Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 712/7379/22
Провадження № 2/711/160/23
РІШЕННЯ
28 серпня 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого - судді Булгакової Г.В.,
за участю секретаря судового засідання - Дубини В.В.,
представника позивача адвоката Ковалевської Д.С., представника відповідача Якимчука С.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
16.09.2022 адвокат Ковалевська Д.С., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом, в якому просила стягнути з КП «ЧЕЛУАШ» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 1 564 649,17 грн., витрати на лікування в розмірі 37 500,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 90 000,00 грн.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.09.2022 позовну заяву ОСОБА_1 передано за підсудністю до Придніпровського районного суду м. Черкаси.
11.10.2022 справа надійшла до Придніпровського районного суду м. Черкаси та за результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Булгаковій Г.В.
Ухвалою Придніпровського районного суду від 13.10.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
09.11.2022 від КП «ЧЕЛУАШ» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що автомобільна дорога по вул. Смілянська в м. Черкаси не передавалася на баланс КП «ЧЕЛУАШ». Згідно рішення Черкаської міської ради від 26.06.2003 № 3-531 «Про перелік об`єктів права міської комунальної власності та уповноважених органів, яким вони передаються в оперативне управління» всі дороги і площі знаходяться в оперативному управлінні Управління житлово-комунального господарства Черкаської міської ради, правонаступником якого є Департамент житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради, тому саме Департамент житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради повинен відшкодовувати заподіяну позивачу майнову шкоду.
28.11.2022 від представника позивача - адвоката Ковалевської Д.С. надійшла відповідь на відзив та заява про заміну неналежного відповідача, в яких остання зазначила, що на момент звернення до суду з позовом сторона позивача не була повідомлена, що дорога по вул. Смілянській в м. Черкаси станом на 18.05.2019 не була передана у оперативне відання КП «ЧЕЛУАШ». Оскільки, згідно рішення Черкаської міської ради від 26.06.2003 № 3-531 «Про перелік об`єктів права міської комунальної власності та уповноважених органів, яким вони передаються в оперативне управління» всі дороги і площі міста знаходяться в оперативному управлінні Управління житлово-комунального господарства Черкаської міської ради, правонаступником якого є Департамент житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради, просила замінити первісного відповідача - КП «ЧЕЛУАШ» на належного - Департамент житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.12.2022 замінено неналежного відповідача КП «ЧЕЛУАШ» на належного Департамент житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради.
28.12.2022 від Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Свою позицію мотивував тим, що відповідно до Положення про департамент житлово-комунального комплексу ЧМР, затвердженого рішенням Черкаської міської ради № 2-5717 від 24.03.2020, до повноважень Департаменту відноситься організація будівництва, реконструкції, ремонту і утримання вулиць і доріг міста за встановленими для них державними стандартами та нормами (п. 63 розділу 2 Положення). На виконання вищезазначених повноважень, Департаментом житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради було укладено з ТОВ «Главшляхбуд» Договір № 266 на проведення капітального ремонту вул. Смілянська (від вул. 30 років Перемоги до межі міста) в м. Черкаси від 29.06.2016, Договір № 266/1 на проведення додаткових робіт з капітального ремонту вул. Смілянська (від вул. 30 років Перемоги до межі міста) в м. Черкаси від 28.10.2016 та Договір №521 на проведення додаткових робіт з капітального ремонту вул. Смілянська (від вул. 30 років Перемоги до межі міста) в м. Черкаси від 27.12.2016. За умовами зазначених Договорів ТОВ «Главшляхбуд» зобов`язаний забезпечувати при проведенні робіт вжиття необхідних заходів з техніки безпеки, пожежної безпеки та охорони праці. Вимогами п. 12.5 ДБН В.2.3-5.2018 «Вулиці та дороги населених пунктів» (затвердженими наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.04.2018 № 103) визначено, що організація технологічних процесів повинна передбачати виконання робіт у межах огородженої та обладнаної технічними засобами ділянки. Забороняється виконувати підготовчі роботи, завозити матеріали та вироби, розміщувати машини, механізми та устаткування на ділянці робіт до її огородження та обладнання технічними засобами організації дорожнього руху. Обладнання ділянок робіт, а також відповідальність за правильне розміщення і збереження технічних засобів покладається на організацію, яка виконує ці роботи. На момент ДТП, ТОВ «Главшляхбуд» взяті на себе зобов`язання за вищезазначеними договорами не виконало та об`єкт не передано Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради. Отже, в даному випадку вини Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради в завданні позивачу майнової шкоди не вбачається, оскільки обов`язок забезпечення безпеки при проведенні капітального ремонту вул. Смілянської покладався на підрядну організацію.
