Справа № 367/4452/16-ц
Провадження №2/367/194/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

23 червня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області в складі

судді Карабаза Н.Ф.,

за участю секретаря Шемігон В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ЗАТ «Українська екологічна страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_3 , правонаступник якої є ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ЗАТ «Українська екологічна страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В позовній заяві позивач вказує, що 24 березня 2010 року близько 16 години 45 хвилин на перехресті вулиць Садова-Гагаріна в м. Буча сталася ДТП за участі автомобіля Тоуоіа «Аvensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , та автомобіля ВАЗ 211004, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить громадянці ОСОБА_2 . Дане ДТП сталося з вини водія автомобіля ВАЗ 211004 державний номерний знак НОМЕР_2 , оскільки водій допустив грубе порушення п.16.12 правил дорожнього руху України, проявив неуважність і не дав на рівнозначному перехресті перевага транспортному засобу, який рухався з правого боку, у зв`язку з чим поставив під загрозу життя і здоров`я громадян, в результаті чого виїхав на перехрестя вул. Садова та Гагаріна в м. Буча та допустив зіткнення з автомобілем. Під час ДТП в салоні автомобіля ВАЗ 211004 державний номерний знак НОМЕР_2 знаходилися ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . У результаті ДТП гр-ка ОСОБА_2 отримала травми грудної клітки, у зв`язку з чим СВ Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області 03.04.2010 р було порушено кримінальну справу за ч. 1 ст. 286 КК України. 19.07.2010 р СВ Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області було порушено кримінальну справу щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України. Після завершення досудового слідства, цю кримінальну справу було направлено до Ірпінського міського суду для судового слідства. Під час розгляду кримінальної справи ОСОБА_2 подала до суду письмову заяву про те, що на момент скоєння ДТП за кермом автомобіля перебувала вона. У зв`язку з чим Ірпінський міський суд 16.05.2012 р виніс постанову про направлення даної кримінальної справи прокурору для проведення додаткового досудового слідства. 13.12.2012 р матеріали даної кримінальної справи були внесені до Єдиного Реєстру до судових розслідування під № 0000376 ознаками ч. 1 ст. 286 КК України. В ході проведення додаткового розслідування слідством було встановлено, що на момент скоєння ДТП, за кермом автомобіля ВАЗ 211004 державний номерний знак НОМЕР_3 знаходилася безпосередньо ОСОБА_2 ., а ОСОБА_6 знаходився на пасажирському місці. В ході судового засідання 04.05.2016 р. в Апеляційному суді Київської області при розгляді адміністративних матеріалів відносно гр-ки ОСОБА_2 в здійсненні адміністративного правопорушення по 124 КУпАП України, гр-ка ОСОБА_2 була визнана винною в здійсненні ДТП. 08.02.2016 року слідчий СВ Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області Іванюк О.О., виніс постанову про закриття кримінального провадження № 0000376 від 13.12.2012 року, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 , складу кримінального правопорушення, так як тілесні ушкодження крім неї ніхто не отримав. Вході до судового слідства був пред`явлений цивільний позов, але даний позов залишено без розгляду. В результаті дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача завдано значної матеріальної та моральної шкоди. При зіткненні автомобіль отримав значні пошкодження. Згідно висновку експерта № 103104 складеного ТОВ «Асистанська компанія Українська служба допомоги» від 30.04.2010 року власнику автомобіля Тоуоіа «Аvensis», державний номерний знак НОМЕР_1 завдано матеріальну шкоду в сумі 109887,99 грн. (сто дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят сім гривень 99 копійок). За проведення експертного дослідження були понесені витрати по її оплаті в сумі 885 грн. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль ВАЗ 211004, державний номерний знак НОМЕР_2 , належить відповідачу ОСОБА_2 . Також внаслідок даної ДТП було заподіяно моральну шкоду. Враховуючи стан здоров`я (вона є інвалідом II групи), тяжкість вимушених змін у жіттєвіх стосунках (вже більше п`яти років неможлівість користування транспортним засобом, ремонт якого згідно висновку є недоцільним), час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану , виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, шо з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Просить суд стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 109887,99 грн у відшкодування завданої матеріальної шкоди, кошти у сумі 50000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди, та понесені витрати з визначення вартості матеріального збитку завданого автомобілю у сумі 885 грн., а всього стягнути грошових коштів на суму 160772,99 грн.