Справа № 361/4477/23
Провадження № 2-о/361/204/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2023 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Бас Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Друга Броварська державна нотаріальна контора про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та одержання права на спадкування,

встановив:

У червні 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та одержання права на спадкування.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_3 , 1937 року народження, та ОСОБА_4 , 1937 року народження, є рідними батьками заявників.

У 1970 році від тяжкої хвороби померла їхня рідна матір - ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_4 у 1973 році ОСОБА_3 вдруге одружився на ОСОБА_5 , 1939 року народження. Спільних дітей вони не мали.

З часу одруження ОСОБА_3 та ОСОБА_5 проживали однією сім`єю разом із заявниками у житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявників - ОСОБА_3 .

Після його смерті ОСОБА_1 прийняла спадщину за законом на 2/3 частини спадкового майна, а саме: житловий будинок та земельні ділянки, а 1/3 частину успадкувала ОСОБА_5

ОСОБА_2 відмовився від спадщини на користь ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла прийомна матір заявників - ОСОБА_5 . За власні кошти вони організували поховання та поминки спадкодавця, а також поминки на дев`ять та сорок днів після її смерті.

Після смерті ОСОБА_5 залишилось спадкове майно, що складається з: 1/3 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/3 частина земельної ділянки, площею 0,1768 га , яка розміщена на землях, що знаходяться у віданні Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд у АДРЕСА_1 ; 1/3 частина земельної ділянки, площею 0,1355 га, яка розміщена на землях, що знаходяться у віданні Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, наданої для ведення особистого селянського господарства у АДРЕСА_1 ; земельна ділянка, площею 1,3049 га, яка розміщена на землях, що знаходяться у віданні Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Другою броварською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу від 10 березня 2023 року №164/2023, яка зареєстрована в спадковому реєстрі за №70372515 до майна померлої.

Разом з цим, після заведення спадкової справи було встановлено, що ОСОБА_5 не здійснила усиновлення заявників.

Звернувшись до Другої броварської державної нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, заявникам було роз`яснено, що у зв`язку з відсутністю документів на підтвердження родинних відносин з померлою ОСОБА_5 , їм необхідно звернутися до суду для встановлення їх спадкоємцями четвертої черги.

Заявники завжди сприймали ОСОБА_5 як рідну матір, остання їх виховала та оберігала, турбувалася про них. За час їх навчання ОСОБА_5 відвідувала школу та батьківські збори. У подальшому, коли заявники стали дорослими та вже мали свої сім`ї, вони не залишали без догляду та піклування ОСОБА_5 , забезпечувати її продуктами харчування та ліками, у разі необхідності - медичним обстеженням. Кожного року у весняний та осінній сезони допомагали їй у веденні огородництва.

Посилаючись на викладене, заявники просили суд встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 18 серпня 1973 року до моменту смерті; визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцями 4-ї черги.

В судовому засіданні заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, направили до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримали, просили про їх задоволення в повному обсязі.

В судове засідання представник заінтересованої особи Другої броварської державної нотаріальної контори не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, направила до суду листа про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до приписів частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04)

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 20 червня 1969 року та серії НОМЕР_2 від 27 травня 1966 року (а.с. 10, 13).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 18 серпня 1973 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 18 серпня 1973 року зареєстрували шлюб у Княжицькій сільській раді Броварського району Київської області (а.с. 9).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 грудня 2011 року, виданого державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори Юхта Л.М., визнано право ОСОБА_5 на 1/3 частку спадкового майна після смерті ОСОБА_2 .

Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається із земельної ділянки площею 0,1768 га, розміщеної на землях, що знаходяться у віданні Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель у АДРЕСА_1 , що належала померлому ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого згідно з рішення Княжицької сільської ради від 11 листопада 2006 року №297 (а.с. 20).

Згідно з витягом про державну реєстрацію прав, виданого Комунальним підприємством Київської обласної ради «Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 23 жовтня 2012 року №35954557 за ОСОБА_5 зареєстровано право спільної часткової власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що становить 1/3 частку житлового будинку (а.с. 19).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 83 роки померла ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 29 листопада 2022 Броварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 8).

10 березня 2023 року державним нотаріусом Другої броварської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу щодо майна ОСОБА_5 , що підтверджено витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 10 березня 2023 року №71749394 (а.с. 21).

Законодавцем встановлено, що «сім`я» на відміну від «шлюбу» є проживання осіб, пов`язаних спільним побутом та у яких є взаємні права та обов`язки один до одного. При цьому, необхідно звернути увагу, що для існування сім`ї не існує спеціального порядку реєстрації.

Згідно з п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов`язані спорідненням зі спадкодавцем.

Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Виходячи з аналізу вказаної норми Сімейного кодексу України, сім`єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей.

Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1259 ЦК України передбачено, що черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Отже, особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, мають право на спадкування у четверту чергу. Чинним законодавством не передбачено можливість визнавати спадкоємців однієї черги спадкоємцями іншої черги. Зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до ст.ст. 1261-1265 ЦК.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.

Враховуючи викладене, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог, суд вважає доведеним факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 18 серпня 1973 року по день її смерті.

Встановивши, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 18 серпня 1973 року по 29 листопада 2022 року проживали однією сім`єю з ОСОБА_5 , всі ці роки забезпечували її доглядом і піклуванням, надавали їй матеріальну, нематеріальну та іншу допомогу, суд виходить з того, що наведене є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у четверту чергу на підставі статті 1264 ЦК України.

З підстав вищевказаного, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 16, 1264, 1258, 1259 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 76, 80, 81, 258-259, 263-265, 293, 315-316 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Заяву задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 18 серпня 1973 року до моменту смерті.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцями 4-ї черги.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.С. Сердинський