Справа № 191/1222/23
Провадження № 2/191/325/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Окладнікової О.І.

за участі секретаря судового засідання Заламай О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

28.03.2023 року до суду звернувся позивач із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості в розмірі 37460,98 грн. за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 11.09.2013 року.

Ухвалою суду від 26.04.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до слухання у судовому засіданні.

03.07.2023 року від позивача АТ КБ «Приватбанк» в особі представника Савіхіної А.М. надійшла заява, в якій просить суд закрити провадження у справі, оскільки відповідачем станом на 30.06.2023 року борг сплачено повністю, у зв`язку з чим відсутній предмет спору та з цієї підстави просила закрити провадження у справі і дану заяву розглянути без її участі. Крім того, просила повернути суму сплаченого судового збору.

Відповідач у судове засідання не з`явився.

Суд, дослідивши матеріали справи, заяву позивача про закриття провадження у справі, вважає, що така заява підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Однак, за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову. Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні). Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо. Відсутність заперечень з боку відповідача не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі.

Такий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 13.05.2020 року у справі № 686/20582/19-ц.

Згідно наданої позивачем інформації, відповідач сплатив заборгованість позивачу після відкриття провадження у справі, тому твердження про відсутність предмету спору є безпідставним.

З урахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що провадження у справі слід закрити з підстав відмови позивача від позову, згідно п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Згідно ч.2 ст.255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи, що відсутні підстави для закриття провадження у справі, передбачені п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, а отже і підстави для повернення судового збору теж відсутні.

Разом з тим, згідно ч.3 ст.142 ЦПК України, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Від представника позивача ОСОБА_2 заява про стягнення понесених ними у справі витрат зі сплати судового збору до суду не надходила.

На підставі викладеного, керуючись п. 5 ч. ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ст.13, 142, п.4 ч.1 ст.255, 256, 260-261, 352-354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

заяву представника позивача Савіхіної А.М. про закриття провадження у справі задовольнити частково.

Закрити провадження у справі за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у зв`язку із відмовою позивача від позову.

Відмовити у задоволенні вимоги представника позивача ОСОБА_2 про повернення судового збору

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О. І. Окладнікова