Справа № 368/1222/23
Рішення

Іменем України

"01" вересня 2023 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Іванюти Т.Є.

при секретарі Вареник О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлику справу за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )), заінтересована особа Кагарлицький районний відділ ДРАЦС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (м.Кагарлик, вул. Володимира Великого,3) про встановлення факту смерті, -

встановив :

Заявниця звернулася до суду з даною заявою посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дід ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживав на тимчасово окупованій території Горностаївської селищної територіальної громади, с.Ольгине Каховського району Херсонської області.

Факт смерті засвідчує лише лікарським свідоцтвом про смерть № 106 від 09.09.2022 року, яке видано КНП «Горностаївський центр первинної медико-санітарної допомоги».

Однак Кагарлицький відділ ДРАЦС в Обухівському районі Київської області ЦМУМЮ (м.Київ) відмовив заявнику в реєстрації смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Ольгине Каховського району Херсонської області, оскільки це тимчасово окупована територія, а тому, відсутні підстави для державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть українського зразка відповідно до законодавства України на підставі наданих документів.

А тому, просить встановити факт смерті діда.

Заявник в судове засідання не з`явився, просив слухати справу у його відсутність.

Представник заінтересованої особі Кагарлицького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання не з`явився, просив слухати справу у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_2 КНП «Горностаївський центр первинної медико- санітарної допомоги» Горностаївської селищної ради Херсонської області було видано лікарське свідоцтво про смерть №106 від 09.09.2022 року.

Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, Горностаївську селищну територіальну громаду Каховського району Херсонської області віднесено до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, починаючи з 24.02.2022 року.

У зв`язку з викладеним, а саме тим, що Горностаївська селищна територіальна громада Каховського району Херсонської області, на території якої помер ОСОБА_2 , є тимчасово окупованою Російською Федерацією, отримати оригінал лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_2 неможливо.

ОСОБА_1 є внучкою померлого ОСОБА_2 , що підтверджується доданими до цієї заяви документами, зокрема свідоцтвом про народження Заявника (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ) серії НОМЕР_1 від 07.09.1990 року, свідоцтвом про народження батька Заявника - ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 від 08.10.1962 року, а також документами, що підтверджують зміну прізвища Заявника - витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №7 від 02.11.2022 року, свідоцтва про шлюб з ОСОБА_5 серії НОМЕР_3 від 24.06.2023 року.

Отже, ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_2 та згідно з чинним законодавством може претендувати на його спадщину.

Проте, через окупацію Горностаївської селищної територіальної громади, до якої входить с.Ольгине Каховського району Херсонської області, де проживав ОСОБА_2 , отримати оригінал лікарського свідоцтва про його смерть на даний час не можливо. Тому, для захисту своїх прав як спадкоємця, ОСОБА_1 необхідно встановити факт смерті ОСОБА_2 ..

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У відповідності до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до ст.ст.3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

Враховуючи вищевикладене та ту обставину, що факт смерті ОСОБА_6 підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, суд вважає, що є достатні підстави для встановлення факту смерті діда ОСОБА_1 , громадянина України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: Україна Волинська область, Ковельський район, с.Уховець та який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в Херсонській області, Каховському районі, с.Ольгине

На підставі викладеного та керуючись ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» п.2 ч.1, ч.3 ст.258, ч.1-ч.3 ст.259, ст.ст.263-265, 268, ст.317, ч.1 ст.319 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву задоволити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: Україна Волинська область, Ковельський район, с.Уховець та який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Ольгине Каховського району Херсонської області Україна.

Допустити негайне виконання рішення.

Рішення суду набуває законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом 30 днів.

Повний текст рішення виготовлено 01.09.2023 року.

Суддя: Т.Є. Іванюта.