Провадження № 2-о/127/374/23
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 серпня 2023 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді Волошина С.В.,
за участі секретаря судового засідання Невмиваки Я.І.,
заінтересованих осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в порядку окремого провадження, заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про встановлення факту утримання дітей,
В провадженні суду перебуває заява ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про встановлення факту утримання дітей, в якій заявник просить встановити факт перебування на його утриманні дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Суд поставив на обговорення учасників судового засідання питання щодо залишення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту утримання дітей без розгляду оскільки з поданих доказів та позицій заінтересованих осіб, які висловлено в судовому засіданні вбачається спір про право.
В судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_2 просила заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду, оскільки під час розгляду справи у порядку окремого провадження встановлено, що існує спір про право. Повідомила, що заявник сплачує аліменти на утримання їх спільних дітей у розмірі 2 500 грн. на кожну дитину, однак повне забезпечення заявником спільних дітей не здійснюється. Діти проживають разом з матір`ю та перебувають більшою мірою на її утриманні. Зазначила, що витрати, які вона несе у зв`язку з утриманням дітей, значно перевищують той розмір утримання, що сплачує заявник в якості аліментів. Також зазначила, що вона заперечує ту обставину, що спільні з заявником діти відвідують заклад громадського харчування, власником якого є заявник з тією періодичністю на яку він вказує.
Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив щодо залишення його заяви без розгляду, однак свою позицію не обґрунтував та не мотивував.
В судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_3 не заперечила обставину наявності спору між учасниками справи, з огляду на ті покази і позиції, які було висловлено учасниками справи в ході судового засідання. Проти залишення заяви без розгляду не заперечувала.
Суд, заслухавши позиції учасників судового розгляду, ознайомившись з матеріалами заяви, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до пункту 7 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений частиною першою статті 315 ЦПК України.
Факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети ні.
Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; суттю спору є - суперечності, конфлікт, протиборство сторін; спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
Частиною шостою статті 294 ЦПК України визначено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
В судовому засіданні встановлено, що заінтересована особа ОСОБА_2 стверджує, що спільні діти не перебувають на повному утриманні батька. Більше того, діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають разом з матір`ю та також перебувають на її утриманні. Тому суд констатує, що ОСОБА_2 заперечує факт повного утримання заявником спільних дітей, що свідчить про наявність спору про право.
Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про неможливість розгляду заяви в порядку окремого провадження через наявність спору про право, який повинен розглядатись на загальних підставах в позовному провадженні. З огляду на викладене заява ОСОБА_1 про встановлення факту утримання дітей, підлягає залишенню без розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 260, 261, 293, 294 ЦПК України суд,
Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про встановлення факту утримання дітей - залишити без розгляду.
Роз`яснити ОСОБА_1 його право на звернення до суду з відповідним позовом на загальних підставах.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Повний текст ухвали суду виготовлено 08.08.2023.
Суддя: