Справа № 344/1015/23
Провадження № 22-ц/4808/351/23
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Бойчука І.В., Томин О.О.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 19 січня 2023 року, у складі судді Бородовського С.О., у справі за заявою ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: відділ державної реєстрації актів цивільного стану в місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), ОСОБА_3 про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України,

в с т а н о в и в:

У січні 2023 року представник заявниці ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася в суд з заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 19 січня 2023 року справу за заявою ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: відділ державної реєстрації актів цивільного стану в місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), ОСОБА_3 про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, передано за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Зазначає, що згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Апелянтка вважає, що судом порушено норми законодавства та безпідставно зроблено посилання на те, що представником не долучено документів, які підтверджують місце проживання ОСОБА_2 в м. Івано-Франківську.

Зазначає, що зацікавленою стороною заявлено Івано-Франківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-західного міжрегіонального управління юстиції міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Подано заяву в той суд, де наразі представникам буде зручно отримати рішення суду, не витрачаючи час на подорожі Україною під час війни.

Просить ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відділ державної реєстрації актів цивільного стану в місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції подав заяву, що не є заінтересованою особою в даній справі та погоджується на розгляд справи без участі його представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини 1 статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

З огляду на категорію справи, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.

Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду не відповідає.

Передаючи справу на розгляд до Київського районного суду м. Одеси суд першої інстанції виходив із того, що заявник не долучив документів, які підтверджують місце проживання ОСОБА_2 в м. Івано-Франківську. При цьому, відповідно до розпорядження Верховного Суду Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (суди Автономної Республіки Крим та м. Севастополя) від 05.07.2022 № 36/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Ленінського районного суду міста Севастополя на Київський районний суд м. Одеси (окрім кримінальних проваджень).

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини 1 статті 317 ЦПК заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Зі змісту частини першої статті 317 ЦПК України вбачається, що законодавець, надаючи заявникові право вибору, до якого суду звернутись із відповідною заявою, виходив насамперед з інтересів заявника. Саме тому в цій нормі чітко визначені умови її застосування: 1) заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України 2) може бути подана до будь-якого суду за межами окупованої території України 3) незалежно від місця проживання заявника.

При цьому таке право заявника не ставиться в залежність від того, знаходиться місце проживання заявника на тимчасово окупованій території України чи за межами такої території.

Статтею 133 Конституції України визначено, що систему адміністративно-територіального устрою України складають: Автономна Республіка Крим, області, райони, міста, райони в містах, селища і села. Відповідно до статті 134 Конституції України Автономна Республіка Крим є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

Згідно статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. За положеннями частини 2 вказаної статті Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року.

Встановлено, що місцем реєстрації ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 , а ОСОБА_3 АДРЕСА_2 , обоє є громадянами України, що підтверджено їх паспортами.

Згідно довіреності від 21 грудня 2022 року ОСОБА_1 наділила повноваженнями ОСОБА_2 представляти її інтереси у всіх без винятку установах, щодо її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З урахуванням зазначеного, апеляційний суд вважає, що для цілей, передбачених ст. 317 ЦПК України, ОСОБА_1 є особою, яка має право на звернення із заявою про встановлення факту народження дитини у м. Севастополь, Автономної Республіки Крим, на тимчасово окупованій території України, до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця її проживання (перебування).

Зважаючи на викладене, постановлена судом першої інстанції ухвала суду про передачу справи за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси є необґрунтованою.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

На підставі наведеного, враховуючи порушення процесуального закону, допущені при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла до висновку про те, що ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 19 січня 2023 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

О.О. Томин