Провадження № 22-з/802/60/23 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 серпня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , про встановлення юридичного факту та поділ майна, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 травня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 травня 2023 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , про встановлення факту та поділ спільної сумісної власності.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в які просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 07 серпня 2023 року відкрито апеляційне провадження в даній справі.

22 серпня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав клопотання про забезпечення позову, в якому просить забезпечити позов шляхом заборони відповідачу ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження будь-яким способом нерухомого майна - 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що в провадженні Другого ВДВС м. Луцька ЗМУ МЮ м. Львів знаходиться виконавче провадження з примусового стягнення з ОСОБА_3 на користь третьої особи у даній справі ОСОБА_7 грошових коштів у розмірі 412403 грн.

В межах даного виконавчого провадження можливе звернення стягнення на майно, з приводу якого заявлено позов у цій справі, а саме 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що є предметом спору у даній справі, у зв`язку із чим існує реальна небезпека відчуження вказаного майна до вирішення спору по суті, що значно утруднить виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

У задоволенні клопотання про забезпечення позову слід відмовити з таких підстав.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог (Постанова Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову).

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених ч. 5 цієї статті - ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 4 Постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підставою забезпечення позову є саме обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав, а існування загрози їх порушення повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з матеріалів справи, вони не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у разі невжиття заходів забезпечення позову, про застосування яких просить представник позивача, дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у даній справі.

Разом із цим зі змісту позовної заяви слідує, що позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , у якому просила встановити факт, що вона та відповідач проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 15 січня 2020 року і до дня укладення шлюбу, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , також просила визнати, що квартира АДРЕСА_1 набута нею та відповідачем під час спільного проживання і належить їм на праві спільної сумісної власності, визнати за собою право власності на 1/2 частки вищевказаної квартири.

Крім того встановлено, що зміст заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову не містить об`єктивних обставин, які б свідчили про те, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Отже, суб`єкт звернення, звернувшись до апеляційного суду із зазначеною вище заявою, всупереч вимогам статті 81 ЦПК України, не довів існування реальної загрози ефективного захисту порушеного чи оспорюваного права та інтересів, а також не навів обставин, з яких суд може зробити висновок про можливе утруднення чи неможливість виконання рішення суду в разі задоволення позову, та невжиття відповідних заходів до його забезпечення. Також варто зазначити, що відповідач визнав позов.

Крім того, із матеріалів справи та змісту поданої представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заяви про забезпечення позову вбачається, що таким чином останній намагається зупинити виконання судового рішення, що набрало законної сили в іншій справі, в якій його довіритель ОСОБА_1 не є стороною спору, а тим більше стороною виконавчого провадження.

З огляду на викладене, апеляційний суду дійшов висновку, що заявлене представником позивача клопотання про забезпечення позову до задоволення не підлягає.

Керуючись. статтями 149, 153, 260, 365, 381 ч. 2 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову в даній цивільній справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді