Житомирський апеляційний суд
Справа №285/738/15-ц Головуючий у 1-й інст. Помогаєв А. В.
Категорія 84 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Галацевич О.М., Трояновської Г.С.

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №285/738/15-ц за поданням головного державного виконавця Звягельського відділу державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Жигадло Юлії Станіславівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 квітня 2023 року, постановлену під головуванням судді Помогаєва А.В. в м. Звягель,

в с т а н о в и в :

У квітні 2023 року головний державний виконавець Звягельського відділу державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Жигадло Ю.С. звернулася до суду з поданням, у якому просила тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України фізичну особу боржника ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на неї.

В обґрунтування подання зазначає, що на виконанні Звягельського відділу державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться зведене виконавче провадження №56198898 за виконавчими документами про стягнення з ОСОБА_1 коштів на користь юридичних осіб та держави. Вказує, що згідно інформації наданої на запити державного виконавця транспортні засоби за боржником не значаться, ОСОБА_1 до відділу ДВС не з`являється. Зазначає, що боржнику належить на праві власності іпотечне майно ПАТ «Райффайзенбанк Аваль» будинок по АДРЕСА_1 та іпотечне майно ПАТ «Райффайзенбанк Аваль» будинок по АДРЕСА_2 . Вказує, що боржник отримує доходи, а саме пенсійні виплати, з яких до 24.02.2022 стягувалася заборгованість. Стверджує, що 10.03.2023 до відділу ДВС надійшло клопотання стягувача ТзОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» про те, щоб обмежити боржника у праві виїзду за межі України. Враховуючи викладене просила задовольнити подання.

Ухвалою Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 квітня 2023 року подання державного виконавця задоволено. Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянки України ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 . Визначено строк дії обмеження - до повного виконання судових рішень в межах зведеного виконавчого провадження №56198898. Виконання тимчасового обмеження доручено адміністрації Державної прикордонної служби України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 квітня 2023 року.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при подачі подання, головним державним виконавцем Звягельського відділу державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Жигадло Ю.С. не враховано, що ОСОБА_1 є пенсіонером першої групи інвалідності та не надано підтверджуючих документів про стягнення заборгованості з пенсійних виплат. Вказує, що ОСОБА_1 не була повідомлена про розгляд справи в суді першої інстанції. Зазначає, що внаслідок винесення оскаржуваної ухвали порушується право ОСОБА_1 на вільне пересування, вільного вибору місця проживання, право вільно залишати територію України та право на збереження життя у зв`язку із веденням воєнного стану в Україні.

25 серпня 2023 року на адресу суду від Звягельського ВДВС у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 квітня 2023 року залишити без змін. Зазначає, що суд першої інстанції дослідив матеріали справи в повному обсязі і дав належну правову оцінку, винісши обґрунтоване рішення з дотриманням норм процесуального та матеріального права. Стверджує, що виконавчий документ, на підставі якого було встановлено обмеження боржника у праві виїзду за межі України не виконаний в повному обсязі. Вказує, що завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що на виконанні у Звягельському відділі державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває зведене виконавче провадження №56198898 з примусового виконання наступних виконавчих документів:

- виконавчий лист №285/738/15-ц від 08.11.2017, виданий Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в розмірі 55247,70 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 04.11.2014 складало 715676,11 грн;

- виконавчий лист №0616/1532 від 04.05.2012, виданий Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 57520,07 грн та судового збору у розмірі 591 грн.;

- постанова №0616/2440 від 30.05.2012, видана Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області про стягнення штрафу з ОСОБА_3 в сумі 340 грн.;

- виконавчий лист №285/432/14 від 15.05.2014, виданий Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 32382,68 грн та судових витрат в сумі 323,83 грн.;

- судовий наказ №2п-2604 від 22.07.2010, виданий Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 44028,09 грн;

- виконавчий лист №0616/1532 від 04.05.2012, виданий Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укрсиббанк» пені за несвоєчасну сплату кредиту та пені за несвоєчасну сплату відсотків у розмірі 1501,63 грн.;

- судовий наказ №285/5019 від 06.12.2022, виданий Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» заборгованості в сумі 9782,24 грн та судових витрат у сумі 248,10 грн.

Залишкова сума заборгованості на теперішній час складає 830 572,40 грн.

