справа № 490/3580/21
провадження №2/489/189/23
16 листопада 2023 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Коваленка І.В.,
за участю секретаря судового засідання Єлишевої А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Миколаївської міської ради, Органу опіки піклування Миколаївської міської ради, про позбавлення батьківських прав
У травні 2021 року позивач звернулась до Центрального районного суду міста Миколаєва, ухвалою якого від 11.06.2021 справу передано за підсудністю до Ленінського районного суду міста Миколаєва, з позовом в якому просить позбавити батьківських прав відповідача відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 28.07.2020 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва 23.09.2015 у справі № 487/7474/15-ц. За час шлюбу в них народилися діти: донька ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 ; донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Аліменти на утримання дітей стягнуто з відповідача рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 16.10.2019 у справі №490/9589/18 та судовим наказом Центрального районного суду міста Миколаєва від 23.11.2018 у справі № 490/9587/18.
Після розлучення, діти проживають разом з нею та перебувають на її повному утриманні.
Відповідач життям дітей не цікавиться, їх не навідує та припинив з ними будь-яке спілкування. Крім стягнутих аліментів, які платив невчасно та не в повному обсязі, іншої матеріальної допомоги на утримання дітей не надавав та не надає. Діти не отримують від батька подарунків на день народження та інші свята. Він не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не цікавиться їх розвитком та досягненнями, тим самим самоусунився від виховання дітей, спілкування з ними, не підтримує та свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Внаслідок таких дій відповідача, старші доньки ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ) та ОСОБА_8 забажали змінити своє прізвище « ОСОБА_6 » на її дівоче « ОСОБА_6 », що свідчить про реальну втрату зв`язків із батьком та відсутність спілкування між ними.
Посилаючись на наведені обставини та положення статей Сімейного кодексу України (далі - СК України), Закону України «Про охорону дитинства», статтю 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ, та принцип 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей.
Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12.07.2021 справу прийнято до провадження та призначено її розгляд в порядку загального позовного провадження. Цією ухвалою зобов`язано Службу у справах дітей Миколаївської міської ради надати відповідний висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача.
Ухвалою суду від 15.03.2023 до участі у справі в якості третьої особи залучено орган опіки та піклування Миколаївської міської ради, який зобов`язано надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача.
Ухвалою суду від 14.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
У судове засідання, призначене на 16.11.2023, учасники справи не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.
Позивач, яка виявила приймати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, так як виїхали за межі України і на теперішній час проживає в Республіці Грузія, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутність, оскільки з технічних причин не змогла з`єднатися з судом. У своїй заяві просила позовні вимоги задовольнити та проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив і правом на надання відзиву не скористався. Направлена на його адресу реєстрації судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання.
Третя особа - Служба в справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради у заяві від 03.10.2023 розгляд справи просила здійснити за відсутності її представника та ухвалити рішення з урахуванням інтересів дітей.
З урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення.
Згідно статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що сторони з 28.07.2000 перебували зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва 23.09.2015 у справі № 487/7474/15-ц.
За час шлюбу в сторін народилися діти: донька ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 ; донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Народження дітей в сторін підтверджується копіями свідоцтв про народження, доданими до позову.
Аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку стягуються з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 , починаючи з 19.11.2028 на підставі судового наказу Центрального районного суду міста Миколаєва від 23.11.2018 у справі № 490/9587/18.
Крім аліментів на неповнолітніх дітей, з відповідача на підставі рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 16.10.2019 у справі №490/9589/18 стягуються аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у зв`язку із її навчанням.
Позивач зазначає, що після розлучення діти проживають разом з нею та перебувають на її повному утриманні. Відповідач життям дітей не цікавиться, не навідує їх та припинив будь-яке спілкування з ними. Крім стягнутих аліментів, які платив невчасно та не в повному обсязі, іншої матеріальної допомоги дітям не надає. Діти не отримують від батька подарунків на день народження та інші свята. Він не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не цікавиться їх розвитком та досягненнями, тим самим свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками.
Згідно матеріалів справи, через військову агресію Російської Федерації проти України та пошкодження внаслідок обстрілів житла, позивач для безпеки і збереження життя дітей виїхала до Республіки Грузія, де проживає на теперішній час.
У письмових поясненнях від 13.11.2023 позивач вказала, що на виконанні в Інгульському ВДВС у м.Миколаєві ПМУМЮ (м.Одеса) перебувають виконавчі провадження щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей, а саме: ВП № НОМЕР_3 з виконання судового наказу № 2-н/490/1057/2018 від 11.12.2018, виданого Центральним районним судом міста Миколаєва про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_8 , синів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , розмір заборгованості за яким становить 166937,84 грн.; ВП № НОМЕР_4 з виконання виконавчого листа № 2-н/490/3051 від 10.12.2019, виданого Центральним районним судом міста Миколаєва про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 , розмір заборгованості по якому становить 224983,88 грн.; ВП № НОМЕР_5 з виконання виконавчого листа № 2/490/959/2021 (490/5533/20) від 03.11.2023, виданого Центральним районним судом міста Миколаєва про стягнення аліментів на утримання синів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у розмірі по 6000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, заборгованість по якому становить 306400,00 грн.; ВП НОМЕР_6 з виконання виконавчого листа № 2/490/784/2022 (490/7100/21) від 07.07.2023, виданого Центральним районним судом міста Миколаєва про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_8 у розмірі 6000,00 грн. щомісячно, заборгованість по якому становить 154800,00 грн.
Заборгованість підтверджена розрахунками державного виконавця.
Позивач вказала, що після початку повномасштабного вторгнення відповідач не тільки не надав жодної матеріальної допомоги на утримання власних дітей, він навіть не цікавився їх безпекою. З лютого 2022 року жодного разу відповідач не цікався як живуть його діти, чим харчуються та чи в безпеці вони перебувають.
Позивач вважає, що відповідач нехтує своїми батьківським обов`язками та свідомо усунувся від участі у вихованні, спілкуванні з дітьми і їх утриманні, через що весь тягар лягає на неї, а тому наявні підстави для позбавлення його батьківських прав.
Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України).
За частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18).
Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Звертаючись до суду із позов про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 позивач посилається, зокрема, на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, не приймає участі у їх житті, не забезпечує необхідного утримання дітей, не спілкується з ними. Наслідком цього стало те, що старші доньки змінили своє прізвище з « ОСОБА_6 » та перейшли на її дівоче прізвище « ОСОБА_6 ».
Відповідно до частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України (в редакції на час подачі позову) визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.
Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
В матеріалах справи наявний висновок органу опіки та піклування Миколаївської міської ради від 04.02.2022 відповідно до якого орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
З вказаним висновком суд не погоджується, оскільки він не враховує всіх обставин та інтересів дітей.
Як вбачається з висновку, недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав мотивовано його категоричним запереченням проти такого позбавлення. Фахівцями служби у справах дітей відповідачу було надано консультацію стосовно визначення порядку його участі у вихованні дітей та попереджено про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків стосовно виховання та утримання дітей.
При цьому, спеціалістами служби в справах дітей встановлено, що згідно довідки Миколаївської спеціалізованої школи І ступеня № 59 за час навчання синів ОСОБА_11 та ОСОБА_9 батько не цікався успіхами у навчанні дітей, не брав участь у батьківських зборах, вчителі ніколи його не бачили. Згідно довідки Миколаївської гімназії № 2 мати самостійно забезпечує розвиток дітей та за період навчання хлопців батька жодного разу в закладі не бачили. Відповідно до соціально-психологічного висновку Миколаївського міського центру соціальних служб стосунки малолітніх ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 з батьком є напруженими, емоційними, важкими та конфліктними і недружелюбними. По відношенню до батька діти відчувають злість та образу, занепокоєння та страх через те, що останній з ним не спілкується, не приділяє уваги, ігнорує їх потреби. З боку батька вони не відчувають любові, захисту, поваги, підтримки, чуйності та бажання проявляти батьківський вплив на гармонійний розвиток особистості синів.
Президент ГО СК «Спортивний клуб «ІВІКТУС»» в своїй характеристиці на ОСОБА_9 вказав, що є його тренером майже 9 років. Протягом всього часу з питаннями виховання сина та його спортивних досягнень зверталася лише мати дитини. Богдан на тему відсутності батька в його житті нічого не хоче говорити.
Із наданих позивачем доказів вбачається, що через заборгованістість по аліментам державним виконавцем 14.11.2023 внесено відомості про боржника ОСОБА_2 до Єдиного реєстру боржників. Також у виконавчому провадженні № 57969075, 14.11.2023 винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; постанову про накладення штрафу.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належність, допустимість, достовірність та достатність доказів регульовано статтями 77 - 80 ЦПК України.
За положеннями частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Із досліджених судом доказів встановлено, що вихованням та утриманням дітей займається виключно позивач, відповідач свої батьківські обов`язки не виконує, від виховання та спілкування з дітьми самоусунувся. Незважаючи на заперечення відповідача проти позбавлення батьківських прав при підготовці відповідними службами висновку щодо даного спору та попередження відповідача про необхідність належного виконання батьківських обов`язків, в тому числі в частині його участі у вихованні і утриманні дітей, відповідач долею, потребами та безпекою дітей не цікавиться, аліменти не сплачує, через що розмір заборгованості збільшився, внаслідок чого державним виконавцем тимчасово обмежено його у окремих правах та накладено штраф.
Оскільки ухилення від батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в даному випадку встановлено судом відносно відповідача, тому наведені вище обставини переконують суд у тому, що відповідач взагалі не має бажання виконувати батьківські функції щодо своїх дітей.
Щодо висновку органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача, суд з таким висновком не погоджується, так як він прийнятий без урахування всіх обставин спору і інтересів дітей та обмежується лише запереченнями ОСОБА_2 проти позбавлення батьківських прав.
Також суд не вбачає підстав для попередження відповідача про недопущення подальшого порушення батьківських обов`язків, оскільки таке попередження мало місце зі сторони органу опіки та піклування, але, як вбачається із матеріалів справи, відповідач не зробив належних висновків, не змінив своє ставлення до виховання і утримання дітей та продовжив порушувати батьківські обов`язки.
За такого, враховуючи досліджені докази та розцінюючи поведінку відповідача з невиконання батьківських обов`язків, як умисну, суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Вимоги в частині позбавлення батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задоволенню не підлягають, так як на дату ухвалення цього рішення дочка сторін досягла повноліття, а відповідно до положень СК України позбавлення батьківських прав можливо лише відносно дитини, якою згідно частини першої статті 6 цього Кодексу є особа до досягнення повноліття.
У зв`язку із цим, суд не вбачає доцільності в наданні оцінки доказам позивача щодо невиконання відповідачем батьківських обов`язків відносно повнолітньої дочки.
Так як при зверненні до суду позивач судових збір не сплатила та просила, з посиланням на статус малозабезпеченої сім`ї і отримання доходу лише від державної соціальної допомоги, звільнити її від його сплати, але її заява не була розглянута при відкриті провадження у справі, тому враховуючи, що справу суд розглянув по суті з відповідача на користь держави на підставі статті 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 908, 00 грн.
Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
У іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана позивачем подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відомості про учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 ;
відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 ;
третя особа: Орган опіки та піклування Миколаївської міської ради, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.
Повний текст судового рішення складено 16.11.2023.
Суддя І.В.Коваленко