Єдиний унікальний номер судової справи: 487/3389/22
Провадження №22-ц/812/890/23 Доповідач суду апеляційної інстанції Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

28 серпня 2023 року м. Миколаїв справа №487/3389/22

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Колосовою О.М.,

за участі: позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 червня 2023 року, ухвалене у складі головуючого судді Щербини С.В., в приміщенні суду, повний текст рішення складено в той же день, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Миколаївська міська рада, ОСОБА_4 , про виселення без надання іншого жилого приміщення,

встановив:

03 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Миколаївська міська рада, ОСОБА_4 , про виселення та про зняття з реєстрації.

Позов мотивований тим, що позивач є основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 . Разом з позивачем в квартирі зареєстровані її син - відповідач - ОСОБА_3 та її донька ОСОБА_4 , які є членами її сім`ї. Квартира не приватизована.

Останнім часом проживання разом з сином в одній квартирі стало нестерпним. Відповідач веде антигромадський спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, влаштовує сварки та бійки, псує майно, продає побутові речі з квартири, а гроші витрачає на придбання алкогольних напоїв, принижує позивача перед сусідами, участі в утриманні квартири не приймає.

Через такі дії відповідача, позивач зверталася до поліції, відносно відповідача неодноразово складалися протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 173-2 КУпАП. 26 серпня 2022 року відносно відповідача було внесено терміновий заборонний припис. Окрім того, рішенням суду від 21 вересня 2022 року видано обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 на строк шість місяців.

Посилаючись на те, що відповідач має інше місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 та спільне проживання із відповідачем надалі є неможливим через систематичні погрози з його боку та порушення ним правил співжиття, уточнюючи позовні вимоги, позивач на підставі ст. 116 ЖК України просила виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_3 , посилався на безпідставність позову.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 червня 2023 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено підстав, визначених статтею 116 ЖК України, для застосування такого крайнього заходу втручання у право відповідача на житло як виселення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Скаргу обґрунтувала невідповідністю висновків суду обставинам справи та положенням чинного житлового та цивільно-процесуального законодавств, а саме, ігноруванням наданих нею доказів, а також не врахуванням правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2022 року у справі №679/1657/18 (провадження № 61-12028св19).

Відзиву на апеляційну скаргу іншими учасниками справи не подано.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, дослідивши матеріли справи та матеріали цивільної справи №2-о/487/119/22, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, із таких підстав.

Суд встановив, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживали ОСОБА_1 (зареєстрована з 09 червня 1994 року), ОСОБА_3 (син позивача, зареєстрований з 27 квітня 1999 року) та ОСОБА_4 (дочка позивача, зареєстрована з 20 лютого 2009 року) (а.с.22).

Указана квартира не є приватизованою та належить до комунальної власності міста Миколаєва. ОСОБА_1 є основним квартиронаймачем, на її ім`я оформлено особовий рахунок (лист директора ЖКП ММР «Бриз» від 09 лютого 2023 року за вих. №45) (а.с.86).

Квартира складається з двох ізольованих кімнат та допоміжних приміщень. Встановився порядок користування приміщеннями у спірній квартирі, що визнають сторони - позивач проживає в ізольованій житловій кімнаті більшою площею, відповідач у кімнаті меншою площею.

Крім того, судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечувалося, що ОСОБА_3 має в користуванні кв. АДРЕСА_3 , яка належала за життя його батьку на підставі договору міни від 10 січня 1999 року. Однак, доказів на підтвердження оформлення відповідачем спадкових прав на дану квартиру суду не надано.

Матеріали справи не містять постанов суду про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП.

На підтвердження позовних вимог про те, що відповідач постійно порушує правила співжиття, у квартирі поводить себе агресивно, вчиняє бійки, сварки, зловживає спиртними напоями, позивач надала рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 вересня 2022 року (справа № 487/2703/22), яке набрало законної сили 24 жовтня 2022 року, про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 строком на шість місяців, яким визначено наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонено перебувати за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 ; заборонено перебувати за місцем роботи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_5 (супермаркет Таврія-В Філії «Миколаївська «ПП «Таврія Плюс»); заборонено наближатися на відстань ближче ніж 200 метрів до ОСОБА_1 ; заборонено ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори із ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (частина четверта статті 9 ЖК України).

Виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку (частина перша статті 109 ЖК України).

Згідно із частиною першою статті 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб проводиться без надання іншого жилого приміщення.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року у справі № 679/1657/18 (провадження № 61-12028св19), на яку є посилання в апеляційній скарзі, вказано, що «для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах мешканців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до статті 81 ЦПК України.

Як встановлено відповідач ОСОБА_3 вселився до квартири з дотриманням встановленого порядку, як член сім`ї наймача.

Зі змісту пояснень ОСОБА_3 в суді першої інстанції слідує, що у нього з позивачем склалися конфліктні стосунки, домашнього насильства він не вчиняє.

Встановивши, що після видачі щодо ОСОБА_3 обмежувального припису позивачем не надано доказів, які б свідчили про порушення відповідачем правил співжиття, а також вжиття щодо нього заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем підстав, передбачених статтею 116 ЖК України для застосування крайнього заходу втручання у право відповідача на житло як виселення. А тому суд правильно відмовив у задоволенні позову.

Покази допитаних в судовому засіданні апеляційної інстанції свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не підтверджують систематичне порушення відповідачем правил співжиття після застосування до нього обмежувального припису, порушення ним обмежень обмежувального припису, що роблять неможливим для проживання позивача з ним в одній квартирі.

Додані позивачем до апеляційної скарги лист Миколаївського районного управління юстиції ГУ НП в Миколаївській області від 04 липня 2023 року № 1258/50-2023, довідка характеристика начальника СДОП ВП Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області датована 29 серпня 2022 року (до видачі обмежувального припису щодо відповідача) правильність зазначеного висновку суду першої інстанції не спростовують.

Більш того, за змістом зазначеного листа поліції слідує, що в період з 21 вересня 2022 року по 31 березня 2023 року ОСОБА_7 на лінію 102, з приводу вчинення домашнього насильства не зверталась, у вересні 2022 року останній раз була на прийомі у начальника сектору протидії домашньому насильству, на консультації.

Сам по собі стан здоров`я позивача та наявність у відповідача у користуванні іншого житла не є достатньою підставою для виселення відповідача за статтею 116 ЖК України.

За такого доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а тому відповідно до положень статті 375 ЦПК України апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

За результатами висновку суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без задоволення, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на заявника.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного її тексту до Верховного Суду у порядку та випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 28 серпня 2023 року.