Справа № 464/5134/23
пр.№ 2-о/464/153/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2023 м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючої судді Сабари Л.В.,

секретаря судового засідання Андрушко Н.М,

за участі: представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_2 , за участі заінтересованої особи ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису,

встановив:

заявник ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою, в якій просить видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_3 , яким вжити наступних заходів тимчасового обмеження його прав строком на шість місяців, а саме: заборонити перебувати в місці спільного проживання з заявницею, що за адресою: АДРЕСА_1 , заборонити наближатися на відстань не менше 500 м до місця проживання заявниці, що за адресою: АДРЕСА_2 , заборонити вести телефонні переговори з заявницею або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати заявницю, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці йому невідомому, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

В обґрунтування заяви покликається на те, що вона та заінтересована особа перебували у цивільному шлюбі, в них є спільна донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Незважаючи на те, що цивільний шлюб між сторонами припинено три роки тому, вони надалі проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира є у державній власності. Так, ОСОБА_3 протягом останнім двох років систематично вчиняє щодо неї домашнє насильство психологічного, фізичного та економічного характеру, яке проявляється у словесних образах, погрозах, залякуванні, ляпасах, штовханні, шарпанні, умисному позбавленні користування житлом. З метою захисту, заявниця неодноразово зверталася до працівників правоохоронних органів. Відповідно до постанов Сихівського районного суду м. Львова від 24.09.2021, 05.11.2021 та 23.09.2022 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративні стягнення. Окрім цього, 01.08.2023 заінтересована особа повторно вчинив домашнє насильство щодо заявниці та їх доньки, внаслідок чого працівниками поліції винесено термінові заборонні приписи, якими ОСОБА_3 заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалими особами строком на 5 діб. Зазначає, що вжиті працівниками поліції заходи та накладені судом адміністративні стягнення є неефективними, а ОСОБА_3 продовжує вчиняти домашнє насильство, у зв`язку із чим є вірогідність, що заінтересована особа продовжить вчиняти домашнє насильство з можливими тяжкими наслідками для неї та її доньки, а тому просить суд задовольнити заяву та вжити заходів тимчасового обмеження ОСОБА_3 .

Заявник в судовому засіданні, яке відбулось 04.08.2023, заяву підтримала з підстав, що в такій викладені, пояснила суду, що проживає з донькою, колишнім цивільним чоловіком ОСОБА_3 та його матір`ю в одній квартирі, за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки не має іншого місця, де б могла проживати з донькою. Зазначає, що заінтересована особа систематично вчиняє домашнє насильство відносно неї, а також відносно їх доньки та у її присутності, у зв`язку із чим вона неодноразово викликала працівників поліції, які складали на нього протоколи про адміністративні правопорушення та термінові заборонні приписи. Однак, ОСОБА_3 на вказані дії, а також проведені з ним профілактичні бесіди не реагує, жодних висноків не робить, а лише продовжує вчиняти насильницькі дії психологічно та фізичного характеру відносно неї. Пояснила, що вчинене відносно неї домашнє насильство полягає у неадекватних висловлюваннях, погрозах фізичною розправою, шарпанні, вважає, що заінтересована особа має на меті її залякати, оскільки їй не має куди піти проживати та ніхто її не може захистити. Такі дії викликають у неї переживання та страх за своє життя та здоров`я, а також доньки та свекрухи, оскільки заінтересована особа поводить себе дуже агресивно. Вказала, що неодноразово намагалася уникати з ним спілкування, а також навіть зорового контаку, однак такі спроби не приносили жодних результатів. Окрім цього, її колишній цивільній чоловік навіть приходить до неї на роботу, де також неадекватно себе поводить, негативно висловлюється в її сторону при її колегах та інших людях. Повідомила, що із заявою про вчинення злочину до поліції не зверталася. Одночасно вказала, що у неї відсутні докази ведення телефонних розмов із заінтересованою особою, так як вона його заблокувала. Що стосується заходу заборони через третіх осіб розшукувати її, повідомила, що такі події відбувались за місцем її роботи. Однак, доказів з даного приводу вона не має.Враховуючи наведене, просить суд заяву задовольнити.

В судове засідання, призначене на 07.08.2023, заявник не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення такого.

Представник заявника в судовому засіданні підтримала доводи, викладені в заяві, а також пояснення, надані завницею. Крім цього додала, що звернення до суду з заявою про встановлення обмежувального припису є крайнім заходом, щоб захистити ОСОБА_2 та її доньку, оскільки ОСОБА_3 не реагує на дії працівників поліції, не з`являться в судові засідання з розгляду справ про адміністративне правопорушення щодо нього, таким чином уникає відповідальності за свої вчинки. Одночасно, дії заінтересованої особи лиш погіршуються, оскільки він почав вчиняти домашнє насильство відносно своєї матері. Вказала, що заявниця побоюється за свою доньку, оскільки всі події відбуваються у її присутності. Просить суд заяву задовольнити в повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Відповідно до положень ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заявника, покази свідка, дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, встановив наступне.

Відповідно до правил п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (надалі Закон).

Згідно з п. п. 3, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Серед діянь, шо підпадають під визначення домашнього насильства, законодавець виокремлює психологічне насильство, фізичне насильство та економічне насильство.

Так, під психологічним насильством розуміється форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Економічне насильство форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 3 вищевказаного Закону передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на осіб, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти.

При цьому п. 12. ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що протидія домашньому насильству це система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на припинення домашнього насильства, надання допомоги та захисту постраждалій особі, відшкодування їй завданої шкоди, а також на належне розслідування випадків домашнього насильства, притягнення до відповідальності кривдників та зміну їхньої поведінки

До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника (п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

За пунктом 7 ч. 1 ст. 1 цього Закону обмежувальним приписом стосовно кривдника є встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону є оцінюванням вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

При з`ясуванні фактичних обставин справи, судом у судовому засіданні досліджено наступні докази, на підставі яких встановлено наступне.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні надала покази про те, що є мамою заінтересованої особи та вони, разом із заявницею та їх донькою, проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Так, підтвердила, що її син справді вчиняє домашнє насильство психологічного характеру щодо ОСОБА_2 , яке полягає у нецензурних висловлюваннях, погрозах, тощо. Вказане часто відбувається у присутності їх малолітньої доньки ОСОБА_4 . Вказала, що ОСОБА_3 ревнує колишню цивільну дружину, а також звинувачує її у крадіжці його майна, у зв`язку із чим може поводити себе досить агресивно по відношенню до останньої.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є особами, які проживали однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, мають неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України, свідоцтвом про народження, актом комісії.

На даний момент сторони тривалий час проживають спільно у квартирі АДРЕСА_3 , яка перебуває у державній власності.

Як вбачається з копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 17.04.2015 Личаківським РВ у м. Львові ГУ ДМС України у Львівській області, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній присвоєно наступний реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_2 (а. с. 3-4).

ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а. с. 5).

Як вбачається з копії акту №03/23 про фактичне проживання особи без реєстрації від 25.07.2023, а також встановлено в судовому засіданні, у квартирі АДРЕСА_3 проживають: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а. с. 6).

З копії термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №204521 від 22.08.2021 вбачається, що такий винесено стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку із скоєнням ним 22.08.2022 близько 09.00 год. за адресою: АДРЕСА_1 домашнього насильства психологічного характеру стосовно цивільної дружини ОСОБА_2 , а саме: ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою. До кривдника вжито строком на 5 діб наступний захід термінового заборонного припису: заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою (а. с. 10).

З копії термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №302529 від 28.06.2023 вбачається, що такий винесено стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку із скоєнням ним 28.06.2023 о 11.20 год. за адресою: АДРЕСА_1 домашнього насильства психологічного та фізичного характеру стосовно ОСОБА_2 , а саме: висловлював погрози фізичною розправою, залякував словесними образами, що викликало побоювання за свою безпеку, а також шарпав за волосся і плював в обличчя. До кривдника вжито строком на 5 діб наступні заходи термінового заборонного припису: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постражадлої особи, заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою (а. с. 12).

З копії термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №337659 від 01.08.2023 вбачається, що такий винесено стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку із скоєнням ним 01.08.2023 близько 12.00 год. за адресою: АДРЕСА_1 домашнього насильства психологічного характеру стосовно ОСОБА_2 , а саме: виражався нецензурною лайкою, чим спричинив психологічний тиск. До кривдника вжито строком на 5 діб наступний захід термінового заборонного припису: заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою (а. с. 13).

З копії термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №337660 від 01.08.2023 вбачається, що такий винесено стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку із скоєнням ним 01.08.2023 близько 12.00 год. за адресою: АДРЕСА_1 домашнього насильства психологічного характеру відносно доньки ОСОБА_4 , а саме: виражався нецензурною лайкою, чим чинив психологічний тиск. До кривдника вжито строком на 5 діб наступний захід термінового заборонного припису: заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою (а. с. 14).

Як вбачається з копії протоколу серії ВАВ №220795 від 28.06.2023, ОСОБА_3 , повторно протягом року, а саме 28.06.2023 о 11.20 год. на АДРЕСА_1 вчинив психологічне і фізичне насильство стосовно цивільної дружини ОСОБА_2 , а саме: погрожував фізичною розправою, залякував, висловлював словесні образи, що викликало побоювання за свою безпеку, а також шарпав за волосся і плював в обличчя, що відбувалося в присутності малолітньої доньки ОСОБА_4 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Вказані матеріали перебувають на розгляді судді Сихівського районного суду м. Львова, кінцеве рішення у справі не прийнято (а. с. 15-20).

Крім цього, з копії листа Львівського міського центру соціальних служб Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 28.07.2023 вбачається, що до вказаного органу 22.06.2020, 16.03.2021, 29.06.2023 надходили повідомлення про вчинення домашнього насильства в сім`ї ОСОБА_2 , а також звернення останньої щодо отримання консультацій психолога та надання таких в період з 18.03.2021 до 04.03.2022, повторно з 08.2022 до 10.2022 (а. с. 24).

Одночасно, з відеоматеріалів, що містяться на DVD-диску, суд встановив, що ОСОБА_3 в присутності дитини поводить себе агресивно, ображає заявницю нецензурною лексикою, тим самим намагається її принизити та, застосовуючи залякування, вчиняє тиск щодо вчинення певних дій, неодноразово висловлює погрози вбивством (а. с. 25).

Разом з тим, матеріали справи містять копії постанов Сихівського районного суду м. Львова від 24.09.2021, 05.11.2021, 23.09.2022 (а. с. 7, 8-9, 11), з яких неможливо встановити відомості про учасників справи, а зокрема встановити їхні особи, а також будь-які інші дані, на підставі яких суд може встановити обставини, які мають важливе значення для розгляду справи, а відтак, в силу положень ст. 76 ЦПК України, такі не можуть братися судом до уваги.

З огляду на вищевикладене, суд оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності, перевірячи наявність підстав для видачі обмежувального припису встановив, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та її малолітня донька та оцінив ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

З огляду на судову практику, викладену у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18), суд погоджується, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Крім того, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Аналогічного висновку дійшов ВС в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19).

Таким чином, суд бере до уваги, що ОСОБА_2 неодноразово зверталася в правоохоронні органи з заявами про вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру, з пояснень останньої встановлено, що працівниками поліції винесено протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, такі розглянуто судом та прийнято рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративних стягнень.

Крім того, з досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, зокрема відеозапису, встановлено факт застосування ОСОБА_3 відносно заявника погроз вбивством.

Беручи до уваги, що наразі справа про адміністративне правопорушення, де ОСОБА_2 є потерпілою, не розглянута, дія термінового заборонного припису серії АА №337659 від 01.08.2023 закінчилася о 23.30 год. 07.08.2023, суд, оцінивши ризики щодо вчинення домашнього насильства шляхом відбірання свідчень від постраждалої особи, свідка, з`ясувавши обставини конфлікту та чинники та умови, що можуть створювати небезпеку для заявника та її дитини за місцем їх постійного проживання, зокрема встановив, що ОСОБА_3 не працює, після притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру щодо ОСОБА_2 через невеликий проміжок часу знову є таким, що притягується до адміністративної відповідальності з вищевикладених підстав, що свідчить про високу вірогідність повторного вчинення домашнього насильства та, беручи до уваги висловлення погроз вбивства, що може призвести до настання тяжких наслідків, та прийшов до переконання, що заяву слід задовольнити частково, заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою.

Також суд враховує те, що працівниками поліції неодноразово виносилися термінові заборонні приписи стосовно кривдника ОСОБА_3 за фактом вчинення домашнього насильства, зокрема психологічного характеру, відносно постраждалої особи ОСОБА_2 , якими вжито заходів обмеження прав кривдника строком на 5 днів, що відповідно до положень ст. 25 Закону не є максимальною межею терміну вжитих обмежень.

Водночас, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи заявника про необхідність вжиття наступних заходів, а саме: заборонити наближатися на відстань не менше 500 м до місця проживання заявниці, що за адресою: АДРЕСА_2 , заборонити вести телефонні переговори з заявницею або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати заявницю, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці йому невідомому, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, оскільки доказів з даного приводу суду не надано. Також зі змісту термінових заборонних приписів встановлено, що місцем вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_2 та її дитини є саме місце їх постійного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, судом не встановлено достатніх підстав для видачі обмежувального припису на шестимісячний строк, у зв`язку з чим, строк дії обмежувального припису необхідно встановити у два місяці.

Згідно з ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

На підставі викладеного, ст. ст. 294, 350-1, 350-2, 350-5, 350-6, 350-8 ЦПК України, Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

заяву задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що за адресою: АДРЕСА_1 .

Строк дії обмежувального припису два місяці.

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, віднести на рахунок держави.

Копію рішення направити Відділу поліції №2 Львівського районного управління поліції №2 ГУ НП у Львівській області та Сихівській районній адміністрації Львівської міської ради для взяття ОСОБА_3 на профілактичний облік.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а оскарження такого не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено та проголошено суддею 08 серпня 2023 року.

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Головуюча Сабара Л.В