10.01.2023 від представника позивача - адвоката Ковалевської Д.С. надійшла відповідь на відзив, в якій остання виклала свої міркування та аргументи щодо наведених відповідачем доводів та мотиви їх відхилення. Зокрема зазначила, що відповідачем не надано доказів на підтвердження відсутності передачі ТОВ «Главшляхбуд» виконаних робіт з капітального ремонту вул. Смілянської в м. Черкаси. Навпаки у долученому до відзиву описі речей та документів, вилучених на підставі ухвали слідчого судді від 27.12.2018, вказано 41 Акт приймання виконаних робіт між сторонами. Крім того, станом на 18.05.2019 строк виконання зобов`язань сторонами та дія Договорів між відповідачем та ТОВ «Главшляхбуд» закінчилась. Тому саме відповідач, як орган місцевого самоврядування зобов`язаний вчиняти всі необхідні дії задля забезпечення безпеки дорожнього руху автомобільними дорогами, які знаходяться на його балансі, а також нести відповідальність за шкоду завдану неналежним утриманням доріг. Намагання відповідача перекласти вину на підрядника, з метою уникнення власної відповідальності, є неправомірними.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.03.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
В судовому засіданні представника позивача - адвокат Ковалевської Д.С. підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, відповіді на відзив та доповненнях до відповіді на відзив.
Представника відповідача за довіреністю Якимчук С.С. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог з підстав, наведених у відзиві на позов.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки BMW-M3, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
18.05.2019 близько 23 год. 10 хв. в м. Черкаси по вул. Смілянській, сталася дорожньо-транспортна пригода, а самеОСОБА_1 керуючи автомобілем BMW-M3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок наїзду в зріз, який мав місце на дорожньому покритті, вилетів на узбіччя та здійснив наїзд на електроопору.
За фактом даної дорожньо-транспортної пригодипрацівниками поліції 29.08.2019 складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 309387 відносно ОСОБА_1 .
Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що дорожньо-транспортна пригода за участю позивача ОСОБА_1 сталася внаслідок неналежного стану дорожнього покриття на ділянці АДРЕСА_1 . В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу транспортний засіб BMW-M3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, а позивач тілесні ушкодження.
Статтею 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду наведено у статті 1166 ЦК України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Отже, для відшкодування завданої майнової шкоди необхідно довести неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність усіх зазначених умов є обов`язковою для ухвалення судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за завдану шкоду. У цьому випадку саме на позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Водночас відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) немає вини у заподіянні шкоди.
Верховний Суд у постанові від 10.12.2018 у справі № 902/320/17 вказав, що протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.
Частиною 3 статті 14 та частиною 1 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.
Згідно зі статтею 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах, своєчасне виявлення перешкод дорожнього руху та їх усунення а у разі неможливості невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.
Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.
Пунктами 5, 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198 (у редакції, чинній на момент настання ДТП), встановлено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації, користувачі дорожніх об`єктів та спеціалізовані служби організації дорожнього руху зобов`язані забезпечувати зручні і безпечні умови руху, сприяти збільшенню пропускної спроможності дорожніх об`єктів, запобігати травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об`єктів, забрудненню навколишнього середовища. Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.
Частиною 2 статті 27 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що організація дорожнього руху здійснюється спеціалізованими службами, що створюються відповідними органами: на автомобільних дорогах, що перебувають у власності територіальних громад - органами місцевого самоврядування; на інших автомобільних дорогах - органом державного управління автомобільними дорогами загального користування; на залізничних переїздах - відповідними територіальними органами Державної адміністрації залізничного транспорту України.
Отже, у розумінні наведених положень, у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків внаслідок ДТП, яка сталася через незадовільне утримання доріг, такі збитки має бути відшкодовано власниками доріг або уповноваженими ними органами (такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.04.2020 у справі № 904/5489/18).
Відповідно до статті 5 Закону України «Про автомобільні дороги» автомобільні дороги поділяються на: автомобільні дороги загального користування; вулиці і дороги міст та інших населених пунктів; відомчі (технологічні) автомобільні дороги; автомобільні дороги на приватних територіях.
Згідно статті 16 Закону України «Про автомобільні дороги» вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.
Відповідно до рішення Черкаської міської ради від 26.06.2003 № 3-531 «Про перелік об`єктів права міської комунальної власності та уповноважених органів, яким вони передаються в оперативне управління» всі дороги і площі міста знаходяться в оперативному управлінні Управління житлово-комунального господарства Черкаської міської ради, правонаступником якого є Департамент житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради.
Положенням про департамент житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради, затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 24.03.2020 № 2-5717, встановлено, що до повноважень департаменту відноситься: організація утримання в належному стані проїзної частини автомобільних доріг, тротуарів та під`їздів; організація будівництва, реконструкції, ремонту і утримання вулиць і доріг міста за встановленими для них державними стандартами та нормами; організація і контроль за виконанням наданих послуг підрядними організаціями на об`єктах інфраструктури доріг відповідно до проведених конкурсів (п.п. 62, 63, 64 розділу 2 Положення).
На виконання вищезазначених повноважень, Департаментом житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради було укладено з ТОВ «Главшляхбуд» Договір № 266 на проведення капітального ремонту вул. Смілянська (від вул. 30 років Перемоги до межі міста) в м. Черкаси від 29.06.2016, Договір № 266/1 на проведення додаткових робіт з капітального ремонту вул. Смілянська (від вул. 30 років Перемоги до межі міста) в м. Черкаси від 28.10.2016 та Договір №521 на проведення додаткових робіт з капітального ремонту вул. Смілянська (від вул. 30 років Перемоги до межі міста) в м. Черкаси від 27.12.2016.
Заперечуючи проти позову, Департамент житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради посилався на відсутність його вини в завданні шкоди позивачу, оскільки обов`язок забезпечення безпеки при проведенні капітального ремонту вул. Смілянської покладався на підрядну організацію ТОВ ««Главшляхбуд».
Так, судом встановлено, що за умовами вищезазначених Договорів підряду ТОВ «Главшляхбуд» (підрядник) дійсно зобов`язався забезпечувати при проведенні робіт вжиття необхідних заходів з техніки безпеки, пожежної безпеки та охорони праці.
Водночас, уклавши з ТОВ «Главшляхбуд» Договір № 266 на проведення капітального ремонту вул. Смілянська (від вул. 30 років Перемоги до межі міста) в м. Черкаси від 29.06.2016, Договір № 266/1 на проведення додаткових робіт з капітального ремонту вул. Смілянська (від вул. 30 років Перемоги до межі міста) в м. Черкаси від 28.10.2016 та Договір №521 на проведення додаткових робіт з капітального ремонту вул. Смілянська (від вул. 30 років Перемоги до межі міста) в м. Черкаси від 27.12.2016, відповідач був зобов`язаний, як замовник робіт з капітального ремонту дороги, контролювати та перевіряти якість роботи підрядника.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 16.04.2020 по справі № 904/5489/18 вказував на положення частини 2 статті 1172 ЦК України, відповідно до яких замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника. Для виникнення в особи обов`язку з відшкодування шкоди за змістом частини 2 статті 1172 ЦК України, крім наявності загальних умов (наявність шкоди, протиправність поведінки, вина та причинно-наслідковий зв`язок між збитками та протиправною поведінкою), необхідною є наявність спеціальних умов, які визначаються залежно від суб`єктивного складу відповідних відносин, зокрема, наявність договору підряду та дія підрядника за завданням замовника
Отже, якщо шкоду завдано підрядником, який діяв за завданням замовника та під його контролем за безпечним виконанням робіт, то відповідно до частини 2 статті 1172 ЦК України відшкодувати її повинен замовник.
Враховуючи вищенаведене, оскільки дорожньо-транспортна пригода за участю позивача ОСОБА_1 сталася внаслідок неналежного стану дорожнього покриття, на момент дорожньо-транспортної пригоди між відповідачем, як замовником та підрядником ТОВ «Главшляхбуд» діяли Договори будівельного підряду по проведенню капітального ремонту відрізку дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, то відповідальність за заподіяну позивачу шкоду має нести Департамент житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради, який відповідно до умов Договорів підряду та приписів законодавства мав контролювати якість робіт підрядника та в разі неналежного виконання робіт підрядником відповідно реагувати, створюючи безпечні умови для третіх осіб.
Таким чином, доводи Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради щодо відсутності вини в завданні шкоди позивачу є безпідставними.
Положеннями статті 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 203/07/22, складеного 05.08.2022 ТОВ Клевер Експерт» на замовлення ОСОБА_1 , вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля BMW M3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 1 648 926,33 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля BMW M3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження, становить 4 599 326,82 грн., ринкова вартість автомобіля BMW M3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , до моменту ДТП становить 1 648 926,33 грн., ринкова вартість автомобіля BMW M3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , після ДТП становить 84 277,16 грн.
Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 15 Постанови від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.
Так, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
У даному випадку, витрати на ремонт автомобіля BMW M3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевищують ринкову вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, а, отже, в розмінні статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», автомобіль вважається фізично знищеним.
Будь-яких доказів, які б спростовували наведені у Звіті № 203/07/22 від 05.08.2022 висновки, стороною відповідача не подавалося, клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи не заявлялося.
За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача завданої внаслідок знищення транспортного засобу матеріальної шкоди у розмірі 1 648 926,33 грн., що становить різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди (236 1 648 926,33 грн. (вартість автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди) - 84 277,16 грн. (вартість автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди), є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо відшкодування витрат на лікування, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до КНП «Третя Черкаська міська лікарня», де перебував на стаціонарному лікуванні до 22.05.2019.
Згідно виписки з історії хвороби № 8696, складеної 22.05.2019 КНП «Третя Черкаська міська лікарня», ОСОБА_1 було встановлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забої м`яких тканин голови, компресійний перелом тіла L2 хребця, переломом поперекових відростків L1 та L2 хребців, забій стопи, забої та садна тулуба, кінцівок. Рекомендовано нагляд та лікування травматолога.
Відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 039, складеної медичним центром ТОВ «Ортопедікс-плюс», позивач звернувся зі скаргами на постійний помірний біль в ділянці правого гомілково-ступеневого суглоба та ступні після травми, отриманої 19.05.2019 (ДТП). За результатами обстеження ОСОБА_1 встановлено діагноз: після травматичний асептичний некроз таранної кістки, ускладнений артрозом під таранного суглоба правової ступні. 08.02.2021 останньому проведене оперативне лікування під таранний артродез правої ступні.
За медичні послуги, аналізи та обстеження позивачем сплачено ТОВ «Ортопедікс-плюс» 37 500,00 грн., що стверджуються копією рецепта виробів медичного призначення та квитанцією від 09.02.2021.
Понесені позивачем витрати на лікування в розмірі 37 500,00 грн., на переконання суду, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 18.05.2019 через неналежний стан дорожнього покриття по вул. Смілянська в м. Черкаси, тому також підтягають стягненню з відповідача.
Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Згідно вимог частини 1, 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України).
Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з`ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Як встановлено судом, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася через неналежний стан дорожнього покриття, було знищено належне позивачу майно (автомобіль BMW-M3, реєстраційний номер НОМЕР_1 ), а сам позивач отримав тілесні ушкодження та тривалий час перебував на лікуванні, що безумовно негативно вплинуло на його моральний стан та призвело до душевних страждань.
Однак, визначений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 90 000,00 грн, суд вважає необґрунтовано завищеним.
Так, беручи до уваги характер та тривалість фізичних і моральних страждань позивача, керуючись принципами виваженості, розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди слід визначити в сумі 10 000,00 грн. На переконання суду, такий розмір грошового відшкодування моральної шкоди буде справедливою сатисфакцією за понесені позивачем душевні страждання.
Таким чином, з`ясувавши обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх часткове задоволення.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями частини 6 статті 141 ЦПК України, якою визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Згідно з пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 від 13.10.2021, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю ІІ групи, а тому на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.
Відтак, судовий збір за подання позову в розмірі 13 420,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 22, 1166, 1172 ЦК України, Закону України «Про автомобільні дороги», Закону України «Про дорожній рух», Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 30.03.1994, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 259, 261, 263, 264, 265, 352, 354 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 06.09.2023.

Головуючий: Г. В. Булгакова