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_7 подав до суду заперечення проти позову, в яких зазначає, що вимоги позивача є незаконні та необґрунтовані. Позивач заявляє про те, що 24 березня 2010р. близько 16 години -45хвилин на перехресті вулиць Садова-Гагаріна в м. Буча сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Тоуоіа «Аvensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням зятя позивачки ОСОБА_4 , та автомобіля ВА321004, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить громадянці ОСОБА_2 . Позивач стверджує, що ДТП сталося з вини водія автомобіля ВАЗ21004 державний номерний знак НОМЕР_2 , оскільки, водій допустив грубе порушення п.16.12. правил дорожнього руху України. Але це не відповідає реальному стану речей. Автомобіль відповідача стояв та не рухався взагалі, а автомобіль Тоуоіа «Аvensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався по вулиці Садовій в сторону вулиці Гагаріна в м. Буча і здійснив наїзд на автомобіль ВА321004, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить громадянці ОСОБА_2 . В додатку до позовної заяви позивач надала копію посвідчення № НОМЕР_4 інваліда 2-ї групи, але навіть без експертного дослідження можна побачити, що це посвідчення не є дійсним, оскільки там є елементи монтажу, тобто підроблене. Крім того, позивачка не знала, які саме особи користуються автомобілем, який їй належить на правах приватної власності, та не знає, що розглядається позов в суді. В додатку до позовної заяви вказана копія тех. паспорту автомобіля Тоуоіа «Аvensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , та проте не має довідки від органів ДАІ, що агрегати та узли автомобіля відповідають записаним в технічному паспорті автомобіля. Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Гошко В.І. подав до суду заперечення проти позову, в яких зазначає, що відповідач ОСОБА_2 заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_3 в повному обсязі виходячи з наступного. Так, 24 березня 2010 року близько 16:45 год. на перехресті вулиць Садової та Гагаріна в м. Буча сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Тойота Авенсіс д.н.з. НОМЕР_1 та ВАЗ 211004 д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок даної ДТП було пошкоджено вищезазначені автомобілі чим нанесено матеріальної шкоди учасникам даної пригоди. 04 травня 2016 року Апеляційним судом Київської області винесено постанову згідно якої ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення у справі щодо даної дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Українська екологічна страхова компанія», поліс № ВС/9217463 від 18.12.2009 року з строком дії з 18.09.2009 року по 17.12.2010 року, то відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) частина обґрунтованих витрат потерпілого має бути відшкодована останній за рахунок страхової виплати. Непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оскільки, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «Українська екологічна страхова компанія» з лімітом відповідальності за шкоду завдану майну потерпілого в сумі 25 500, 00 грн. (франшиза 510,00 грн.), і яка була залучена до участі в справі лише в якості третьої особи, то відповідно суд повинен відмовити позивачу в стягненні з відповідача 24 990,00 грн. (25 500,00 грн. - 510,00 грн.) які повинні бути стягнуті зі страховика. Відповідно до вимог ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного автомобільного транспорту», якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Як вбачається з висновку №103104 експертного дослідження автомобіля від 30.04.2010 року, матеріальний збиток завданий власнику автомобіля Тойота Авенсіс д.н.з. НОМЕР_1 становить 109 887,99 грн., що відповідає ринковій вартості. Оскільки позивачем не надано вартість залишків автомобіля після ДТП, то відповідно у суду відсутня можливість встановити дійсний розмір завданої матеріальної шкоди, а отже слід відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, так як обов`язок доведення покладається на учасників процесу, в даному випадку на позивача. Просить суд відмовити в задоволенні позову.

Представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Лободою Іриною Василівною подано заяву про зміну предмета позову. В заяві зазначає, що підставою для зміни предмету позову став висновок експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи у цивільній справі № 367/4452/16-ц за результатами якого збільшена вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля, на даний час це позивач ОСОБА_1 , внаслідок ДТП. Так, у провадженні суду перебуває цивільна справа про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 24 березня 2010 року за участю автомобілів, ТОYОТА АVENSIS, держномер НОМЕР_1 , власником якого є померла ОСОБА_3 , на даний час спадкоємець ОСОБА_1 , та ВАЗ 211004, держномер НОМЕР_2 - власник - відповідач ОСОБА_2 . Сума в розмірі 109887,99 грн., яка була первісно заявлена до стягнення як відшкодування матеріальної шкоди, була визначена суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Асистанська компанія «Українська служба допомоги» у висновку № 103104, складеного 30 квітня 2010 року, дата оцінки 27 квітня 2010. На час розгляду цивільної справи в суді пройшло більше 10 років, в тому числі з дня оцінки, знецінилася українська валюта, подорожчали деталі та вартість ремонтних робіт, необхідних для відновлення автомобіля. Крім того, за висновками Верховного Суду саме висновок судового експерта є належним доказом в цивільній справі про стягнення суми матеріальної шкоди. За висновком експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи у цивільній справі № 367/4452/16-ц вартість матеріального збитку становить 241 935, 16 грн., що більше заявленої суми в первісному позові. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ст. 1166 ЦК України). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ст. 1167 ЦК України). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах (ст. 1188 ЦК України). Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного життя, використання ТЗ за призначенням, тощо. З викладеного вище вбачається наявність шкоди, протиправність діянь відповідача та наявність причинного зв`язку. ОСОБА_3 , інвалід 2 групи, довгий час і до дня смерті не могла використовувати автомобіль за призначенням та задля забезпечення своїх потреб, - виходячи з виваженості та справедливості моральна шкода оцінюється в розмірі 50 000 грн. Дану суму підтримає і правонаступник позивач - ОСОБА_1 . Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи: на день звернення до суду із даною заявою позивач сплатив судовий збір в розмірі 2 419, 35 грн.; первісний позивач ОСОБА_3 понесла витрати за проведення дослідження в розмірі 885 грн., а правонаступник, позивач ОСОБА_1 поніс витрати в розмірі 6 537 грн. 60 коп. за проведення експертизи, а також сторона позивача понесла витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000 гривень, письмові докази з приводу чого будуть подані в строки та в порядку, передбаченому процесуальним законом. У зв`язку з тим, що провадження у цивільній справі відкрито в 2016 році до внесення змін 2017 року до ЦПК України, за якими дана заява подається лише на підготовчому засіданні, яке не проводилося судом при переході слухання справи в рамках ЦПК України після змін 2017 року (як вбачається з матеріалів справи) подача заяви про зміну предмету позову на даній стадії провадження та після проведення судової експертизи є належним захистом прав позивача, та строк для подачі даної заяви має бути поновлений. Просить суд поновити строк для подачі заяви про зміну предмету позову. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , суму матеріального збитку в розмірі 241 935, 16 грн. та стягнути витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 419, 35 грн., витрати за проведення судової експертизи в розмірі 6 537 грн. 60 коп., та витрати за проведення експертного дослідження № 103104 в розмірі 885 грн.

В судове засідання позивач не з`явився, його представник через канцелярію суду подала заяву про слухання справи відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з урахуванням заяви про зміну предмету позову та додатково поданих письмових доказів щодо витрат на правничу допомогу та оплату експертизи, не заперечує щодо винесення заочного рішення.

Відповідач - ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася. Заяву про слухання справи за її відсутності не надала, причини неявки суду не повідомила. Про час і місце слухання справи повідомлена належним чином.

Третя особа - ЗАТ «Українська екологічна страхова компанія» не забезпечила явку свого представника, по час та місце слухання справи повідомлена належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою Апеляційного суду Київської області від 04 травня 2016 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно даної постанови, 24.03.2010 року близько 16год. 45хв. в м. Буча Київської області по вул. Гагаріна, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 211004, державний номерний знак НОМЕР_2 не надала перевагу в русі транспортному засобу «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався праворуч по вул. Садова, чим порушила вимоги п. 16.12. ПДР України. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

08.02.2016 року слідчим СВ Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області Іванюком О.О., винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000376 від 13.12.2012 року, у зв`язку з відсутністю в діяннях ОСОБА_2 , складу кримінального правопорушення, оскільки тілесні ушкодження крім неї ніхто не отримав. Вході до судового слідства був пред`явлений цивільний позов, але даний позов залишено без розгляду. В результаті дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача завдано значної матеріальної та моральної шкоди. При зіткненні автомобіль отримав значні пошкодження.

З постанови в. о. слідчого СВ Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області Омельченка В.О. від 08.07.2010 року вбачається, що в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_4 за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України відмовлено.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , дата реєстрації 04.12.2007 року власником автомобіля «ТОYОТА АVENSIS», державний номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_3 .

Зі свідоцтва про смерть серія НОМЕР_6 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла.

Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 січня 2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є спадкоємцем майна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщина на яку видано свідоцтво складається з автомобіля марки - TOYOTA, модель - AVENSIS, тип: легковий універсал, 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) VIN НОМЕР_7 , НОМЕР_7 , сірого кольору, зареєстрованого 04 грудня 2007 року Ірпінським МРЕВ ДАІ у Київській області, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належав померлій ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , виданого 04 грудня 2007 року Ірпінським МРЕВ ДАІ Київській області.

Згідно розпорядження Київської обласної державної адміністрації № 386 від 24 червня 2021 року «Питання передачі у власність автомобілів, визнаних гуманітарною допомогою» та додатку № 2 до розпорядження голови адміністрації 24.06.2021 року № 386 список автомобілів, визнаних гуманітарною допомогою, якими особи з інвалідністю були забезпечені через органи соціального захисту населення, що передаються безоплатно у власність членам сімей, спадкоємцям після смерті осіб з інвалідністю автомобіль TOYOTA AVENSIS, кузов № НОМЕР_7 , об`єм двигуна 1794куб.см., 2003 року випуску, що належав померлій ОСОБА_3 переданий спадкоємцю ОСОБА_1 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 , дата реєстрації 13.07.2021 року власником автомобіля «ТОYОТА АVENSIS», кузов № НОМЕР_7 , об`єм двигуна 1794куб.см., 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_9 є ОСОБА_1 .

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ 211004, державний номерний знак НОМЕР_2 на час ДТП була застрахована в ПрАТ «Українська екологічна страхова компанія», про що свідчить поліс № ВС/9217463.

Згідно висновку експерта Київського науково-дослідного інституту Судових експертиз Лень М. за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи у цивільній справі № 367/4452/16-ц від 23.06.2021 року № 1272/21-54 вартість матеріального збитку, завданого власнику (на момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 , на даний час ОСОБА_1 ) автомобіля марки ТОYОТА АVENSIS, державний номер НОМЕР_1 , в результаті пошкодження цього автомобіля в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 24 березня 2010р., могла складати: 241 935,16 грн (двісті сорок одна тисяча дев`ятсот тридцять п`ять грн.. 16 коп.).

Згідно квитанції від 30.04.2010 року вбачається, що за експертні послуги по ТЗ Тоyоtа «Аvensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , згідно р/ф № -0001215 від 26.04.2010 року ОСОБА_10 оплатив ТОВ «АК «Українська служба допомоги» кошти в сумі 885,00грн.

Згідно акту здачі-приймання висновку експерта № 1272/21-54 за ухвалою судді Оладько С.І. Ірпінського міського суду Київської області від 14.12.2020 у справі № 367/4452/16 від 23.06.2021 вартість експертизи становить 6 537,60грн.

Відповідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої, сьомої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Таким чином, порушення відповідачем ПДР України, що спричинило виникнення ДТП, та винуватість відповідача встановлено постановою Апеляційного суду Київської області від 04 травня 2016 року та постановою про закриття кримінального провадження від 08 лютого 2016 року, тому ці обставини є встановленими та доведенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відшкодування збитків повинне мати місце у разі наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За змістом ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 2 ст.22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - розглядаючи позов про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до п. 6 вищезазначеної Постанови особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Верховний Суд України в постанові від 20 січня 2016 року в справі №6-2808цс15 дійшов до висновку, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред?явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Таким чином, позивач на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 Цивільного кодексу України підстав.