Задовольняючи подання державного виконавця Звягельського відділу державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем вжито усіх можливих заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», однак рішення суду не виконані, а здійснення виконавчих дій без участі боржника є неможливим.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок врегульовано Законом України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (зі змінами), яким визначено випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та встановлено порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п.п.2, 5 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово обмежено право на виїзд з України, зокрема, у тому випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно з ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно і свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Положеннями статті 313 ЦК України визначено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню відповідно до положення ч.3 ст.12, ст.81 ЦПК України.

Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання свого зобов`язання.

Згідно ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що обмеження у праві виїзду за межі України є тимчасовим заходом, спрямованим на обмеження фізичної особи - боржника у праві вільного перетинання державного кордону України, що має на меті забезпечення виконання зобов`язань, покладених на таку особу відповідним рішенням суду.

При цьому, як застосування такого заходу до фізичної особи - боржника, так і його скасування відноситься до компетенції суду.

Втручання у право фізичної особи - боржника на свободу пересування, яке ґрунтується на ст.441 ЦПК України та ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» може мати легітимну мету тільки у тому випадку, якщо судом буде встановлено факт ухилення такої особи від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

При цьому, саме по собі невиконання рішення суду не є належною підставою для застосування до боржника - фізичної особи обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки має бути доведено саме ухилення такої особи від його виконання, тобто вчинення умисних дій.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом.

Мотивування судового рішення про обмеження права лише двома складовими: наявністю статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу в добровільному порядку, що зумовлюють необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення повного та своєчасного виконання виконавчих документів не відповідає вимогам законодавства.

Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені законом саме за ухилення від виконання зобов`язань, а не за наявність факту їх невиконання

При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Колегія суддів звертає увагу на те, що до вказаного подання долучено лише частину вибіркових документів із матеріалів виконавчого провадження. Зокрема, долучено 7 виконавчих листів, 7 постанов про відкриття виконавчих проваджень, а саме: ВП №57507164, ВП №32655420, ВП №32655046, ВП №29123280, ВП №43670323, ВП №33113016, ВП №71507073; 1 виклик державного виконавця за двома адресами; копія поштового конверту; акт державного виконавця від 21.03.2023, а також відомості отримані державним виконавцем на запити щодо розшуку та арешту майна боржника.

Колегія суддів вважає, що надані державною виконавчою службою копії матеріалів виконавчого провадження не свідчать про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні в розумінні ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Зокрема, надані копії документів виконавчого провадження не містять належних доказів про ухилення боржника від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

У матеріалах справи відсутні докази того, що боржник ухиляється від явки до державного виконавця на його вимогу; не надає пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи в інший спосіб порушує вимоги законодавства про виконавче провадження.

Також подання державної виконавчої служби не містить доказів того, що було вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на погашення боржником суми боргу.

Більше того, в матеріалах подання відсутні будь-які дані, які б свідчили про те, що боржник взагалі був обізнаний про наявність відкритих виконавчих проваджень і необхідність погашення боргу.

З долученого до подання державного виконавця Звягельського відділу державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ копії поштового конверта на ім`я ОСОБА_1 з відміткою «адресат не проживає» неможливо встановити яка саме кореспонденція була направлена боржнику.

«Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в України громадян України» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльності) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. Це є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

На думку колегії суддів, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні від їх виконання, поки не буде доведено протилежне.

З урахуванням вимог ст.12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання".

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що заявником до подання не було долучено жодних належних доказів, які б давали підстави вважати, що боржник ОСОБА_1 у зведеному виконавчому провадженні ухиляється від виконання судових рішень, сам факт не виконання в добровільному порядку рішень судів, не може вважатися ухиленням від виконання чи перешкоджанням в їх виконанні.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що подання державного виконавця Звягельського відділу державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) є необґрунтованим, а відтак висновок суду першої інстанції про його задоволення з огляду на надані суду письмові докази є передчасним.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи заслуговують на увагу та є підставними, а відтак суд першої інстанції дійшов невірного висновку про задоволення подання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідності висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог статті 376 ЦПК України є підставами для його скасування з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні подання державного виконавця Звягельського відділу державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», із Звягельського відділу державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 536,80 грн на користь держави.

Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 квітня 2023 року скасувати та постановити нову.

Відмовити головному державному виконавцю Звягельського відділу державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Жигадло Юлії Станіславівни у задоволенні подання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею зобов`язання по сплаті боргу.

Стягнути із Звягельського відділу державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 536,80 грн судового збору на користь держави за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 29 серпня 2023 року.

Головуючий

Судді