутянське лісове господарство» до призначення керівника цього підприємства у встановленому законодавством порядку, позивач усвідомлював, що він виконуватиме такі обов`язки тимчасово до вирішення питання призначення керівника підприємства в установленому законом порядку, а відтак може бути звільнений від їх виконання на підставі наказу уповноваженого органу управління державним підприємством - Держлісагентством.

Наказом Держлісагентства від 27.09.2021 № 570 прийнято рішення про припинення ДП «Гутянське лісове господарство» шляхом реорганізації, а саме приєднання до ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «Жовтневе лісове господарство».

Пунктом 3 даного наказу визначено, що Комісія з припинення здійснює керівництво діяльністю ДП «ГУТЯНСЬКЕ ЛІСОВЕ ГОСПОДАРСТВО» на період до завершення процедури його припинення.

Відповідно до частини третьої і четвертої статті 105 Цивільного кодексу України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Отже після призначення Комісії з припинення діяльності державного підприємства «Гутянське лісове підприємство» до неї перейшли повноваження щодо управління справами юридичної особи.

01.11.2021 Держлісагентством винесено наказ від 01.11.2021 № 573-к «Про звільнення ОСОБА_1 », яким визначено звільнити тимчасово виконуючого обов`язки директора Державного підприємства «Гутянське лісове господарство», яке координується Харківським обласним управлінням лісового та мисливського господарства, ОСОБА_1 31.12.2021 у зв`язку з реорганізацією даного підприємства за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Підставою для винесення наказу від 01.11.2021 № 573-к «Про звільнення ОСОБА_1 » був наказ Держлісагентства від 27.09.2021 № 570 «Про припинення державного підприємства «Гутянське лісове господарство» та затвердження складу Комісії з припинення».

Відповідач зазначає, до відносин, які витікають з тимчасового виконання трудових обов`язків, які ґрунтуються на особистих, довірительних відносинах роботодавця та працівника, тимчасово виконуючого обов`язок керівника юридичної особи, існують певні обмеження щодо беззастережного захисту права особи на працю, зокрема щодо підстав та порядку припинення такої співпраці.

Законодавчо, правила покладення тимчасового обов`язку, його тривалість підстави та правила припинення не визначено, визначення названих характеристик лежить на роботодавцеві і дотримуватися правил, передбачених для трудових відносин, які ґрунтуються на трудовому договорі, укладеному відповідно до положень ст. ст. 21, 23 КЗпП України - необхідності немає.

Вищезазначеного висновку також дійшла Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 23.10.2017 по справі 478/1764/16-ц.

Відповідно до відносин, що витікають з тимчасового виконання трудових обов`язків, також не можуть бути застосовані ст. 42, 42-1 КЗпП.

За наведених підстав відповідач вважає Наказ Держлісагентства від 01.11.2021 № 573-к «Про звільнення ОСОБА_1 » законним, обґрунтованим та винесеним на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Хибною відповідач вважає і думку позивача стосовно скасування наказу про проведення реорганізації Державної підприємства «Гутянське лісове господарство».

У період з 27 вересня 2021 року по 16 вересня 2022 року Державне підприємство «Гутянське лісове господарство» перебувало в процесі припинення (до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 29.09.2021 внесено рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її реорганізації на чолі з Комісією з припинення, яка визначена наказом Держлісагентства.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.2022 № 1003 «Деякі питання реформування управління лісової галузі» Кабінетом Міністрів України погоджено пропозицію Державного агентства лісових ресурсів України щодо утворення державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» та приєднання до нього спеціалізованих державних лісогосподарських підприємств, які належать до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України.

Наказом Держлісагентства від 16.09.2022 № 706 з 16.09.2022 відновлено господарську діяльність Державного підприємства «Гутянське лісове господарство» та визнано таким, що втратив чинність наказ Держлісагентства від 27.09.2021 № 570.

