ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/235/23 Номер провадження 22-ц/814/3320/23Головуючий у 1-й інстанції Должко С.Р. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» - адвоката Черевань Людмили Сергіївни

на ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 20 березня 2023 року у складі судді Должка С. Р.

у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,

в с т а н о в и в:

У березні 2023 року представник ТОВ «Полтаваенергозбут» звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, в якій просив суд видати судовий наказ про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «Полтаваенергозбут» заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 3 768,24 грн та витрат зі сплати судового збору в сумі 268,40 грн.

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 20 березня 2023 року відмовлено ТОВ «Полтаваенергозбут» у видачі судового наказу на підставі пункту 1 частини першої статті 165 ЦПК України.

Роз`яснено заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою вимогою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення недоліків. Крім того, заявник має право звернутися до суду з аналогічними вимогами у спрощеному позовному провадженні.

Не погодившись з даною ухвалою, представник ТОВ «Полтаваенергозбут» - адвокат Черевань Л. С. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на безпідставність ухвали, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, просить дану ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що заявником при поданні заяви про видачу судового наказу виконано вимоги статті 163 ЦПК України, зазначено всю необхідну і наявну інформацію, додано необхідні докази.

Вказує, що посилання суду про відсутність доказів присвоєння боржнику персоніфікованого ЕІС-коду, відкритого особового рахунку є помилковим, оскільки дані відомості зазначені у Договору № про постачання електричної енергії від 20.07.2020, укладеному між ТОВ «Полтаваенергозбут» і ОСОБА_1 та доданому до заяви.

Стосовно кількості спожитої електричної енергії та звірення фактичного обсягу електричної енергії інформація міститься у розрахунку заборгованості, який складено на підставі рахунків (повідомлень) на оплату споживачу ОСОБА_1 за фактичними обсягами електроенергії на підставі даних, переданих АТ «Полтаваобленерго».

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно пункту 1 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина тринадцята статті 7 ЦПК України).

За правилами частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З матеріалів справи вбачається, що 10 березня 2023 року ТОВ «Полтаваенергозбут» подало до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ТОВ «Полтаваенергозбут» заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 3 768,24 грн та витрат зі сплати судового збору в сумі 268,40 грн.

Свої вимоги заявник мотивував тим, що 20 липня 2020 року між ТОВ «Полтаваенергозбут» та ОСОБА_1 укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № по об`єкту, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

За період з 01.03.2022 по 01.02.2023 ОСОБА_1 споживав електричну енергію, проте оплату за неї не здійснював або здійснював не в повному обсязі, чим порушив свої зобов`язання по договору про постачання електроенергії, внаслідок чого виникла заборгованість за спожиту електричну енергію по договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № в сумі 3 768,24 грн.

Відмовляючи ТОВ «Полтаваенергозбут» у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заява подана з порушенням вимог статті 163 ЦПК України, проте, такі висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали

Відповідно до частин другої-третьої статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Отже, наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Статтею 163 ЦПК України встановлені вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу.

Заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником (частина перша статті 163 ЦПК України).

Згідно частин другої, третьої статті 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Підстави для відмови у видачі судового наказу визначені статтею 165 ЦПК України, згідно якої суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; 4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

У даній справі судом першої інстанції відмовлено у видачі судового наказу з тих мотивів, що до заяви не додано копію договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, доказів присвоєння боржнику персоніфікованого ЕІС-коду, відкритого особового рахунку, кількості спожитої електроенергії, звірення фактичного обсягу електроенергії, доказів повідомлення ОСОБА_1 про пропозицію сплатити по рахунку (платіжного документа), доказів неможливості досудового врегулювання спору, доказів того, що споживач має мережу Інтернет, тобто того, що боржник повідомлявся про існування заборгованості.

Разом із тим, долучені заявником до заяви про видачу судового наказу докази дозволяють суду при розгляді справи наказного провадження встановити, зокрема, факт наявності у заявника права грошової вимоги до боржника або порушення боржником права такої грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Наявний в матеріалах справи Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № від 20.07.2020, підписаний ТОВ «Полтаваенергозбут» в особі Зіньківського ЦОС та ОСОБА_1 , свідчить про виникнення між сторонами договірних правовідносин, за якими споживач взяв на себе зобов`язання забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг відповідно до умов цього Договору та обраної комерційної пропозиції.

Заява-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 20.07.2020, що є додатком 1 до вказаного Договору, містить необхідні персоніфіковані дані споживача, у тому числі ЕІС-код, як суб`єкта ринку електричної енергії, присвоєний відповідним оператором системи, паспортні дані та ідентифікаційний код, що дозволяють встановити особу боржника та його місце проживання, а розрахунок заборгованості за спожиту електричну енергію та її оплату по договору № за період з 01.03.2022 по 01.02.2023 містить дані щодо кількості спожитої електроенергії відповідно до фактичних показань лічильника електричної енергії та вартості спожитої електроенергії згідно затверджених тарифів, що відповідають обраної та підписаної споживачем комерційної пропозиції № 8-УП (додаток № 3 до Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг).

Посилання суду на ненадання доказів повідомлення ОСОБА_1 про пропозицію сплатити по рахунку (платіжного документа), доказів неможливості досудового врегулювання спору, відсутність доказів того, що споживач має мережу Інтернет, тобто того, що боржник повідомлявся про існування заборгованості не відповідають характеру договірних правовідносин з постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та вимогам статей 160-163 ЦПК України.

Таким чином, суд першої інстанції належним чином не дослідив зміст та доводи заяви про видачу судового наказу, не надав належної оцінки доданим до заяви доказам та дійшов безпідставних висновків про невиконання заявником вимог статті 163 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» - адвоката Черевань Людмили Сергіївни задовольнити.

Ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 20 березня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна