Справа № 303/2208/23
П О С Т А Н О В А

іменем України

31 серпня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідачки Готри Т. Ю.,

суддів Кондора Р. Ю., Кожух О.А.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Козар Михайло Володимирович, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Козар Михайло Володимирович, на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 квітня 2023 року, постановлену суддею Полянчуком Б. І.,

у с т а н о в и в:

У березні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Козар М.В., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 березня 2023 року зазначену позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстави невідповідності її вимогам ст. 175 ЦПК України, а саме щодо зазначення зареєстрованого місця проживання чи перебування відповідача, оскільки за вказаною нею у позові адресою ( АДРЕСА_1 ) відповідач ОСОБА_3 не значиться.

На виконання цієї ухвали судді представником позивачки ОСОБА_1 адвокатом Козарем М.В. було подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій зазначено, що останнє відоме позивачці місце реєстрації (проживання) відповідача є місто Мукачево, де вони проживали після укладення шлюбу. Інші місця реєстрації чи проживання відповідача на території України їй не відомі.

Ухвалою судді цього ж суду від 24 квітня 2023 року цю позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачці.

Не погоджуючись із цією ухвалою судді від 24.04.2023 позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Козар М.В., подала на неї апеляційну скаргу внаслідок її незаконності та необгрунтованості через порушення судом норм процесуального права.

Скарга мотивована тим, що місцевим судом належним чином не враховано те, що після укладення шлюбу вона разом із відповідачем проживали у м. Мукачево до 2017 року. З того часу сімейні відносини між ними є припиненими і вона має намір укласти інший шлюб. У позовній заяві вона зазначила останнє відоме їй місце проживання відповідача, а інше місце проживання чи перебування ОСОБА_2 їй невідоме, що виключає її можливість виїхати до місця проживання відповідача з метою розірвання шлюбу.

Указувала, що правовий аналіз норм процесуального права дає підстави для висновку, що повернення позовної заяви з указаних в оскаржуваній ухвалі судді підстав законом не передбачено, оскільки у разі встановлення того, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає її за підсудністю в порядку, передбаченому ст. 31 ЦПК України, а у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване в установленому законом порядку проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі.

З огляду на наведене просила оскаржену ухвалу суддді скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Козар І.І., від відповідача ОСОБА_2 не надходило.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 21 червня 2023 року цю справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду, зазначену в пункті 6 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу про повернення заяви позивачеві, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідачку, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної зави суддя місцевого суду виходив із того, що відповідач є громадянином Латвії, а відтак правовідносини у цій справі обтяжені ознакою «іноземний елемент» та вирішення цього спору між сторонами щодо розірвання шлюбу і його наслідків у судових органах України необхідно здійснювати згідно з положеннями відповідного договору між Україною та Латвією, з урахуванням вимог ЦПК України та інших законів України. При цьому позивачка позбавлена права застосування альтернативної підсудності (звернення з позовом за своїм зареєстрованим місцем проживання), оскільки нею не подано суду доказів того, що вона має на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей чи за станом здоров`я, інших поважних причин не може виїхати до місця проживання відповідача. Крім цього, нею не подано суду доказів того, що відповідач має місце проживання на території України, а також у матеріалах справи є відсутньою й угода між нею та відповідачем про підсудність даної справи судам України.

Проте колегія суддів із цими висновками судді місцевого суду погодитися не може, оскільки таких суддя дійшов із порушенням норм процесуального права з огляду на таке.

Судом установлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому зазначила останнє відоме їй місце проживання відповідача: АДРЕСА_2 . При цьому нею було вказано, що у 2017 році відповідач виїхав з України і з того часу шлюбні відносини між ними фактично припинилися, вони живуть окремо один від одного, місце проживання відповідача за кордоном їй не відомо (а.с.1,2).

Як убачається з відповіді відділу «Центр надання адміністративних послуг» Мукачівської міської ради на запит судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Полянчука Б. щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані, що містяться в реєстрі територіальної громади/Єдиному демографічному реєстрі відповідача ОСОБА_2 , то згідно з картотекою переданої Мукачівським відділом ДМС та реєстру Мукачівської міської територіальної громади відомостей стосовно громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відсутні (а.с.8).

За відомостями Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС у Закарпатській області громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим, знятим з реєстраційного обліку не значиться (а.с.9).

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України, статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, визначеному ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

За приписом пункту 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Згідно з частинами 1-3 ст. 185 ЦПК України суддя, установивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів із дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів із дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду в установлений строк виконає вимоги, зокрема визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, установлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Частиною першою статті 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим в установленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Предметом позову у цій справі є розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Згідно з роз`ясненнями у пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», позов про розірвання шлюбу з особою, яка не має в Україні місця проживання або місце проживання якої невідоме, може пред`являтися за місцем знаходження майна відповідача, або за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а у випадку, коли з позивачем проживають його малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача - за місцем проживання позивача.

Частиною другою статті 28 ЦПК України передбачено підсудність справ про розірвання шлюбу за вибором позивача. Відповідно такі можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

За приписами ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Згідно з абзацом 2 ч. 1 ст. 187 ЦПК України, якщо відповідачем указана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.

Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу (ч. 9 ст. 187 ЦПК України).

Водночас ч. 10 ст. 187 ЦПК України передбачено, що якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване в установленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Правовий аналіз зазначених норм процесуального права дає підстави для висновку, що повернення позовної заяви позивачеві за вказаних в оскаржуваній ухвалі підстав законом не передбачено, оскільки у разі встановлення того, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає її за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, а у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі.

Аналогічний правовий висновок зроблено і в постановах Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 501/2443/18 (провадження № 61-12785св19), 15 квітня 2020 року у справі № 569/2295/19 (провадження № 61-14212св19), від 12 травня 2022 року у справі № 552/3486/20 (провадження № 61-19159св20), який, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, враховується апеляційним судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

У справі «Беллет проти Франції» від 04.12.1995 ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить усталена практика ЄСПЛ основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998 ЄСПЛ указав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Установлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи. ЄСПЛ надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі ст. 6 Конвенції зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості.

Отже, суддя місцевого суду на зазначені вище обставини і вимоги закону належним чином уваги не звернув та підійшов до вирішення цього питання формально та на підставі ст. 185 ЦПК України необґрунтовано повернув позовну заяву ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене апеляційний суд доходить висновку, що доводи апеляційної скарги є слушними, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржена ухвала судді, відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, - скасуванню з одночасним направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Козар Михайло Володимирович, задовольнити.

Ухвалу судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 квітня 2023 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 31 серпня 2023 року.

Суддя-доповідачка

Судді