Справа № 473/3217/23
УХВАЛА

іменем України

"28" липня 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі судді Ротар М.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі №473/3217/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності та скасування арешту майна

встановив

28 червня 2023 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності та скасування арешту майна.

Ухвалою від 29 червня 2023 року відкрито провадження по справі та справа призначена до підготовчого провадження в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 29 червня 2023 року вжиті заходи забезпечення позову, а саме заборонено усім суб`єктам владних повноважень, державним реєстраторам, нотаріусам, іншим органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь - які реєстраційні дії щодо нерухомого майна: комплекс будівель площею 823,9 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .; земельної ділянки, площею 0,2512 га, кадастровий номер :06:007:0009, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ., нежитлової будівлі, складське приміщення загальною площею 28,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . , будівлі, загальною площею 60,4 кв. м., яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_3 .

27 липня 2023 року представником позивача адвокатом Усіковим О.В. подана заява про забезпечення позову, в якій він просить накласти арешт, заборонивши відчуження, розпорядження, заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам здійснювати реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна, заборонити проведення торгів та відчуження на електронних торгах ДП «Сетам» та інших аукціонах, щодо наступних об`єктів нерухомого майна: комплекс будівель площею 823,9 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .; земельної ділянки, площею 0,2512 га, кадастровий номер :06:007:0009, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ., нежитлової будівлі, складське приміщення загальною площею 28,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . , будівлі, загальною площею 60,4 кв. м., яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_3 .

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим що, представнику позивача з матеріалів виконавчого провадження стало відомо, що приватним виконавцем продовжується звернення стягнення на майно, яке належить в тому числі і позивачу, а саме винесено постанови про опис та арешт майна боржника від 06.07.2023 року, призначено суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні. Все це дає підстави вважати позивачу, що майно, яке на даний момент є спільною власністю подружжя є арештованим та може бути продане на електронних торгах. А відповідно може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що значно утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що предметом спору у вищевказаній цивільній справі є визнання права власності на нежитлову будівлю, магазин з підвалом загальною площею 275,8 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_4 ; земельну ділянку, кадастровий номер :11:034:0189, площею 0,0266 га, розташована за адресою: АДРЕСА_4 ; комплекс будівель площею 823,9 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .; земельну ділянку, площею 0,2512 га, кадастровий номер :06:007:0009, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлову будівлю, складське приміщення загальною площею 28,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; будівлю, загальною площею 60,4 кв. м., яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_3 .

Також судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на нерухоме майно: нежитлова будівля, магазин з підвалом загальною площею 275,8 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_4 ; земельну ділянку, кадастровий номер :11:034:0189, площею 0,0266 га, розташована за адресою: АДРЕСА_4 зареєстровано 26.06.2023 року за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів.

Також було встановлено, що відносно нерухомого майна: комплекс будівель, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки винесена 04.07.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. винесена постанова про передачу майна стягувачу ОСОБА_4 у рахунок погашення боргу.

Відносно нерухомого майна, що розташовані за адресою АДРЕСА_2 та за адресою : АДРЕСА_3 , то постановами приватного виконавця виконавчого округу Одеської області від 13.07.2023 року призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 ст.150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). При цьому суд повинен перевірити аргументованість заяви про забезпечення позову та застосовувати такі заходи в тих випадках, коли є реальна небезпека, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду, в тому числі, якщо внаслідок цього заявнику може бути завдано шкоди.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів щодо забезпечення позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Суд зобов`язаний застосувати такий спосіб забезпечення позову, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд встановив, що між сторонами дійсно виник спір щодо об`єкту нерухомого майна.

Суд вважає, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а тому вжиття заходів забезпечення позову в цьому випадку є виправданим.

При цьому суд також враховує, що захист прав, свобод та інтересів позивачки до ухвалення рішення в справі може стати неможливим без вжиття заходів забезпечення позову або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а тому суд приходить до висновку про задоволення заяви у частині накладення арешту на нерухоме майно.

Вирішуючи питання відповідності виду забезпечення позову, суд виходить з доведених позивачкою ризиків, а тому на цій стадії розгляду справи суд вважає виправданим визначити спосіб забезпечення цього позову, який запропонував позивач, який, на думку суду, не буде суттєво позначиться на інтересах інших осіб.

Вказані способи забезпечення позову є доцільними та співвмірними із заявленими вимогами, оскільки їх невжиття у майбутньому може призвести до істотного порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивачки, утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позову у майбутньому, що узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 листопада 2020 року у справі №539/1463/20.

У зв`язку з зазначеним, суд дійшов висновку, що накладення арешту, є достатніми заходом забезпечення позову по заявленим позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 260, 261, 353 ЦПК України,

Постановив

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі №473/3217/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності та скасування арешту майна задовольнити частково.

Накласти арешт на комплекс будівель площею 823,9 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 17334099 та земельну ділянку, площею 0,2512 га, кадастровий номер :06:007:0009, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Накласти арешт на нежитлову будівлю, складське приміщення загальною площею 28,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 5818502;

Накласти арешт на будівлю, загальною площею 60,4 кв. м., яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_3 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 02.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М.М. Ротар

.