Відповідно до наказу Держлісагентства від 28.10.2022 № 858 «Про припинення ДП «Гутянське лісове господарство» та затвердження складу Комісії з припинення» прийнято рішення про припинення діяльності ДП «Гутянське лісове господарство» шляхом реорганізації, а саме приєднання до ДЕРЖАВНОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЛІСИ УКРАЇНИ» (до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, внесено рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її реорганізації, 01.11.2022 10:05:14, 055000121, ОСОБА_2 , Виконавчий комітет Богодухівської міської ради Харківської області).

Відповідно до ч.8. ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у разі приєднання юридичних осіб здійснюється державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті приєднання, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються. Приєднання вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Державне підприємство «Гутянське лісове господарство» () перебуває в стані припинення.

За наведених обставин відповідач просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою суду від 05.01.2023 відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 23.03.2023 залучено до участі у справі правонаступника відповідача ДП «Гутянське лісове господарство» - Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України».

Крім того ухвалою від 23.03.2023 та ухвалою від 01.05.2023 задоволені клопотання представників сторін про участь в судових засіданнях в режимі відео конференції.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Савінський О.Г. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених в позові.

Звернув увагу, що підставою для винесення наказу про звільнення позивача став наказ про припинення підприємства, який в подальшому було скасовано, отже звільнення було незаконним.

Також повідомив, що на даний час позивач не працевлаштований, однак працював офіційно певний час після звільнення, що підтверджується наданою копією довідки.

В судовому засіданні представник відповідача ДСГП «Ліси України» заперечував проти задоволення позову.

Пояснив, що позивач дійсно обіймав посаду виконуючого обов`язки директора підприємства. Після прийняття рішення про припинення ДП шляхом реорганізації, позивач був звільнений відповідним наказом. Наразі підприємство (ДП Гутянський лісгосп) не існує, вакантна посада директора або виконуючого обовязки директора - відсутні, а філія «Гутянське лісове господарство» є структурним підрозділом ДП «Ліси України». Директором філі є ОСОБА_3, якого призначено недавно.

Представник відповідача - Державного агентства лісових ресурсів України просила відмовити у задоволенні позову, повністю підтримала доводи, наведені у відзиві. Дії Державного агентства вважала законними. Також зазначила, що обов`язки директора філії наразі виконує ОСОБА_3 . Точної інформації про те, чи пропонували ОСОБА_1 відновити роботу після скасування наказу про припинення підприємства та відновлення його діяльності - представник відповідача не має, але наскільки їй відомо - не пропонували.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представників відповідачів, дослідивши і оцінивши докази у справі, встановив такі обставини.

Наказом Державного агентства лісових ресурсів України №402-к від 13.08.2021 ОСОБА_1 призначено тимчасово виконуючим обов`язки директора ДП «Гутянське лісове господарство» з 16.08.2021 на період до призначення керівника в установленому законом порядку /а.с.145/, про що здійснено запис в трудову книжку позивача /а.с.9/.

Наказом Державного агентства лісових ресурсів України №570 від 27.09.2021 припинено Державне підприємство «Гутянське лісове господарство» шляхом реорганізації, а саме шляхом приєднання до Державного підприємство «Жовтневе лісове господарство», термін припинення - до 31.12.2021 /а.с.13 зворотній бік - 14/.

Наказом Державного агентства лісових ресурсів України №573-к від 01.11.2021 звільнено тимчасово виконуючого обов`язки директора ДП «Гутянське лісове господарство» ОСОБА_1 31.12.2021 на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП - у зв`язку з реорганізацією підприємства /а.с.10/, відповідний запис внесено в трудову книжку.

Наказом Державного агентства лісових ресурсів України №706 від 16.09.2022 визнано таким, що втратив чинність наказ Державного агентства лісових ресурсів України №570 від 27.09.2021 про припинення ДП «Гутянське лісове господарство» та відновлено господарську діяльність ДП «Гутянське лісове господарство» /а.с. 12, 148/.

Наказом Державного агентства лісових ресурсів України №858 від 28.10.2022 Державне підприємство «Гутянське лісове господарство» припинено шляхом реорганізації, а саме шляхом приєднання до Державного підприємство «Ліси України», термін припинення - до 20.01.2023 /а.с. 60-62/.

Наказом ДСГП «Ліси України» №202-к від 26.12.2022 ОСОБА_4 призначено на посаду директора філії «Гутянське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» на строк з 27.12.2022 по 29.12.2023 з випробувальним строком три місяці /а.с.64/.

11.01.2023 складено передавальний акт балансових рахунків, необоротних і оборотних активів, зобов`язань, матеріалів лісовпорядкування та документів, що підтверджують речові права на земельні ділянки, нерухоме майно та інше ДП «Гутянське лісове господарство» /а.с.82-114/.

Наказом Державного агентства лісових ресурсів України №102 від 11.01.2023 затверджено зазначений передавальний акт ДП «Гутянське лісове господарство» /а.с.63/.

Ст. 43 Конституції України закріплено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно ч. 1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

На підставі ч. 3 ст. 105 ЦК України, учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи,

Відповідно до ч. 1 ст.106 ЦК України злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

Згідно положень ч. 3 ст. 36 КЗпП України в разі реорганізації підприємства, установи, організації (злиття, приєднання, поділ чи перетворення) дія трудового договору працівника продовжується.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно із ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.1992 ( зі змінами) «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення і перевірити їх відповідність законові.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п.1 ст.40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями (п.19 ППВСУ №9).

Аналогічні положення містяться в Роз`ясненнях Міністерства Юстиції України від 25.01.2011 про Гарантії працівників у разі ліквідації або реорганізації підприємства, установи, організації.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Так, звертаючись з даним позовом, ОСОБА_1 не посилався на порушення відповідачами вимог частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України, не посилався на той факт, що після видачі наказу №570 від 27.09.2021 про припинення ДП «Гутянський лісгосп» не відбулось скорочення чисельності або штату працівників, тощо.

Фактично позивач мотивує протиправність наказу про своє звільнення двома підставами - скасуванням наказу про припинення ДП «Гутянський лісгосп» з відновленням його діяльності, а також наявністю у позивача переважного права на укладення трудового договору у зв`язку з повторним прийняттям на роботу працівників аналогічної кваліфікації.

Отже, оцінюючи доводи сторін з приводу заявлених вимог, суд виходить з завдань та засад цивільного судочинства, закріплених в ст.2 ЦПК України, зокрема з принципу диспозитивності /ст.13 ЦПК/, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках та зауважує, що суд не вправі самостійно змінювати підстави позову.

Щодо посилання сторони відповідача на той факт, що позивач лише тимчасово виконував обов`язки директора підприємства та добре усвідомлював тимчасовий характер його призначення, а також на те, що для осіб, які тимчасово виконують обов`язки, існують певні обмеження щодо беззастережного захисту права особи на працю, суд зазначає наступне.

Дійсно, як в заяві ОСОБА_1 від 27.07.2021 так і в наказі від 13.08.2021 зазначено, що позивача призначено тимчасово виконуючим обов`язки директора ДП «Гутянськийй лісгосп» - до призначення директора у встановленому законом порядку. Водночас, трудові відносини з ОСОБА_1 були припинені не у зв`язку з призначенням директора, а, як зазначено в наказі про звільнення, - у зв`язку з реорганізацією підприємства, отже посилання сторони відповідача на усвідомлення позивачем тимчасового характеру своєї роботи, суд не бере до уваги.

Крім того, аналіз положень статті 5-1 та статті 235 КЗпП України свідчить, що особи, які є виконуючими обов`язки, користуються такими ж правами у сфері трудового законодавства, що і постійні працівники.

Так, в своїй постанові від 27.01.2020 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 654/941/17 зробив правовий висновок, відповідно до якого на особу, яка є виконуючим обов`язки, поширюється трудове законодавство, гарантії забезпечення права на працю, у тому числі й можливість захисту від незаконного звільнення.

Водночас, надаючи оцінку обґрунтованості вимог позивача, суд зазначає наступне.

Згідно з Положенням про Держлісагентство, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 2014 р. № 521 (з подальшими змінами) Державне агентство лісових ресурсів України (Держлісагентство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства.

Держлісагентство у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Одним з основних завдань Держлісагентства є реалізація державної політики у сфері лісового та мисливського господарства.

Держлісагентство відповідно до покладених на нього завдань здійснює державне управління в галузі ведення лісового і мисливського господарства,

Держлісагентство у межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Міндовкілля видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання.

Голова Держлісагенства утворює, ліквідовує, реорганізовує підприємства, установи організації, затверджує їх положення (статути), в установленому порядку призначає на посади та звільняє з посад їх керівників, виконує в межах повноважень, передбачених законом, інші функції з управління об`єктами державної власності, що належать до сфери управління Держлісагентства.

З наведеного слідує, що вирішення питань реформування лісової галузі відноситься до завдань та повноважень Державного агентства лісових ресурсів України, у зв`язку з чим само по собі визнання наказу Державного агентства лісових ресурсів України №570 від 27.09.2021 про припинення ДП «Гутянське лісове господарство» таким, що втратив чинність, не свідчить про незаконність наказу про звільнення позивача на момент його видачі.

Щодо порушення переважного права на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, суд зазначає таке.

Згідно з положеннями ст.42-1 КЗпП України, працівник, з яким розірвано трудовий договір з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 40 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), пунктом 6 частини першої статті 41 цього Кодексу, протягом одного року має право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, якщо роботодавець проводить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації.

Переважне право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу надається особам, зазначеним у статті 42 цього Кодексу, та в інших випадках, передбачених колективним договором.

Згідно з пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року відповідно до частини другої статті 232 КЗпП України суди безпосередньо розглядають позови про укладення трудових договорів працівників, яким надано право поворотного прийняття на роботу.

При обґрунтованості позову суд рішенням зобов`язує власника або уповноважений ним орган укласти трудовий договір з особою, запрошеною на роботу в порядку переведення - з першого робочого дня наступного після дня звільнення з попереднього місця роботи (якщо була обумовлена інша дата - з цієї дати), з іншими особами з дня їх звернення до власника або уповноваженого ним органу з приводу прийняття на роботу.

Отже, у разі, якщо особа вважає, що було порушено її переважне право на укладення трудового договору у разі повторного прийняття на роботу, вона може звернутись до суду з позовом про зобов`язання вчинити певні дії - укласти трудовий договір (прийняти на роботу).

У даній справі позивач оскаржує наказ про звільнення, посилаючись на його незаконність, однак виникнення у особи в подальшому (після звільнення) переважного права на повторне прийняття на роботу не впливає на законність наказу про звільнення в момент його видачі та не може бути підставою для його скасування.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України, суд доходить висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Щодо строку звернення з даним позовом, суд вважає, що з урахуванням положень Закону України № 540-IX від 30.03.2020, постанови КМУ від 19.08.2022 № 928, якою внесено зміни до розпорядження КМУ «Про переведення єдиної державної системи цивільного захисту у режим надзвичайної ситуації» від 25.03.2020 № 338, на які посилався позивач, цей строк не порушено.

На підставі приведеного вище, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 274-279, 354, ЦПК України, ст.ст.15, 16, 104-106 ЦК України, 40, 42, 42-1,49-2, 233 КЗпП України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач - Державне агентство лісових ресурсів, м. Київ, вул. Шота Руставелі 9-А, ЄДРПОУ - 37507901.

Відповідач - Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», м. Київ, вул. Шота Руставелі 9-А, ЄДРПОУ - 44768034.

Повне рішення складено 04.09.2023.

Суддя