Провадження № 2-з/331/40/2023
Справа № 331/5491/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого-судді Скользнєвої Н.Г., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» (місцезнаходження: 04073, м. Київ, пр. С. Бандери, буд. № 28 «а») про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

23 серпня 2023 року ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» звернулося до суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову, в якій просить суд в якості забезпечення позову:

- накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме: квартиру, загальною площею 49,4 кв.м. житловою площею 26,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

- накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , а саме: житловий будинок загальною площею 77,5 кв.м., житловою площею 49,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10191628;

- накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунках в банківських установах та належать ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в межах ціни позову 1 279 901,00 грн.;

- накласти арешт на все належне ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 рухоме та нерухоме майно, в межах ціни позову 1 279 901,00 грн.;

- накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунках в банківських установах та належать ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , в межах ціни позову 1 279 901,00 грн.;

- накласти арешт на все належне ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 рухоме та нерухоме майно, в межах ціни позову 1 279 901,00 грн.

Заявник вказує, що забезпечення майбутнього позову, запропонованим ним шляхом обумовлено необхідністю забезпечення цілей виконання майбутнього рішення, ухваленого судом по справі за його позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 25 квітня 2008 року у розмірі 35 000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 11.08.2023 року еквівалентно 1 279 901,00 грн., а також забезпеченням реальною можливістю захистити його порушені права. Додатково зазначає, що незабезпечення позову призведе до того, що об`єкти нерухомого майна, може бути перереєстровані та надалі продані з метою уникнення фактичного виконання рішення суду, що суттєво ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду.

Вивчивши доводи заяви про забезпечення позову, матеріали справи, суд вважає заяву позивача такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно із ч. 3 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до положень ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується накладенням арешту та майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або і інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позов, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд відзначає, що відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України при розгляді справи № 6-2552цс16 у постанові від 18 січня 2017 року, яка є обов`язковою для усіх суб`єктів правозастосування судів України.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі"Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи"Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Отже, за змістом вищезазначених норм закону, заходи забезпечення позову застосовуються судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та як гарантія реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Отже, особи, які беруть участь у справі в цивільному процесі, при використанні механізму забезпечення позову повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами. Заявник в клопотанні про забезпечення позову також повинен зазначити відомості щодо наявності, найменування, місцезнаходження рухомого та нерухомого майна у відповідного учасника процесу, до якого заходи забезпечення позову будуть застосовані, а також доказів вартості такого майна.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Матеріалами справи встановлено, що ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» має намір звернутися до суду позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 25 квітня 2008 року у розмірі 35 000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 11.08.2023 року еквівалентно 1 279 901,00 грн.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог заявником зазначено, що відповідачі навмисно протягом тривалого часу не здійснюють виконання зобов`язань за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 25 квітня 2008 року щодо погашення значної суми боргу, процентів за його користування, діють недобросовісно, ухиляються від виконання обов`язків, покладених на них кредитним договором.

При цьому заборгованість виникла за кредитним договором, що був укладений 25.04.2008 ще з АКІБ «УкрСиббанк». В подальшому, 08.12.2011 права вимоги від первісного кредитора були продані наступному - ПАТ «Дельта Банк», а в подальшому (07.11.2019) права вимоги були придбані ТОВ «Укрдебт Плюс» відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону).

Але для розгляду і задоволення цієї Заяви суттєвими є обставини, що заборгованість тривалий час є простроченою, що відповідачі тривалий час уникають її погашення (будь-якому з кредиторів), та що виконання зобов`язань може бути не тільки за рахунок грошових коштів, але й за рахунок майна кредиторів (з огляду на великий розмір боргу).

За відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на даний час за відповідачами зареєстровано наступне нерухоме майно:

- ОСОБА_1 є власником квартири, загальною площею 49.4 кв.м. житловою площею 26.7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_2 є власником житлового будинку загальною площею 77,5 кв.м., житловою площею 49,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, враховуючи те, що між сторонами виник спір майнового характеру, арешт цього майна є виправданим цивільно-процесуальним заходом.

Заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення позову здатне унеможливити виконання рішення суду в тому разі, якщо позов буде задоволено, оскільки існує реальна можливість відчуження майно до постановлення рішення у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що захід забезпечення позову в частині накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме: квартиру, загальною площею 49,4 кв.м. житловою площею 26,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; майно, що належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , а саме: житловий будинок загальною площею 77,5 кв.м., житловою площею 49,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10191628, є необхідним для можливості виконання рішення суду по справі за позовом ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 25 квітня 2008 року.

Невжиття таких заходів забезпечення позову призведе до неможливості виконання судового рішення і виникнення між сторонами у справі конфліктних ситуацій.

Будь-які права інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, не порушуються у зв`язку із вжиттям такого заходу.

Стосовно накладення арешту на грошові кошти та все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд не вбачає підстав для задоволення заяви в цій частині, оскільки заявником, не конкретизовано саме на яке майно, чи грошові кошти, він просить накласти арешт, та не надано доказів на підтвердження вартості, або наявності такого майна.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» (місцезнаходження: 04073, м. Київ, пр. С. Бандери, буд. № 28 «а») про забезпечення позову, задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме: квартиру, загальною площею 49,4 кв.м. житловою площею 26,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , а саме: житловий будинок загальною площею 77,5 кв.м., житловою площею 49,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10191628.

В решті вимог заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту винесення та підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали складено 25 серпня 2023 року.

Копію ухвали суду направити учасникам справи в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду в 15-денний строк з дня складення повного тексту ухвали суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки з дня її винесення.

Дата видачі ухвали 25 серпня 2023 року.

Суддя: Н.Г.Скользнєва