Відповідно до ст. 37 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу; усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

До спадкоємця переходить право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя (частина третя статті 1230 ЦК України).

В цивілістичній доктрині під моральною шкодою розуміються фізичні та душевні страждання, завдані фізичній особі неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю, якими порушуються її особисті немайнові блага або посягають на належне фізичній особі майно, а також приниження честі, гідності та ділової репутації фізичної особи. По своїй суті право на компенсацію моральної шкоди є особистим, оскільки внаслідок заподіяння моральної шкоди відбувається негативний вплив на особисті немайнові блага фізичної особи. Саме тому у частині третій статті 1230 ЦК передбачено правило, що спадкується право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя. У випадку якщо спадкодавець звернувся до суду з вимогою про компенсацію моральної шкоди й помер на стадії розгляду справи не допускається процесуальне правонаступництво за вимогою про компенсацію моральної шкоди.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Оскільки, право на компенсацію моральної шкоди, що не була присуджена за життя особи, не спадкується, а тому у випадку смерті особи до ухвалення рішення про компенсацію моральної шкоди матеріального та процесуального правонаступництва за такою вимогою не відбувається, враховуючи той факт, що ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд вважає за необхідне закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ЗАТ «Українська екологічна страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню вимоги про стягнення з відповідача матеріальних збитків позивачу у вигляді механічних пошкоджень автомобіля ТОYОТА АVENSIS, державний номер НОМЕР_1 на суму 214 935,16грн.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Також, питання гонорару адвоката врегульовані в статтях 28-30 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року 09 червня 2017 року, із змінами затвердженими З`їздом адвокатів України 15 лютого 2019 року.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанови Верховного Суду у справах № 923/560/17,№ 329/766/18,№ 178/1522/18).

