Провадження № 2/466/2550/23
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

15 листопада 2023 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Едер П. Т., розглянувши матеріали позовної заяви фермерського господарства «Рисовський» до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Солонківської сільської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними державних реєстрацій земельних ділянок, -

у с т а н о в и в:

13 листопада 2023 року позивач фермерське господарство «Рисовський» звернулося до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Солонківської сільської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними державних реєстрацій земельних ділянок.

Під час вирішення питання про відкриття провадження встановлено, що заявлені у позові вимоги не можуть бути предметом розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 125 Конституції України, система судів загальної юрисдикції в Україні будується, зокрема, за принципом спеціалізації і визначається законом.

Нормою ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За змістом вказаної норми, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, що закріплено у ч. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

При цьому, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово наголошував, що, реалізуючи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено право на повноважний суд, за змістом якої ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Так, за змістом ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як визначено ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

За приписами частини першої статті 48 ЦПК України, сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, саме останній є особою, яка є процесуальним суб`єктом, який на думку позивача, своєю діяльністю (діями або бездіяльністю) порушив його права та до якого позивач направляє свої позовні вимоги (свій позов) звернувшись при цьому до органу суду.

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношень, з приводу яких виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Статтею 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено види і склад місцевих судів. Так, місцевими загальними судами є окружні суди, які утворюються в одному або декількох районах чи районах у містах, або у місті, або у районі (районах) і місті (містах). Місцевими господарськими судами є окружні господарські суди. Місцевими адміністративними судами є окружні адміністративні суди, а також інші суди, визначені процесуальним законом.

В той же час, справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України.

За змістом пункту 15 частини 1 цієї статті, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у спорах між суб`єктами господарювання.

У даному випадку, спір заявлений між суб`єктами господарювання, а саме: фермерським господарством «Рисовський», Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області, Солонківською сільською радою про визнання недійсними державних реєстрацій земельних ділянок.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене зазначений позов пред`явлений до Шевченківського районного суду м. Львова з порушенням юрисдикції. Розгляд справи неналежним судом, призвів би до порушення правил юрисдикції, що відповідно до ст. 377 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування рішення судом апеляційної інстанції. Отже, у зв`язку зі встановленням суддею обставин, які перешкоджають розгляду справи, у відкритті провадження за позовом фермерського господарства «Рисовський» с. Зубра до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Солонківської сільської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними державних реєстрацій земельних ділянок слід відмовити.

Крім того, судддя вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що відмова у відкритті провадження у справі не є обмеження у доступі до правосуддя, оскільки для вирішення спору необхідно звернутися до Господарського суду Львівської області (м. Львів, вул. Личаківська, 128).

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 186 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

відмовити у відкритті провадження у справі за позовом фермерського господарства «Рисовський» до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Солонківської сільської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними державних реєстрацій земельних ділянок.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: П. Т. Едер