ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 року м.Суми

Справа №592/1239/23

Номер провадження 22-ц/816/1181/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 травня 2023 року в складі судді Котенко О.А., ухвалене в м. Суми,

в с т а н о в и в :

27 січня 2023 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15 вересня 2015 року виконкомом Ганнівсько-Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області, актовий запис № 02.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 15 вересня 2015 року між сторонами укладено шлюб. Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Сімейне життя з відповідачем не складалося з перших днів шлюбу, стосунки погіршувались, виникали сварки, приниження честі та гідності заявниці, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з грудня 2021 року. Примирятись з відповідачем заявниця намагалась неодноразово, однак результату це не принесло, а тому подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і є таким, що суперечить інтересам позивачки. Майновий спір між сторонами відсутній.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 травня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 15 вересня 2015 року виконкомом Ганнівсько-Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області, актовий запис № 02.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073,60 грн судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не врахував початок повномасштабної війни та що заявник не мав можливості потрапити до окупованого міста, де проживала дружина з дітьми. Перебуваючи у м. Суми, заявник вживав заходів до розшуку дружини з дітьми. Також вважає, що суд не врахував захворювань, які мають дружина та діти.

У доповненні до апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що йому стала відома обставина про вагітність дружини.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні скарги відповідача. Вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та зазначає, що м. Ізюм Харківської області було окуповане не з перших днів початку повномасштабної війни і відповідач мав змогу приїхати, чого не зробив. Вказує, що відповідач бажає зберегти шлюб лише з користі, а доводи про її вагітність наклепом. Також зазначає, що не бажає перебувати у шлюбі з відповідачем.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 адвоката Сафронова М.А., дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 15 вересня 2015 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4).

Від шлюбу сторони мають повнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Від попереднього шлюбу позивачка ОСОБА_1 має дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 72), яка є дитиною з інвалідністю (а.с. 73).

Малолітніх та неповнолітніх дітей сторони не мають.

Також сторони не заперечують та фактично визнають, що разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Сімейні стосунки між позивачкою і відповідачем не склалися.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 квітня 2023 року сторонам надавався строк для примирення до 29 травня 2023 року, однак сторони не примирились.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що сім`я ОСОБА_5 існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить їх інтересам, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

За змістом ч. 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

При цьому, слід зазначити, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року надано роз`яснення, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Отже, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У суді апеляційної інстанції подружжю ОСОБА_5 було надано строк для примирення, проте після спливу наданого судом строку на примирення позивачка наполягала на розірванні шлюбу.

Враховуючи, що позивачка не бажає миритися з відповідачем, примирення між ними до цього часу не відбулося, та позивачка не виявила намір на збереження сім`ї, суд не може примусити її зберегти шлюб, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Колегія суддів вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина