Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/9266/19
Номер провадження2/711/168/23
РІШЕННЯ
12 червня 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого-судді Демчика Р.В.,
при секретарі Кофановій А.О.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
представника відповідачів ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, про визнання права власності та витребування майна безпідставно набутого шляхом стягнення, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,-
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, про визнання права власності та витребування майна безпідставно набутого шляхом стягнення.
Позов обґрунтовує тим, що 21.06.2014 року вона уклала шлюб із ОСОБА_3 . За час перебування у шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_6 .
Шлюб було розірвано рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 19.10.2019 року.
Так, після реєстрації шлюбу у червні 2014 року вони як подружжя виїхали на роботу до ОСОБА_7 . ОСОБА_3 з червня 2014 року був працевлаштований на сезоні роботу до Нової Зеландії з терміном контракту до травня 2015 року постачальником і молочну ферму. В період з травня 2015 року по 10.08.2016 року останній займав посаду на молочній фермі. 05.11.2014 року вона також отримала робочу візу з можливістю працевлаштуватися в ОСОБА_8 на фермі. 28.11.2014 року вона виїхала на роботу до чоловіка. В ОСОБА_8 вони проживали в місті Тімару, де орендували житло. За останніми відомостями вони з чоловіком 17.01.2019 року орендували квартиру по АДРЕСА_1 строком до 28.07.2019 року. А після закінчення терміну дії оренди вони спільно з чоловіком виїхали до України.
За період перебування в Новій Зеландії вона працювала постійно сезонні працівником на різних фермах, як і ОСОБА_3 . Починаючи з червня 2014 року і до 28.07.2019 року вони мали офіційний дозвіл на роботу за кордоном, працювали, заробляли кошти, накопичували все в інтересах сім`ї, однак після народження сина питанням утримання сім`ї займався чоловік, вона перебувала у декретній відпустці, однак не вважає, що перестала утримувати сім`ю та забезпечувати належні гарні умови для підтримання чоловіка після роботи.
Перед закінченням терміну дії оренди житла вони прийняли спільно рішення про повернення до України, оскільки відповідач був звільнений з роботи за крадіжку м`яса у травні 2019 року і можливості більше отримати нормальну роботу у нього не було. Вона працювала з квітня 2019 року по 28.07.2019 року на м`ясопереробному заводі в м.Тімару.
В кінці липня 2019 року вони приїхали до України, а вже після приїзду їх подружні стосунки почали погіршуватися, чоловік залишився проживати у своєї матері в м.Черкаси, а вона з сином переїхали до батьків в смт.Маньківку Черкаської області за місцем її реєстрації.
У серпні 2019 року вона подала позовну заяву про розірвання шлюбу. Однак ще при шлюбі вона випадково дізналася, що всі накопичені сім`єю кошти ОСОБА_6 переказав на картковий рахунок своїй матері ОСОБА_4 .
Вважає, що відповідач без її згоди фактично розпорядився спільними коштами. ОСОБА_4 набула у власність їхні зароблені кошти безпідставно, оскільки ОСОБА_3 не перерахував належну йому 1/2 частину грошових коштів, а здійснив так званий дарунок всієї суми, без її згоди.
Разом з позовною заяву позивач подала заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухомість відповідача ОСОБА_4 , а саме квартиру АДРЕСА_2 (т.1 а.31,32).
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.11.2019 року задоволено заяву про забезпечення позову (т.1 а.38,39).
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.12. 2019 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження (т.1а.49).
16.12.2019 року відповідачем ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.11.2019 року (т.1 а 52-58).
19.12.2019 року цивільна справа направлена до Черкаського апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги (т1 а.79).
09.01.2020 року постановою Черкаського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково (т.1 а.112-115).
13.01.2020 року матеріали цивільної справи надійшли на адресу Придніпровського районного суду м. Черкаси (т.1 а.119).
09.01.2020 року відповідачем ОСОБА_4 направлено відзив на позов (на первісний позов заявлений ОСОБА_1 ) , в якому позовні вимоги не визнає та заперечує проти його задоволення (т.1 а. 131-140).
10.01.2020 року відповідачем ОСОБА_3 направлено відзив на позов (на первісний позов заявлений ОСОБА_1 ), у задоволенні позову просить відмовити (т.1 а.164-174) .
10.01.2020 року відповідач ОСОБА_3 подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, третя особа ОСОБА_4 та просив провести спільний розгляд з первісним позовом.
Зустрічний позов обгрунтовує тим, що 21.06.2014 року по 19.10.2019 року він перебував у шлюбі з відповідачкою. ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_6 .
Останній час вони працювали за кордоном .
Також в період перебування у шлюбі, за рахунок в тому числі і їхніх спільних коштів, батьки позивачки за адресою АДРЕСА_4 , перебудовують будинок.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказаний будинок не зареєстрований, однак його перебудова була під час шлюбу і за спільні кошти подружжя, адже її батьки не спроможні на самостійні матеріальні витрати із вартісної перебудови, і розуміючи це, я допомагав.
А відтак таке майно і кошти підлягають поділу.
На підставі наведеного просив суд задовольнити зустрічний позов у повному обсязі.
Визнати спільним майном подружжя і здійснити його поділ в рівних частках за кожним із подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а саме:
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 частину коштів у спільному майні в сумі 460314,30 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 3176,80 грн.
15.01.2020 року представником позивача ОСОБА_12 - адвокатом Давигорою С.А. надано відповідь на відзив ОСОБА_4 та відповідь на відзив ОСОБА_3 (т.2 а.92-96).
21.01.2020 року ОСОБА_4 подано заперечення на відповідь (щодо первісного позову заявленого ОСОБА_1 ) (т.2. а.101-103).
28.01.2020 року ОСОБА_4 подано заяву про зустрічне забезпечення первісного позову. (т.2 а.с.111-113).
29.01.2020 року до Придніпровського районного суду надійшла заява представника позивача адвоката Давигори С.А. про витребування доказів та заява про забезпечення позову (т.2 а. 137-138, 145-146).
29.01.2020 року відповідачем ОСОБА_3 надано заперечення на відповідь (щодо первісного позову заявленого ОСОБА_1 ) (т.2 а.154-156).
Ухвалою Верховного Суду від 06.02.2020 року відмовлено у відкриті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_13 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.11. 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 09.01.2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності та витребування безпідставно набутого майна шляхом стягнення.
10.02.2020 року відповідачем ОСОБА_4 надіслано заперечення на заяви позивача про витребування доказів і про забезпечення (первісного) позову (т.2 а. 164-168).
17.02.2020 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси в задоволенні заяви ОСОБА_4 від 28.01.2020 року про зустрічне забезпеечння первісного позову відмовлено (т.2 а.131-133).
24.02.2020 року відповідач ОСОБА_4 подала заяву про відвід судді (т.2 а. 188-191).
02.03.2020 року відповідачем ОСОБА_14 подано апеляційну скаргу на ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 17.02.2020 року (т.2 а.194-199).
Також, 02.03.2020 року ОСОБА_13 подано апеляційну скаргу на ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 28.11.2019 року (т.2 а. 212-219).
05.03.2020 року цивільна справа направлена до Черкаського апеляційного суду для розгляду апеляційних скарг (т.2 а.244).
11.03.2020 року ухвалою Черкаського апеляційного суду відмовлено у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу суду першої інстанції від 17.02.2020 року (т.2 а.247,248).
12.03.2020 року ухвалою Черкаського апеляційного суду відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_13 на ухвалу суду першої інстанції від 28.11.2019 року (т.2 а.249-251).
17.03.2020 року матеріали цивільної справи надійшли на адресу Придніпровського районного суду м.Черкаси (т.3 а.1).
Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 30.03.2020 року заяву ОСОБА_4 про відвід головуючого у справі передано до канцелярії суду для визнання судді в порядку передбаченому ч.1 ст.33 ЦПК України (т.3 а.3-4).
06.04.2020 року ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси у задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід головуючого судді Демчика Р.В. відмовлено (т.3 а.с.15-16).
04.05.2020 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшло клопотання ОСОБА_4 про витребування доказів(т.3 а.37,38).
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.09.2020 року зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, третя особа ОСОБА_4 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, про визнання права власності та витребування майна безпідставно набутого шляхом стягнення та їх об`єднано в одне провадження (т.3 а.59,60).
21.09.2020 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшов відзив представника ОСОБА_1 , адвоката Давигори С.А. на зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 (т.3 а.70-72).
30.09.2020 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшла відповідь ОСОБА_3 на відзив за зустрічним позовом (т.3 а.79-86).
05.10.2020 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшло заперечення представника позивачана відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 (т.3 а.98-101).
13.10.2020 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшли пояснення позивача за зустрічним позовом (т.3 а.110-112).
28.10.2020 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшло клопотання адвоката Шаповал О.В. про приєднання доказів (т.3 а.116-118).
23.11.2020 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшло клопотання ОСОБА_3 про витребування доказів (т.3 а.148-153).
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.12.2020 року задоволено клопотання відповідача ОСОБА_3 про витребування доказів. Витребувано у ДВД (Податкового Управління Нової Зеландії), від Аліанс Груп (Alliance Group Smithfield Plant, Bridge Road, Smithfield, Timaru 7910, Новая Зеландия), Компанії СІЛВЕР ФЕРН ФАРМС м. Парора Нова Зеландія, інформацію про отримані позивачем ОСОБА_1 ( ОСОБА_15 , DOB 24/06/1989) доходи і їх джерело, призначення, за 2014-2019 роки, в тому числі і заробітну плату (щодо обсягу спільного майна подружжя). Витребувано в АДРЕСА_5 , 0800 269 296, Intl: НОМЕР_1 інформацію про кошти, що були спільною власністю подружжя, і вкладені на рахунках в даному банку на ім`я ОСОБА_1 (SOSNOVSKA ANNA, DOB 24/06/1989) (щодо обсягу спільного майна подружжя) (т.3 а.167,169).
02.03.2021 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшла відповідь МЗС України щодо неможливості виконання ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.12.2020 року (т.3 а.184-186).
14.04.2021 року до Придніпровського районного судуд м. Черкаси надійшла заява представника відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 адвоката Шаповал О.В. про скасування заходів забезпечення позову (т.3 а.208-211).
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.04.2021 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, про визнання права власності та витребування майна безпідставно набутого шляхом стягнення, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя (т.3 а.228,229).
26.05.2021 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшла заява представника відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 адвоката Шаповал О.В. про скасування заходів забезпечення позову (т.3 а.237-240).
26.05.2021 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшла заява представника відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 адвоката Шаповал О.В. про скасування заходів забезпечення позову(т.3 а.243-246).
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.06.2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_16 про забезпечення позову справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, про визнання права власності та витребування майна безпідставно набутого шляхом стягнення, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя відмовлено (т.4 а.21,22).
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.06.2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, про визнання права власності та витребування майна безпідставно набутого шляхом стягнення, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя відмовлено (т.4 а.18-19).
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.06.2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_5 про заміну одного заходу забезпечення іншим у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, про визнання права власності та витребування майна безпідставно набутого шляхом стягнення, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя відмовлено (т.4 а.24,25).
16.05.2022 року від АТ КБ «Приватбанк» до суду надійшли відомості про рух коштів на рахунку НОМЕР_2 відкритого у банку на ім`я ОСОБА_4 , за період з 19.07.2019 року по 28.11.2019 року (т.4 а.178,179).
25.08.2022 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_4 про припинення провадження у справі (т.4 а.194,195).
07.09.2022 року до суду надійшло клопотання представника позивача про долучення до справи відповіді Міністерства юстиції України від 10.08.2022 року, з я кого вбачається, що у відносинах між Україною та ОСОБА_17 відсутній міжнародний договір, на підставі якого можливо вручити документи та отримати докази від компетентних органів Нової Зеландії (т.4 а.200,201)
07.09.2022 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_3 про приєднання до справи доказів (т.5 а.1-6) .
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси відмовлено ОСОБА_4 в задоволенні клопотання про припинення провадження у справі щодо неналежного відповідача у спорі про поділ спільно нажитого майна подружжя (т.5 а.141,142).
В судовому засіданні позивач та її представник первісний позов підтримали повністю, просили його задовольнити. В задоволення вимог за зустрічним позовом просили відмовити.
Відповідачі, третя особа, та їх представник зустрічний позов підтримали, просили задовольнити його повністю, в задоволенні первісного позову просили відмовити.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України).
Судом встановлено, що 21.06.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_18 укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 21.06.2014 року (т.1. а.8). після укладання шлюбу ОСОБА_18 змінила прізвище на ОСОБА_19 .
Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 19.09.2019 року шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 21.10.2019 року (т.1. а.9 на звороті).

Як вбачається з копії закордонного паспорта ОСОБА_1 (т.1.а.10-13), починаючи з 28.11.2014 року їй відкрито візу до Нової Зеландії.

Як вбачається з копії закордонного паспорта ОСОБА_3 (т.1.а.14-18), починаючи з 01.07.2014 року йому відкрито візу до ОСОБА_7 .

Як вбачається з підтвердження працевлаштування (т.1. а.20) ОСОБА_20 на даний час працевлаштований фермою Сільвер Ферм Фармс Шіпміт ЛТД, та працює на овечій бойні ОСОБА_21 , починаючи з 10.08.2016 року.

Згідно листа Сільвер Ферм Фармс Лімітед від 01.11.2019 року (т.1. а.21), ОСОБА_22 була сезонним працівником на ОСОБА_23 у м. Парора, працювала згідно трудового договору у відділі охолодження. Дата початку роботи ОСОБА_24 23.02.2017 року. Період працевлаштування Анни 23.02.2017-11.05.2017; 27.07.2017-16.12.2017.

01.10.2018 року ОСОБА_25 схвалено робочу візу до Нової Зеландії. Дата початку візи 01.10.2018 року. Термін дії візи до 01.10.2019 року (т.1 а.23).

01.10.2018 року ОСОБА_26 схвалено робочу візу до Нової Зеландії. Дата початку візи 01.10.2018 року. Термін дії візи до 01.10.2019 року (т.1 а.24).

Звертаючись до суд з первісним позовом позивач ОСОБА_27 вказує на те, що за час перебування за кордоном сторони змогли заощадити кошти розмірі 55000 тисяч доларів США, адже отриманий нею дохід вона витрачала на сім`ю. Заробітна плата ОСОБА_3 була покладена на депозит з можливістю переведення коштів на Україну після закінчення дії робочої візи та її подальше використай виключно в інтересах сім`ї. В кінці липня 2019 року вони приїхали до України, а вже після приїзду їх подружні стосунки почали погіршуватися, чоловік залишився проживати у своєї матері в м.Черкаси, а вона з сином переїхали до батьків в смт.Маньківку Черкаської області за місцем її реєстрації. У серпні 2019 року вона подала позовну заяву про розірвання шлюбу. Однак ще при шлюбі вона випадково дізналася, що всі накопичені сім`єю кошти ОСОБА_6 переказав на картковий рахунок своїй матері ОСОБА_4 , чим фактично розпорядився без її згоди їхніми спільними грошовими коштами. ОСОБА_4 набула у власність їхні зароблені кошти безпідставно, оскільки ОСОБА_3 не перерахував належну йому 1/2 частину грошових коштів, а здійснив так званий дарунок всієї суми, без її згоди.

Так, статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя.

На підтвердження обставин, викладених в позовній заяві, позивачем додано копії повідомлення ДВД (Податкове управління Нової Зеландії) та копію заяви по міжнародний грошовий переказ від 19.07.2019 року.

Згідно п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

При цьому, під час розгляду справи судом вчинялися дії, направлені на встановлення обсягу спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовування джерела та часу його придбання, шляхом прийняття ухвали про витребування доказів від компетентних органів Нової Зеландії, але вказані ухвали залишилися не виконаними, у зв`язку з відсутністю правого механізму її виконання.

Згідно повідомлення ДВД (Податкове управління Нової Зеландії) від 03.01.2019 року,за податковий рік 2017/2018 ОСОБА_6 , проживаючий 1/58 ОСОБА_9 отримав валовий дохід в розмірі 60358,01новозеландських доларів, з яких сплачено податків та зборів на суму 12790,11 новозеландських доларів (т.1 а.26 на звороті).

Згідно повідомлення ДВД (Податкове управління Нової Зеландії) від 03.01.2019 року, за податковий рік 2018/2019 рік ОСОБА_6 отримав валовий дохід в розмірі 53759,42 новозеландських доларів, з яких сплачено податків та зборів на суму 11759,55 новозеландських доларів (т.1 а.27 на звороті).

Згідно копії заяви по міжнародний грошовий переказ від 19.07.2019 року, ОСОБА_6 переказав своїй матері ОСОБА_10 55000 доларів США, як дарунок родині (т.1. а.19). Оригінал вказаної заяви оглянутий судом в судовому засіданні.

Як вбачається з довідки АТКБ «Приватбанк» (виписки за договором №б/н за період з 19.07.2019 року по 28.11.2019 року) від 05.05.2022 року, кошти в сумі 54715 доларів США були зараховані на рахунок ОСОБА_4 08.08.2019 року, а 10.08.2019 року кошти в сумі 54700 доларів США були зняті з рахунку (т.4 а. 178,179).

За ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

За ч. 1 ст. 718 ЦК України дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі.

За ч. 5 ст. 719 ЦК України договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

За таких обставин суд вважає, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 19.07.2019 року був укладений договір дарування грошових коштів, оскільки ОСОБА_6 передав а ОСОБА_28 отримала вказані грошові кошти. Вказаний договір був укладений в письмовій формі, що підтверджується заявою про грошовий переказ від 19.07.2019 року, але вказаний договір не був оформлений нотаріально у зв`язку з перебування ОСОБА_6 за кордоном. При цьому суд враховує, що оригінал заяви на грошовий переказ знаходиться саме у позивача ОСОБА_1 , яка під час здійснення такого грошового переказу перебувала з ОСОБА_6 в Новій Зеландії. Також суд враховує, що станом на 17.07.2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 проживали за однією адресою 1/58 Беверлі Роуд м. Тімару 7910, що підтверджується повідомленням про закінчення оренди за вказаною адресою (т.1 а.22).

Слід зазначити, що важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 15 ЦК встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Верховний Суд у постанові від 16.10.2020 у справі №910/12787/17 зазначив, що «спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під ефективним способом необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У контексті визначення належного та ефективного способу захисту по обставинам спірних правовідносин слід зауважити, що в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.07.2022 у справі №806/5244/15 було роз`яснено, що :

«Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника. Тобто це дії, спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, суди мають враховувати його ефективність. Це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, а також забезпечувати поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню.»

Оцінюючи відповідність обраного позивачкою способу захисту її прав та інтересів критеріям ефективності суд звертає увагу, що предметом спору є поділ майна подружжя (грошових коштів), а результатом його вирішення є врегулювання майнових суперечок сторін та визначення їх правового становища щодо майна, яке є об`єктом поділу. Ефективність вирішення спору в такому випадку досягається шляхом визначення остаточного правового становища спірного майна, оскільки право спільної сумісної власності у такому випадку припиняється. Обставини, яким обґрунтовується здійснення поділу майна (належність майна до об`єктів спільної сумісної власності), мають значення лише для обґрунтування та мотивування судового рішення.

Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

При цьому суд звертає увагу на те, що ОСОБА_4 набула право власності на кошти, які були переведені їй як дарунок.

Разом з цим позивачка не позбавлена права звернутися з вимогою, зокрема, про визнання недійсним договору дарування у відповідності до ч.2 ст.65 СК України та застосування наслідків недійсності правочину.

При цьому, звертаючись до суду із позовною вимогою про витребування безпідставно набутого майна шляхом стягнення з ОСОБА_4 на її користь 1/2 частини грошових коштів в розмірі 27500 доларів США, позивачка зазначила ОСОБА_4 як відповідача, хоча при цьому зазначила що спір виник між колишнім подружжям з приводу розпорядження спільним майном грошовими коштами.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_4 є неналежним відповідачем за цією вимогою, оскільки саме ОСОБА_6 розпорядився грошовими коштами, перерахувавши їх своїй матері.

У зв`язку з чим, суд приходь до висновку про відмову в задоволенні первісного позову.

Щодо позовних вимог за зустрічним позовом про визнання спільним майном подружжя та його поділ в рівних частках за кожним із подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а саме: по частині коштів, отриманих відповідачем як заробітну плату в Компанії СІЛВЕР ФЕРН ФАРМС м. Парора Нова Зеландія сезонним працівником з 23.02.2017 по 11.05.2017 (3 місяці), з 27.07.2017 по 16.12.2017 (5 місяців), в Аліанс Груп (Alliance Group Smithfield Plant, Bridge Road, Smithfield, Timaru 7910, Новая Зеландия) з квітня 2019 року по липень 2019 року включно (4 місяці), в загальній сумі 28000 новозеландських доларів, що по курсу НБУ станом на день подання позову становить 444584 грн. (курс НБУ станом на 04.01.2020 становить 15.7865 грн. за 100 новозеландських доларів ), по частині коштів, що містились на спільному картковому рахунку подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в АДРЕСА_3 , Intl: НОМЕР_1 , в сумі 700,00 новозеландських доларів, що по курсу НБУ станом на день подання позову становить 11114,60 грн. (курс НБУ станом на 04.01.2020 становить 157865 грн. за 100 новозеландських доларів ) і які були зняті відповідачем без дозволу позивача; по частині коштів вкладених у розбудову будинку за рахунок наших спільних коштів, за адресою АДРЕСА_4 , в сумі 10000,00 грн.; по частині автомобіля FORD KUGA, 2015 року випуску, білого кольору, вартістю 19400 доларів США, що на дату подачі позову становить 454 930,00 грн. ( за курсом НБУ 23,6862 грн. за 100 доларів США), що відчужено відповідачем без згоди позивача; стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 частину коштів у спільному майні в сумі 460314,30 грн; стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 3176,80 грн., то вказані вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно частини першої статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Так, відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1,2 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України , обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

В судовому засіданні відповідачем та його представником не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували те що сторони, за час спільного проживання набули у спільну сумісну власність грошові кошти в загальній сумі 28000 новозеландських доларів (заробітна плата ОСОБА_1 ), кошти, що містились на спільному картковому рахунку подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в ANZ Bank New Zealand Limited, Private Bag 92210, Victoria St West, Auckland 1142, Accounts, Term Deposits and Insurance, НОМЕР_4 , Intl: НОМЕР_1 , в сумі 700 новозеландських доларів. Не надано й доказів того, що вказані грошові кошти існують на момент розгляду справи та знаходяться на відповідних рахунках. При цьому суд вважає, що сторони під час перебування в ОСОБА_8 розпорядилися цими коштами в інтересах сім`ї.

Також не надано доказів того, що сторони вкладали спільні кошти в розбудову будинку по АДРЕСА_4 , який на праві приватної власності належить батькам ОСОБА_1 . Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_3 повідомив суд про те, що він не має ніякового відношення до розбудови вказаного будинку.

Щодо позовної вимоги про поділ автомобіля FORD KUGA, 2015 року випуску, білого кольору, вартістю 19400 доларів США, який на думку відповідача був відчужений позивачем без його згоди, то суд вважає, що відповідачем взагалі не надано доказів відчуження автомобіля.

Так, згідно звіту про інцидент від 22.11.2022 року, ОСОБА_6 електронним листом завернувся до поліції Нової Зеландії де зазначив, що його колишня дружина ОСОБА_22 викрала та продала його машину FORD KUGA JLA 87і все інше що було в його авто (т.5 а.179-183).

Разом з тим, як вбачається з листа старшого представника служби звернення громадян Служби обслуговування громадян Транспортної агенції Нової Зеландії від 23.01.2020, ОСОБА_3 повідомляв уповноважений орган Нової Зеландії про те, що він заплутався із ситуацією стосовно свого автомобіля. Він поїхав додому у відпустку в Україну. Він залишив машину своїм друзям, вона залишалася в них до листопада. Потім якісь люди взяли його машину і сказали, що вони авто-ділери, вони сказали що мають довіреність на машину. Він не переписував машину ні на чиє ім`я, і в даний час він не знає де знаходиться його автомобіль. Просить зв`язатися з поліцією та повідомити про шахрайстов і крадіжку.

На вказане звернення ОСОБА_3 отримав повідомлення про те, що автомобіль було знято з реєстраційного обліку за його ім`ям 18.12.2019 року. Якщо він вважає, що його транспортний засіб викрадено, йому необхідно безпосередньо зв`язатися з поліцією Нової Зеландії (т.5, а.16,17).

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову у зв`язку з його недоведеністю.

У зв`язку з відмовою в задоволенні первісного позову суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову арешт, накладений ухвалою Черкаського апеляційного суду від 09.01.2020 року на частину квартири АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_4 .

На підставі наведеного, ст.ст.60, 63, 69, 70, 71 СК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 265 ЦПК України,-

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_7 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації АДРЕСА_8 ; адреса проживання: АДРЕСА_9 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_7 , адреса проживання: АДРЕСА_8 ) про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, про визнання права власності та витребування майна безпідставно набутого шляхом стягнення відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову арешт, накладений ухвалою Черкаського апеляційного суду від 09.01.2020 року на частину квартири АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_4 .

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації АДРЕСА_8 ; адреса проживання: АДРЕСА_9 ) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_7 ) про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Р.В.Демчик.

Повне судове рішення складено 03.07.2023 року (з урахуванням перебування судді у відпустці

Головуючий: Р. В. Демчик