ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 серпня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/2109/23

Головуючий у першій інстанції Карпусь І. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/880/23

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді: Шитченко Н.В.,

суддів: Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,

із секретарем: Зіньковець О.О.,

заявник: ОСОБА_1 ,

заінтересована особа: ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 квітня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису,

місце ухвалення судового рішення м. Ніжин,

час проголошення рішення суду першої інстанції 14 год 15 хв.

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася із заявою, в якій просила видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 строком на шість місяців, яким визначити тимчасові обмеження його прав та заборонити ОСОБА_2 : перебувати в місці спільного проживання (перебування) з нею по АДРЕСА_1 ; вести листування, телефонні переговори, фото і відеофіксацію або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб та збирати щодо неї будь-яку інформацію; наближатися на відстань 500 м до її місця проживання, інших місць її частого відвідування.

Мотивуючи наведені вимоги, зазначала, що ОСОБА_2 є її колишнім зятем, який з 2012 року по теперішній час постійно чинить домашнє насильство відносно неї, її дочки та їх спільного сина дитини з інвалідністю, а також інших членів сім`ї. Домашнє насильство проявляється як у фізичному (штовхання, стусани), так і в психологічному насильстві (словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування).

Указувала на те, що ОСОБА_2 , не зважаючи на розірвання шлюбу з її дочкою у 2012 році, не залишає заявницю у спокої, ображає, погрожує, переслідує, залякує та здійснює фото і відеофіксацію. Останній випадок відбувся 25 березня 2023 року. З 2012 року ОСОБА_1 неодноразово зверталася з відповідними зверненнями до поліції, але відповідні реагування відсутні.

Зазначала, що є особою похилого віку, страждає на гіпертонію, у березні 2023 року перенесла оперативне втручання, тому за станом здоров`я їй протипоказані нервові стреси, а незаконні дії ОСОБА_2 порушують її честь, гідність, недоторканність приватної власності, негативно впливають на психоемоційний та фізичний стан.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 13 квітня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим і таким, що ухвалене формально, без належного встановлення фактичних обставин справи та з порушенням норм процесуального права, просить скасувати його та ухвалити нове, яким задовольнити її заяву у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не встановив обставин, які могла б бути підставою для відмови у задоволенні заяви відповідно до положень ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Скаржниця зазначає, що ОСОБА_2 надав суду неправдиву інформацію щодо відсутності погроз з його боку, та відносно того, що жодним чином не перетинається із заявницею, обмежуючись приходом до її помешкання двічі на місяць для побачення з сином на підставі рішення суду. Ці твердження спростовуються обставинами справи за позовом ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, де ОСОБА_1 зазначена відповідачем. Такий процесуальний статус не може мати особа, яку кілька років поспіль ОСОБА_2 не бачив і не спілкувався.

Наголошує на тому, що неналежна поведінка колишнього зятя встановлювалася Святошинським районним судом м. Києва у справі про вселення, за обставинами якої ОСОБА_2 не давав дозволу колишній дружині із сином проживати у спільній квартирі. У справі про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, не зважаючи на відмову у задоволенні цієї вимоги, останнього було зобов`язано належним чином виконувати свої обов`язки та винесено попередження.

Звертає увагу, що районний суд не надав відповідної оцінки тому, що заявниця має законне право на належне поводження сторонніх осіб за місцем свого проживання та заперечувати проти фіксації щодо себе та місця свого проживання.

Заінтересованою особою відзив на апеляційну скаргу у встановлений строк не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника заявниці, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що заявниця, звернувшись з вимогою про видачу обмежувального припису, не надала беззаперечних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 систематичного домашнього насильства стосовно неї у розумінні ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Також суд не встановив вірогідність настання ризиків вчинення насильства у майбутньому, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з наведеним висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

У справі встановлено, що ОСОБА_2 є колишнім зятем ОСОБА_1 .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2012 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який зареєстровано 19 лютого 2005 року відділом РАЦС Ніжинського МУЮ Чернігівської області (а.с. 9). Подружжя має спільну дитину сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 , 1956 року народження, зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 (а.с. 6-7).

Відповідно до копії епікризу ОСОБА_1 знаходилася на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КНП «Ніжинська ЦМЛ ім. М.Галицького» з 14 по 18 березня 2023 року з діагнозом «Невправима набута пупкова кила». 15 березня 2023 року проведено операцію (а.с. 10).

З наявного у справі талону-повідомлення Єдиного обліку № 3968 про прийняття і реєстрацію заяви вбачається, що 27 березня 2023 року о 10 год 33 хв. до чергової частини Ніжинського РВП надійшло звернення ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 постійно вчиняє протиправні дії відносно неї, проводить відеофіксацію заявниці та її помешкання без згоди останньої (а.с. 11).

27 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулася з письмовою заявою на ім`я начальника Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області, в якій просила здійснити перевірку з приводу проведення ОСОБА_2 відеофіксації її, її будинку та подвір`я (а.с. 11-12).

Звернувшись з вимогою про видачу обмежувального припису, ОСОБА_1 посилалася на те, що ОСОБА_2 на протязі тривалого часу постійно вчиняється домашнє насильство у вигляді словесних образ, погроз, приниження, переслідування та залякування. Зазначала, що колишній зять без дозволу проводить відеофіксацію належного їй домогосподарства та її особисто, чим принижує її честь та гідність, а також порушує недоторканість приватної власності.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

За приписами ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису визначено главою 13 розділу IV ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником у випадках, визначених ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

За змістом ч. 3 ст. 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитися за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників й умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону).

Верховний Суд у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 та від 27 листопада 2019 року у справі № 753/23624/18 зазначив, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають установлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження в майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Проаналізувавши наведені норми та обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису.

На підтвердження вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства у вигляді словесних образ, переслідування, залякування, погроз тощо заявниця надала лише талон-повідомлення, згідно з яким 27 березня 2023 року до Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області надійшло звернення ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 постійно вчиняє відносно неї протиправні дії та проводить відеофіксацію її особисто та її домогосподарства без згоди власниці.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що подання заяви до поліції про неправомірні дії особи не є достатнім доказом вчинення неправомірних дій, про які стверджується у заяві. Зазначаючи про неодноразові звернення до правоохоронних органів щодо неправомірних дій ОСОБА_2 , заявниця не надала доказів на підтвердження цих обставин.

Сам факт неодноразового звернення до різних органів із підстав учинення щодо заявниці психологічного та фізичного домашнього насильства не підтверджує факту вчинення домашнього психологічного насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (постанова Верховного Суду від 06 лютого 2020 року у справі № 753/8626/19).

Апеляційний суд зважає на те, що доказів про взаємозв`язок між діями ОСОБА_2 і погіршенням стану здоров`я ОСОБА_1 , зокрема проведенням оперативного втручання, матеріали справи не містять.

Посилання ОСОБА_1 на наявність судових спорів між донькою заявниці та колишнім зятем, процесуальний статус ОСОБА_1 в одній із справ, як відповідачки, не свідчить про вчинення ОСОБА_2 фізичного або психологічного насильства щодо заявниці, що є обов`язковою підставою для видачі обмежувального припису.

Ні судом першої інстанції, ні апеляційним судом не встановлено вірогідність настання ризиків вчинення насильства у майбутньому, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення.

Зважаючи на наведене, апеляційний суд приходить висновку, що суд першої інстанції правильно визначив відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису. Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують і не дають підстав для скасування чи зміни правильного по суті судового рішення.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 квітня 2023 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 серпня 2023 року.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.І. Онищенко