ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1876/23 Справа № 205/4070/20 Суддя у 1-й інстанції - Приходченко О. С. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді: Халаджи О. В.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

секретар Кругман А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2020 року у цивільній справі за заявою Дніпровської міської ради, заінтересована особа Друга Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання спадщини відумерлою ( суддя першої інстанції Приходченко О.С.),

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року Дніпровська міська рада звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про визнання спадщини відумерлою, в якій просила визнати відумерлою спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , що складається з квартири АДРЕСА_1 та передати у власність територіальної громади міста, в особі Дніпровської міської ради.

Рішенням Ленінського районного суду мю Дніпропетровська від 18 грудня 2020 року заяву Дніпровської міської ради, заінтересована особа Друга дніпровська державна нотаріальна контора про визнання спадщини відумерлою задоволено.

Визнано відщумерлою спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка складається із квартири АДРЕСА_1 , та передати її у власність територіальної громади міста в особі Дніпровської міської ради (, юридична адреса: 49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75).

Згідно ч.2 ст. 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Із вказаним рішенням суду не погодилась ОСОБА_4 та через свого представника ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, вказує на те, що воно ухвалено з порушенням її законних прав та інтересів як заінтересованої особи.

Зазначає, що при поданні заяви Дніпровській міські раді, і суду першої інстанції було достовірно відомо, що ОСОБА_4 є заінтересованою особою у справі, оскільки є спадкоємицею майна померлого ОСОБА_3 за заповітом, однак в заяві про визнання спадщини відумерлою заявник не вказав заінтересовану особу, а судом першої інстанції не було залучено до участі у справі.

Наголошує на тому, що з дитинства с 1993 року проживала у спірній квартирі, на час смерті спадкодавя і після його смерті також проживає в цій квартирі, утримувала майно, в квартирі знаходяться особисті речі.

Дніпровська міська рада звернулася до суду із заявою про визнання відумерлою спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер до набрання чинності ЦК України 2004 року, а ЦК УРСР 1963 року не було передбачено визнання спадщини відумерлою, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам законності.

ОСОБА_4 просила рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2020 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заяви Дніпровської міської ради.

Від представника Дніпровської міської ради Недосвітної С.В., надійшов відзив на апеляційну скаргу, вважає, що після смерті ОСОБА_3 відсутні спадкоємці. Які в установленому законом порядку прийняли спадщину, у суду першої інстанції були наявні всі правові підстави для визнання спадщини відумерлою.

Представник Дніпровської міської ради Недосвітна С.В., у судовому засіданні просила рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2020 року залишити без змін.

У судовому засіданні ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Судом першої інстанції встановлено,що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , актовий запис про смерть № 2768 від 19 листопада 1996 року (а.с. 32).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно, яке складається із квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28 січня 1994 року, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР та записаного в реєстрову книгу № 94п за реєстровим № 57, що підтверджується листом КП «ДМБТІ» ДМР від 26 березня 2020 року (а.с. 9).

Із матеріалів спадкової справи № 96/2018, відкритої після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була надана Другою дніпровською державної нотаріальної контори на запит суду, вбачається, що ОСОБА_4 13 лютого 2018 року звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак постановою державного нотаріуса Циганко Є.Л. № 596/02-31 від 13 лютого 2018 року їй було відмовлено у зв`язку із пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до рішення Ленінського районного суд м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2018 року, яке постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року було залишено без змін, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Дніпровської міськради, третя особа Друга дніпровська держнотконтора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом було відмовлено (а.с. 4-6, 7-8).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно спадщина, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 залишилась не прийнятою (а.с. 11).

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви, суд першої інстанції дійшов висновку, що після смерті ОСОБА_3 відсутні спадкоємці, які в установленому законом порядку прийняли спадщину.

Апеляційний суд частково погоджується з даним висновком суду.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Звертаючись до суду Дніпровська міська рада посилалася на те, що з часу відкриття спадщини минуло більше одного року, спадкоємці відсутні.

З копії спадкової справи № 96/2018 після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що останнім 22 травня 1994 року було складено заповіт на ім`я ОСОБА_4 (а.с.47).

Згідно копії паспорту НОМЕР_1 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та згідно штампу у паспорті місце її реєстрації АДРЕСА_3 (а.с.48).

Крім того, як вбачається, з апеляційної скарги з дати смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_4 постійно жила у спірній квартирі.

Також апелянтом було долучено до матеріалів справи Акт про встановлення факту проживання від 23 січня 2023 року складеного Головою ОСББ Директор ТОВ «СП Наше Місто» Грабельниковим О.В., та в присутності сусідів, з якого вбачається, що ОСОБА_4 проживала у квартирі по АДРЕСА_3 , з 1993 року і по теперішній час .

Всупереч наявним доказам які були в матеріалах справи, а саме спадкова справа, суд першої інстанції безпідставно не залучив до участі у справі ОСОБА_4 , та не звернув уваги, що вирішення даної справи прямо впливає на права і обов`язки останній, оскільки, на апелянта було складено заповіт коли вона ще була малолітньої та перш за все не звернув уваги, що у ОСОБА_4 зареєстроване місце проживання саме у спірній квартирі, інформації про інше житло матеріали не містять і судом не було встановлено.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.

Згідно зі ст. 335 ЦПК України у заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковою участю заявника та з обов`язковим повідомленням усіх заінтересованих осіб. Справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковим залученням до участі у справі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та (або) за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Згідно зі ст. 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про визнання спадщини відумерлою у порядку окремого провадження є те, що розгляд такої заяви не пов`язаний з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Спір про право це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

З огляду на наявні у матеріалах справи письмові докази, які засвідчують обставину існування на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення спадкоємця після смерті ОСОБА_3 підстав для розгляду заяви про визнання спадщини відумерлою в порядку окремого провадження суд першої інстанції не мав, оскільки дане рішення прямо впливає на інтереси ОСОБА_4 , на яку було складено заповіт в малолітньому віці та враховуючи той факт, що вона зареєстрована та проживає у спірній квартирі на даний час.

Таким чином, при розгляді справи в порядку окремого провадження встановлено наявність спору про право, який повинен вирішуватись в порядку позовного провадження, що зумовлює залишення заяви без розгляду.

Виходячи з наведених норм та доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що відповідно до наданих в апеляційній скарзі документів наявний спір про право, щодо спадкування майна належного ОСОБА_3 .

Отже, порушенням принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства буде позбавлення заявника апеляційної скарги на участь в судовому розгляді щодо його спадкових прав, який заперечував проти встановлення такого факту та стверджував про наявність спору про право.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм процесуального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам про його законність і встановлені обставини дають підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 376 ЦПК України для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду та залишення заяви без розгляду.

Керуючись статтями 141, 315, 368, 369, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2020 рокускасувати.

Заяву Дніпровської міської ради, заінтересована особа Друга Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання спадщини відумерлою залишити без розгляду.

Роз`яснити Дніпровській міській раді, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.В. Халаджи

О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

Повний текст судового рішення складено 23 лютого 2023 року.

Суддя-доповідач О.В. Халаджи