Доказами, які підтверджують заявлений розмір витрат, можуть бути: договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі документів, акт здачі-приймання виконаних робіт, протокол наданих послуг, рахунки на оплату, банківські документи про оплату послуг, тощо.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В матеріалах справи міститься: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 446, договір про надання правової допомоги №26/20 від 07 жовтня 2020 року, додаток № 1 до договору про надання правової допомоги №26/20 від 07 жовтня 2020 року від 07.10.2020 року укладених між адвокатом Лобода Іриною Василівною та ОСОБА_1 , згідно яких адвокат Лобода І.В. бере на себе зобов`язання здійснення захисту прав ОСОБА_1 на представництво інтересів в Ірпінському міськрайонному суді Київської області при розгляді цивільної справи № 367/4452/16-ц. Відповідно до п. 3.1. договору він набирає чинності з моменту його підписання та діє до винесення рішення судом першої інстанції. Відповідно до розділу 4 договору на визначення розміру гонорару (вартості послуг) адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначені обґрунтованого розміру гонорару. Вартість послуг адвоката: сторони домовились, що вартість послуг адвоката, якщо інше не обумовлено з клієнтом або не визначено фіксованим тарифом, розраховується, виходячи з почасової ставки та часу, витраченого на виконання завдання клієнта, при цьому одна година розподіляється на 4 (чотири) п`ятнадцятихвилинних часток. Кожна п`ятнадцятихвилинна частка, що розпочалася, з метою визначення розміру гонорару, враховується як повна; сторони домовилися, що почасова ставка адвоката складає суму 2 000 грн. за годину надання послуг; вартість послуг за час, витрачений адвокатом на поїздки у справах клієнта (дорога до суду та з суду до робочого офісу), час на відправлення поштової кореспонденції, перебування в робочий час у справах клієнта в іншому місті, протягом якого завдання клієнта не виконувалось з поважних причин (під робочим часом розуміється відрізок дня з 8.00 до 22.00 незалежно від того, чи є такий день робочим) розраховується, виходячи з 50% почасової ставки, встановленої для адвоката; очікування (з метою надання послуги, передбаченої договором) в будь-якому місці за межами робочого місця адвоката враховується як виконання доручення; клієнт може сплачувати адвокату премії (розмір за домовленістю сторін) за успішне представництво в окремих справах; сторони можуть домовитися про встановлення фіксованого гонорару за окремі послуги або конкретний обсяг послуг, про що повинен бути складений та підписаний сторонами відповідний додаток до договору. Рахунок сплачуються клієнтом протягом 30 - ти днів з дати ухвалення рішення по справі судом першої інстанції. Згідно акту прийому-передачі наданих послуг з детальним описом робіт (наданих послуг) у справі по першій інстанції станом на 14 червня 2023 року загальна вартість наданих послуг складає 27 000 гривен. В розрахунку обсягу наданих послуг у справі визначено кількість часу витраченого на виконання дій по договору та вартість в залежності від виду робіт/послуг, порахована згідно умов Додатку №1 від 07.10.2020 року до Договору. Таким чином, адвокатом надано, а клієнтом прийнято належне виконання наступних послуг: підготовка клопотання про призначення авто технічної експертизи від 14.12.2020 - витрачена 1год - вартість 2000грн.; судове засідання 14.12.2020 - витрачено 45хв (40хв з 16:24:03 по 17:06:21) - вартість 1500грн.; проїзд до суду з міста Вишневе Бучанський район та з суду до міста Вишневе Бучанський район (зареєстроване місце адвоката, зазначено в ордері) - витрачено 2год - вартість 2000грн.; підготовка запиту 28.08.2021 до Департаменту соціального захисту населення Київської ОДА з метою отримання документів щодо права власності ОСОБА_1 як спадкоємця на ТЗ - витрачено 30хв. - вартість 1000грн.; оформлення поштових документів для відправлення запиту (28.08.2021) - витрачено 30хв. - вартість 500рн.; підготовка клопотання про долучення письмових доказів від 23.02.2022 - витрачено 30хв - вартість 1000грн.; проїзд 23.02.2022 до суду з міста Вишневе Бучанський район та з суду до міста Вишневе Бучанський район (зареєстроване місце адвоката, зазначено в ордері) для подачі клопотання від 23.02.2022 ) - витрачено 2год - вартість 2000грн.; ознайомлення з матеріалами справи в приміщенні суду 12.09.2021 - витрачено 1год - вартість 2000грн.; проїзд 12.09.2022 до суду з міста Вишневе Бучанський район та з суду до міста Вишневе Бучанський район (зареєстроване місце адвоката, зазначено в ордері) - витрачено 2год - вартість 2000грн.; підготовка заяви про зміну предмету позову від 21.10.2022 - витрачено 1год 30хв - вартість 3000грн.; оформлення поштових документів для відправлення заяви про зміну предмету позову 21.10.2022 учасникам справи та до суду - витрачено 30хв - вартість 500грн.; судове засідання 07.11.2022 не відбулося, послуга не надана; проїзд 07.11.2022 до суду з міста Вишневе Бучанський район та з суду до міста Вишневе Бучанський район (зареєстроване місце адвоката) - витрачено 2год - вартість 2000грн.; судове засідання 17.02.2023 не відбулося, послуга не надана; проїзд 17.02.2023 до суду з міста Вишневе Бучанський район та з суду до міста Вишневе Бучанський район (зареєстроване місце адвоката) - витрачено 2год - вартість 2000грн.; судове засідання 21.04.2023 не відбулося, послуга не надана; проїзд 21.04.2023 до суду з міста Вишневе Бучанський район та з суду до міста Вишневе Бучанський район (зареєстроване місце адвоката) - витрачено 2год - вартість 2000грн.; судове засідання 08.06.2023 (подача заяви про перенесення, у зв`язку з необхідністю подачі письмових документів 08.06.2023 через канцелярію суду) - витрачено 15хв - вартість 500грн.; проїзд 08.06.2023 до суду з міста Вишневе Бучанський район та з суду до міста Вишневе Бучанський район (зареєстроване місце адвоката) - витрачено 2год - вартість 2000грн.; оформлення поштових документів для відправлення письмових доказів учасникам справи 13.06.2023 - витрачено 30хв - вартість 500грн.; оформлення поштових документів для відправлення письмових доказів учасникам справи 14.06.2023 - витрачено 30хв - вартість 500грн. Загальна кількість витраченого часу адвоката на надання послуг за договором 21год. 30хв. - вартість 27 000грн.,- що, на думку суду, є підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Суд приходить до висновку, що заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 27 000,00грн є неспівмірною, зокрема, зі складністю справи та виконаними роботами. Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно п.11 Додатку № 1 до договору про надання правової допомоги №26/20 від 07 жовтня 2020 року від 07.10.2020 року адвокат вживатиме всіх заходів для зменшення розміру витрат. Тим самим, щодо послуги, як проїзд 23.02.2022 до суду з міста Вишневе Бучанський район та з суду до міста Вишневе Бучанський район (зареєстроване місце адвоката, зазначено в ордері) для подачі клопотання від 23.02.2022) на що було витрачено 2год - вартістю 2000грн., - для подачі клопотань по справі адвокат мала можливість та право скористатись офіційною електронною поштою суду, щоб звільнило б адвоката від поїзди до суду. Тай враховуючи той факт, що відстань від розміщення суду та зареєстрованого місця адвоката (м. Ірпінь та м. Вишневе Київської області) є не досить велика на поїздку автомобілем витрачається максимом 40-60хв., а не 2год, як зазначає адвокат.

На необхідність дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат неодноразово звертав увагу Верховний Суд.

Велика Палата у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У справі № 922/3812/19 Верховний Суд зазначив, що суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).

Суд звертає увагу на те, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правової допомоги (ч. 6 ст. 137 ЦПК України), не виключає обов`язку доведення належними та допустимими доказами понесення витрат на правничу допомогу та їх розміру стороною, яка звернулась до суду із заявою про відшкодування таких витрат.

З огляду на це, враховуючи критерій оцінки співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу), з огляду на те, що дана категорія справ, не представляє складності, обсяги виконаної роботи є незначними, розгляд справи проведено в порядку загального позовного провадження, за заявою представника позивача про розгляд справи без участі позивача, а також з урахуванням принципів пропорційності, співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку про зменшення понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000грн., який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку.

Крім того, судом встановлено, що позивачем проведено оплату автотоварознавчої експертизи за ухвалою суду від 14.12.2020 року, що підтверджено дублікатом чеку від 12.06.2023 року ПриватБанк з якого вбачається, що 17.02.2021 року було здійснено платіж на суму 6602,98грн, призначення: оплата експертизи № 1272/21-54 по рах№ 186 від 2021 року. платник ОСОБА_1 , а тому підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача витрати за проведення судової експертизи в розмірі 6 537 грн. 60 коп.

Також, було проведено оплату за експертні послуги по ТЗ Тоyоtа «Аvensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , згідно р/ф № -0001215 від 26.04.2010 року ОСОБА_10 ТОВ «АК «Українська служба допомоги» в розмірі 885,00грн, а тому підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача витрати понесених за проведення експертних послуг в розмірі 885,00грн.

У зв`язку із смертю позивача ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 завдану матеріальну шкоду, слід стягнути з відповідача на користь правонаступника ОСОБА_1 .

Також, при задоволенні позову у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір.

Судом встановлено, що позивачем згідно квитанцій сплачено судовий збір у розмірі 2419,35 грн. за подання позовної заяви.

Керуючись ст. 1-12, 76-81, 95, 141, 247, 255, 263-265, 354 ЦПК України, ст. 22, 23, 1166, 1167, 1172, 1187, 1192 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ЗАТ «Українська екологічна страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Позовні ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ЗАТ «Українська екологічна страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_10 суму матеріального збитку в розмірі 241 935,16грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_10 витрати понесених на проведення експертного дослідження № 103104 в розмірі 885грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_10 витрати понесених на проведення судової експертизи в розмірі 6 537,60грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_10 витрати на правничу допомогу в розмірі 15000грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_10 судовий збір в розмірі 2 419,35грн.

В решті частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Н.Ф. Карабаза