Справа № 462/3556/23
провадження 2/462/1204/23
У Х В А Л А

17 серпня 2023 року Залізничний районний суд міста Львова

у складі:

головуючого- судді Ліуша А.І.,

з участю секретаря Березюка Д.О.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання не повнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

в провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання не повнолітньої дитини.

Представником позивача було подано до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення заяви про залишення позову без розгляду не заперечили. В той же час, надали заяву про стягнення на їх користь витрат на правову допомогу адвоката.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників провадження, суд прийшов до наступного переконання.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до вимог п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд ухвалою залишає заяву без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Підстав для неприйняття заяви про залишення позову без розгляду судом не встановлено.

Щодо клопотання відповідача про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

За ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд звертає увагу, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

На підтвердження понесених відповідачем витрат на правову допомогу, суду було надано: детальний опис робіт виконаних адвокатом та акт виконаних робіт від 24 липня 2023 року та договір про надання правової допомоги.

В той же час, як вбачається з п. 3.2, договору про надання правової допомоги від 29 травня 2023 року, що укладений між ОСОБА_1 , та адвокатом Швадченко Є.О., правова допомога оплачується клієнтом протягом 5 календарних днів з моменту підписання договору. В той же час, матеріали справи не містять квитанції про оплату відповідачем правової допомоги в розмірі 18 000 грн.

Судом приймається до уваги позиція Верховного Суду у справі № 922/2604/20, де вказано, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Суд звертає увагу, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

В той же час у рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Дослідивши надані суду докази, враховуючи відсутність платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат відповідачем ОСОБА_1 , суд приходить до переконання про необхідність стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 3 000 грн., оскільки така сума є сумірною зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим часом на надання таких послуг, відповідає критерію реальності витрат, розумності їх розміру, а також тому, що їх стягнення з позивача не становить надмірний тягар, що узгоджується з принципом розподілу витрат. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду у справі №910/15944/17 від 24.01.2019 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 258 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання не повнолітньої дитини, залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що залишення заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду з того самого питання.

Стягнути з ОСОБА_3 /РНОКПП: НОМЕР_1 / на користь ОСОБА_1 /РНОКПП: НОМЕР_2 / витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 /три тисячі/ гривень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: А.І. Ліуш