Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 646/7850/18
Провадження № 2/553/222/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року м.Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави у складі головуючого судді Високих М.С., за участі секретаря судового засідання Зубань Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до Судді Наталії Володимирівни, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей по Основ`янському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в :

06.11.2018 ОСОБА_1 звернулась до Червонозаводського районного суду м. Харкова із вказаним позовом до відповідача, в якому прохає визнати ОСОБА_2 , 2006 року народження, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Провадження у справі було відкрито за ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.11.2018.

Згідно з ЗУ «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан, який наразі продовжено.

Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова та Комінтернівського районного суду м. Харкова, та визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави.

Відповідно до акту приймання-передавання справ від 25.04.2022 до Ленінського районного суду м. Полтави з Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла справа № 646/7850/18 за цивільним позовом ОСОБА_1 , яка за ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 16.05.2022 прийнята до провадження з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Будучи належно повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, сторони, їх представники та представник третьої особи в судове засідання не прибули.

Представник позивача подав до суду клопотання про передачу справу за підсудністю до Фрунзенського районного суду м. Харкова, оскільки нерухоме майно, з приводу користування яким виник спір, розташоване у Немишлянському районі м. Харкова.

Перевіривши матеріали справи, суд вказує про наступне.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. (ч.1,2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України).

Кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. (ч.1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до частини першої ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 19 Цивільного процесуального кодексу України). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 26 - 30 Цивільного процесуального кодексу України).

Виходячи з поняття підсудність у цивільному судочинстві як розмежування компетенції між окремими ланками судової системи та між судами однієї ланки щодо розгляду цивільних справ, підсудністю фактично є визначення в системі судів компетентного суду стосовно вирішення певної цивільної справи.

Питання про підсудність справ визначається цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до положень частини першої статі 27 Цивільного процесуального кодексу України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, виходячи з положень ч.1 ст.30 Цивільного процесуального кодексу України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Як роз`яснено у п.41 та п.42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна та згідно із ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виключна підсудність особливий вид територіальної підсудності. Правила виключної підсудності забороняють застосування при пред`явленні позову інших видів підсудності загальної (ст. 27 ЦПК України), альтернативної (ст. 28 ЦПК України) підсудності пов`язаних між собою вимог. Це означає, що пред`явлення позовів по справах, перерахованих в ст. 30 ЦПК України, в інші суди, крім зазначених в ній, не допускається.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 прохає визнати ОСОБА_2 , 2006 року народження, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 . Таким чином спір виник з приводу користування нерухомим майном, розташованим у Немишлянському районі міста Харкова, що не належить до територіальної підсудності Ленінського районного суду м. Полтави.

Зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 є АДРЕСА_2 , а згідно з інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова, відомості про зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 відсутні.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 (провадження № 12-73гс20) у питанні щодо застосування правил виключної підсудності розгляду спорів щодо стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна дійшла до наступних висновків: «що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у ч.3 ст. 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

Таким чином, на спори, предметом яких є право користування житловим приміщенням поширюються положення виключної підсудності.

За таких обставин, враховуючий до судовий розгляд у справі не розпочато, нерухоме майно розташовано у Немишлянському районі міста Харкова, суд доходить висновку про задоволення клопотання представника позивача про передачу справи на розгляд Фрунзенського районного суду м. Харкова.

Якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, суд передає справу на розгляд цьому суду (п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України).

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення (ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованою Україною 17.07.1997).

Виключно в разі дотримання всіх вказаних передумов, в тому числі й процесуальних норм інституту підсудності, буде забезпечене визнане Конвенцією право особи на справедливий суд.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.30,31,260 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання представника позивача - задовольнити.

Справу №646/7850/18 за цивільним позовом ОСОБА_1 до Судді Наталії Володимирівни, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей по Основ`янському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням передати за підсудністю до Фрунзенського районного суду м. Харкова.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави М.С. Високих