Справа № 161/1815/21
Провадження № 2-др/161/16/23
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 лютого 2023 рокуЛуцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді - Олексюка А.В.
при секретарі Гичці М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту неукладення договору купівлі-продажу автомобіля та стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, -
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.01.2023 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту неукладення договору купівлі-продажу автомобіля та стягнення безпідставно отриманих грошових коштів задоволено частково, визнано неукладеним договір купівлі-продажу легкового автомобіля марки «Opel Corsa», 2012 року випуску, об`ємом двигуна 1248 см3, номер кузова № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 між ОСОБА_1 з однієї сторони та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з другої сторони, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 5 200 доларів США, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2 526 гривень 30 коп.

31.02.2023 від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000 грн, які надавалися адвокатом Яцуляком Т.Р.

На адресу суду 13.02.2023 надійшло заперечення щодо ухвалення додаткового рішення, у зв`язку з відсутністю підстав для задоволення вказаної заяви.

Розгляд заяви здійснювався у відсутності сторін на підставі наявних матеріалів згідно ст. 247 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`ятнадцяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

З огляду на викладене суд відзначає, що ЦПК передбачено наступні критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) пов`язаність витрат з розглядом справи; 2) їх дійсність; 3) необхідність; 4) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

До таких висновків в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 19.02.2020 року (справа № 755/9215/15-ц провадження № 14-382цс19).

Згідно з п.п. 3-6 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -обґрунтованим (п. 268).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі -Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Судом встановлено, що позивачем на підтвердження судових витрат надано: копію договору про правову допомогу від 30.07.2020, копію додаткового договору до договору про правову допомогу від 01.03.2022, акт виконаних робіт від 30.01.2023, квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 30.07.2020 на суму 20 000 грн, №1 від 30.01.2023 на суму 20 000 грн.

Згідно п.п.4.1-4.4 Договору про надання правової допомоги від 30.07.2020, загальна вартість послуг виконавця Яцуляка Т.Р. становить 40 000 грн без ПДВ. Послуги виконавця оплачуються у наступному порядку: передоплату у розмірі 20 000 грн. без ПДВ, замовник оплачує на протязі 10 днів з моменту підписання цього Договору. Вказана сума є винагородою виконавця за надані послуги та не повертається ним незалежно від результатів вирішення справи в суді, якщо інше не передбачене договором і це вважається гонораром за підготовку подачу позову і представництво в суді першої інстанції. Решту гонорару у розмірі 20 000 грн. без ПДВ.

Відповідно до п.3 Акту виконаних робіт від 30.01.2023 послуги надано виконавцем в обсязі та за якістю, що повністю влаштовує замовника, вартість послуг визначена в сумі 40 000 грн. Сторони підтвердили, що на час підписання цього акту, не мають жодних взаємних претензій немає.

Суд вважає, що визначена сума гонорару є обґрунтованою, такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом, наданих адвокатом послуг, у зв`язку з чим вказана сума підлягає відшкодуванню в повному обсязі, оскільки позивач не звільняється від сплати витрат на правову допомогу.

В зв`язку з цим, вимоги позовача про стягнення судових витрат, зокрема - витрат на правничу допомогу, підлягають задоволенню.

Таким чином, оскільки заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу надійшла до суду після ухвалення рішення, тому існує необхідність ухвалення додаткового рішення.

Таким чином, оцінюючи обґрунтованість заяви позивача, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи наявні належні та достатні обгрунтування суми понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи, а тому такі витрати позивача у розмірі 40 000 грн. підлягають відшкодуванню у повному розмірі.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 142, 270 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Ухвалити додаткове рішення в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про постановлення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту неукладення договору купівлі-продажу автомобіля та стягнення безпідставно отриманих грошових коштів.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_3 (зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк