Справа № 175/3301/23
Провадження № 6/206/67/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2023 суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Маштак К.С., перевіривши матеріали та зміст заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», заінтересовані особи: стягував Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, боржник ОСОБА_1 , про заміну сторони стягувача, -

ВСТАНОВИВ:

12.07.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» звернулось до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із заявою про заміну первісного стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса № 91152 від 31.10.2020 щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 . Свою заяву ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» обґрунтувало тим, що на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. перебуває виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчого напису нотаріуса, про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень». 02.02.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 20230202, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступило шляхом продажу ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» права вимоги до боржників, вказаних у Додатку до Договору.

Ухвалою суду від 14.07.2023 дана заява була передана за підсудністю до Самарського районного суду м. Дніпропетровська.

01.09.2023 матеріали заяви надійшли до Самарського районного суду м. Дніпропетровська.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали та зміст заяви вважає, що зазначена заява підлягає повернення заявнику без розгляду виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 183/4196/21 зазначено, що вирішення питання щодо заміни сторони виконавчого провадження, з примусового виконання виконавчих написів нотаріусів відбувається за правилами цивільного судочинства.

Згідно ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 183 ЦПК України, будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, що вимагаються цим Кодексом.

Так, в порушення п. 1 ч. 1 ст. 183 ЦПК України представником заявника не зазначено місцезнаходження юридичної особи, а саме ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ».

В порушення п.п. 6, 7 ч. 1 ст. 183 ЦПК України представником заявника не долучено до заяви про заміну сторони стягувача копію договору, укладеного між стягувачем ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та боржником ОСОБА_1 , копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.02.2021 та копію виконавчого напису нотаріуса № 91152 вчиненого 31.10.2020.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України Учасники справи зобов`язані: подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази;

В той же час, представником заявника разом з заявою про заміну сторони стягувача було долучено клопотання про витребування доказів.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Однака, клопотання про витребування доказів не відповідає вимогам ст. 84 ЦПК України, а тому задоволено бути не може.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Частиною 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» визначено що місцем виконання виконавчого документу, який приймається до виконання приватним виконавцем, є місце проживання, перебування боржника-фізичної особи або місцезнаходження майна боржника.

Таким чином, в розумінні ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання виконавчого документу є не місцезнаходження приватного виконавця, а місце проживання (перебування) боржника або місцезнаходження його майна.

Приватний виконавець має право вчиняти виконавчі дії на всій території України, при цьому, відповідно до положень ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», місцем виконання буде вважатися або місце знаходження боржника, або місце знаходження його майна.

Верховний Суд у справі № 263/14171/19 (провадження № 61-21991св19) висловив позицію, що виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна. Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

Однак, представником заявника не надано суду жодних доказів на підтвердження адреси реєстрації боржника в АДРЕСА_1 . Такі відомості відсутні і в Єдиному державному демографічному реєстрі згідно відповіді № 212410 від 05.09.2023.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Суд звертає увагу, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи вищевикладене, суд, за таких обставин, вказану заяву, згідно ч. 4 ст.183 ЦПК України, повертає заявнику без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 13, 81, 84, 183, 260, 264, 353, 442, 446 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ» про заміну сторони стягувача повернути заявнику без розгляду.

Роз`яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Копію заяви залишити в суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя К.С. Маштак