Житомирський апеляційний суд
Справа №276/953/23 Головуючий у 1-й інст. Збаражський А. М.
Категорія 101 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Микитюк О. Ю.

суддів Григорусь Н.Й.

Трояновської Г.С.

при секретарі Чішман А.О.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Житомирі справу №276/953/23

за заявою ОСОБА_1 (заінтересована особа: другий відділ Житомирського РТЦК та СП) про встановлення факту, що має юридичне значення

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 01 червня 2023 року, постановлену під головуванням судді Збаражського А.М. у м. смт. Хорошів,

встановив:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту, що він є єдиною особою, яка може здійснювати постійний догляд за бабусею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебувала під його постійним доглядом, який він здійснював до несення служби у Збройних Силах України. В обґрунтування заяви зазначив що, він призваний до проходження військової служби в порядку мобілізації та перебуває на службі у лавах Збройних Сил України. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення і необхідне для подальшого вирішення компетентним органом питання про наявність підстав для його звільнення з військової служби відповідно до п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 01 червня 2023 року відмовлено у відкритті провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що встановлення факту постійного догляду має для нього юридичне значення, оскільки породжує виникнення обов`язків щодо утримання та постійного догляду за ОСОБА_2 , яка такого потребує у зв`язку із віком та станом здоров`я. Вважає помилковим висновок суду про те, що встановлення факту стосується його публічно-правових відносин з державою.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Окреме провадження - це самостійний вид цивільного судочинства, у якому суд при розгляді безспірних справ встановлює юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, суд першої інстанції зобов`язаний з`ясувати, яких саме цивільних прав набуде заявник у випадку задоволення його заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до положень ст.1 ЦК України, ст.2 ЗК України, ст.1 СК України, ст.2 ЖК України, ст.2 КЗпП України, ч.1 ст.19 ЦПК України цивільними у широкому сенсі є власне цивільні, а також земельні, трудові, сімейні та житлові права.

Спори, що виникають за участю фізичних осіб у публічно-правових відносинах, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Із змісту заяви вбачається, що встановлення факту постійного догляду за бабою необхідне ОСОБА_3 виключно для реалізації права звільнення з військової служби, тобто встановлення такого факту за своїми правовими наслідками призведе до публічно-правових відносин заявника з державою, і не пов`язане з будь-якими цивільними правами та обов`язками заявника.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 в справі №362/643/21 зазначено, що військова служба є різновидом публічної, тому спори з приводу проходження військової служби, зокрема з приводу соціального захисту військовослужбовців, належать до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками вимога про встановлення факту перебування дітей на утриманні заявника пов`язана з публічно-правовими відносинами заявника з державою щодо права на звільнення з військової служби, тому ця вимога не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За предметом та можливими правовими наслідками цей потенційний спір може існувати у сфері публічно-правових відносин, а отже, підлягає вирішенню у порядку адміністративного судочинства.

Оскільки вимоги заявника пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства і обґрунтовано застосував наслідки, передбачені п.1 ч.1 с.186 ЦПК України.

Ухвала постановлена із дотриманням норм процесуального права і залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 01 червня 2023 рокубез змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: Судді: