Справа № 126/1045/22
Провадження № 22-ц/801/1381/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хмель Р. В.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 серпня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів Міхасішина І.В., Сопруна В.В.,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Пригузи Сергія Дмитровича

на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Хмель Р.В.,

у справі № 126/1045/22

за позовом ОСОБА_2 (позивач)

до ОСОБА_1 (відповідач)

про стягнення аліментів,-

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2022 року ОСОБА_2 звернувся в районний суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Вимоги обґрунтовані тим, що в шлюбі із відповідачем у них народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу із відповідачкою, проживає з ним та знаходиться на його утриманні.

Відповідач проживає окремо, життям дитини не цікавиться, допомоги на утримання сина не надає, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

За таких обставин просив стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 3 000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду першої інстанції

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 17.06.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 992,40 грн судового збору на користь держави

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

05 червня 2023 року відповідач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Пригузу С.Д. подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт вважає рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2023 року постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, необґрунтованим, без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Доводи скарги щодо порушення норм процесуального права полягають у тому, що відповідач не знала про наявність в провадженні суду першої інстанції цієї цивільної справи, оскільки ухвали про відкриття провадження, а також судові повістки та повідомлення не отримувала. Зазначене позбавило її права подати відзив та заперечення на позовну заяву з відповідними доказами. Звертає увагу на те, що судом не з`ясовано її фактичне місце проживання.

Щодо неправильного застосування норм матеріального права та неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, апелянт вказав, що вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував факт знаходження на її утриманні неповнолітньої дочки ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також те, що її чоловік ОСОБА_5 є інвалідом ІІ групи. Вважає, що присуджена до стягнення сума аліментів ставить у скрутне матеріальне становище її сім`ю.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Від позивача відзив на апеляційну скаргу не надійшов, проте його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції - частина 3 статті 360 ЦПК України.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06 червня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 20 червня 2023 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду, який вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову в даній справі визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, спір у ній не належить до категорій, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження (частина 4 статті 274 ЦПК України), а тому колегією суддів вирішено, що справа з урахуванням її конкретних обставин може бути розглянута без повідомлення учасників справи.

Встановлені судом першої інстанції обставини

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає з батьком (позивачем) та знаходиться на його утриманні.

Мати дитини - відповідач ОСОБА_1 проживає окремо від дитини, коштів на утримання сина не надає.

Позиція апеляційного суду

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає цим вимогам.

Між сторонами виникли правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати дітей, які регулюються Сімейним кодексом України.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Положеннями частини третьої статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Положеннями статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна. грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів на доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Встановивши, що неповнолітній син сторін у справі проживає з батьком та перебуває на його утриманні, а докази здійснення матір`ю дитини належного утримання в матеріалах справи відсутні, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з боку відповідача має місце ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків щодо утримання сина, а відтак наявні правові підстави для стягнення аліментів.

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, що підлягав стягненню з відповідача, суд першої інстанції, взагалі не досліджував її матеріальний стан.

В матеріалах справи відсутні відомості про матеріальний стан обох сторін, розмір їх доходів і витрат на утримання дитини чи інші обставини, які відповідно до статті 182 СК України мають бути враховані судом при визначенні розміру аліментів.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Натомість позивач не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що кошти у розмірі 3 000 грн на дитину є необхідним розміром аліментів на її утримання. При цьому матеріали справи не містять доказів і того, що матеріальний стан відповідача дозволяє сплачувати заявлений розмір аліментів.

Так, в обґрунтування розміру заявлених вимог позивач взагалі не обґрунтував визначеного ним розміру аліментів, залишивши поза увагою те, що обов`язок по утриманню дитини лежить на обох батьках рівною мірою, реальну можливість відповідача виконати заявлені аліментні зобов`язання, тощо.

Сімейний Кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону утримувати неповнолітніх дітей зобов`язані обоє батьків, які мають рівні права та обов`язки.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Отже, при вирішенні такого спору визначальним є обов`язок батьків утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. При цьому, в обов`язковому порядку судом враховуються всі обставини, які впливають на розмір аліментів.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років встановлено 2833 грн. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів у 2023 році становить 1416,50 грн (2833 грн х 50 %).

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що визначений судом розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 у 3 000 грн значно перевищує мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, з урахуванням обов`язку батька ОСОБА_2 також утримувати дитину, він є необґрунтованим і не доведеним, а тому необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде розмір аліментів 1 500 грн, що узгоджується з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України.

При цьому суд виходить із захисту інтересів перш за все самої дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина має тоді, коли утримується обома батьками та отримує надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке полягало у неотриманні відповідачем копії ухвали про відкриття провадження разом із позовом та доданими письмовими доказами, то згідно частини 2 статті 376 ЦК України такі порушення можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це призвело до неправильного вирішення справи.

У матеріалах справи відсутні відомості про направлення відповідачеві копії ухвали про відкриття провадження разом з позовною заявою та доданими до неї документами.

З цих підстав судом апеляційної інстанції прийнято до уваги і оцінено всі долучені до апеляційної скарги додаткові докази, які відповідач не могла подати в суді першої інстанції, проте як встановлено вище, вони не є такими, що спростовують висновки суду першої інстанції про обов`язок відповідача сплачувати аліменти.

Доводи апеляційної скарги про те, що на утриманні у апелянта знаходиться ще одна неповнолітня дитина, а її чоловік є інвалідом ІІ групи не приймаються до уваги, оскільки наявність цих обставин не звільняє відповідача від обов`язку сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина, що проживає окремо від неї та перебуває на утриманні батька, проте дало суду підстави, з урахуванням вимог ст.182 СК України, змінити оскаржуване судове рішення в частині розмір стягуваних аліментів.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги відповідача та зміни рішення суду першої інстанції в частині визначеного розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 та зменшення цього розміру з 3 000 грн до 1 500 грн, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Таким чином, неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи відповідно до пунктів 1, 3частини 1 статті 376 ЦПК України є підставами для зміни рішення суду.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пункт 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняє від сплати судового збору позивачів - за подання позовів про стягнення аліментів.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог (на 50 %), з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір пропорційно до частини задоволених вимог в сумі 496,20 грн.

При подачі апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції відповідачем було понесено судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1488 грн. Апеляційну скаргу представника відповідача адвоката Пригузи С.Д. задоволено частково (на 50 %).

Врахувавши підстави звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до закону, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно частині задоволених вимог в сумі 744,30 грн слід компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави, в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 368, 376, 382, 384 ЦПК України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Пригузи Сергія Дмитровича задовольнити частково.

Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2023 року змінити в частині визначення розміру аліментів на утримання дитини.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 17.06.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави, в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, 744,30 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 496,20 грн судового збору в дохід держави.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий: І. М. Стадник
Судді: І.В. Міхасішин В.В.Сопрун