"04" вересня 2023 р.
справа №642/4300/23
провадження №2/642/1151/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гримайло А.М.

за участю секретаря Борсук В.Б.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування зазначила, що сторони перебували у шлюбі з 14.02.1997 р. по 21.01.2020 р. У період перебування у шлюбі ними було придбано наступне нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 34,4 кв.м., житловою площею 24,6 кв.м. Дана квартира оформлена на ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу квартири у будинку готельного типу; квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 39,0 кв.м., житловою площею 33,2 кв.м. Дана квартира оформлена на ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу квартири у будинку готельного типу; нежитлові приміщення 1-го поверху №5-1-5-5 в літ. «А-2» загальною площею 115,4 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 . Дані нежитлові приміщення оформлені на ОСОБА_1 на підставі Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 14.05.2011 року по справі №2-1622/11.; нежитлові приміщення підвалу: частина №1, №2, №3 загальною площею 37,8 кв.м. в літ. «А-2», що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 . Дані нежитлові приміщення оформлені на ОСОБА_1 на підставі рішення Харківського обласного постійно діючого третейського суду від 24.11.2006р. у справі № 6/5-06; ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.12.2006р. у справі № 01.18-187/06, виконавчого листа Дзержинського районного суду м. Харкова; квартира АДРЕСА_4 , загальною площею 30,1 кв.м., житловою площею 14,5 кв.м. Дана квартира оформлена на ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу квартири. Відповідно до частин 1, 2 статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини 1 статті 61 Сімейного кодексу України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до частини першої статті 69, частини першої статті 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. За правилами статті 71 СК України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. У зв`язку з чим і звернулась до суду з позовом про поділ вищезазначеного майна.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 03.08.23 р. відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.

Відповідач подав до суду відзив на позов, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позову. Вимоги у повному обсязі визнає.

Також сторони подали до суду заяви з проханням слухати справу у їх відсутність.

Відповідно до 2 ст. ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, провівши у сукупності дослідження матеріалів справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , перебували у шлюбі з 14 лютого1997 р по 21.01.2020р., що підтверджується та встановлено рішенням Харківського районного суду Харківської області від 21.01.2020р. у справі №635/6597/19.

21 січня 2020 року шлюб розірваний на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області у справі №635/6597/19.

У період перебування у шлюбі ними було придбано наступне нерухоме майно:

- квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 34,4 кв.м., житловою площею 24,6 кв.м. Дана квартира оформлена на ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу квартири у будинку готельного типу, посвідченого Тихоновою І.В., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 08 вересня 2010 р., зареєстрованого в реєстрі за №941. Ринкова вартість зазначеної квартири, на момент подання позову, відповідно до звіту про оцінку майна від 17 липня 2023 року становить 292 560,00 грн.;

- квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 39,0 кв.м., житловою площею 33,2 кв.м. Дана квартира оформлена на ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу квартири у будинку готельного типу, посвідченого Тихоновою І.В., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 13 травня 2010 р., зареєстрованого в реєстрі за № 646. Ринкова вартість зазначеної квартири, на момент подання позову, відповідно до звіту про оцінку майна від 17 липня 2023 року становить 332 311,00 грн.;

- нежитлові приміщення 1-го поверху №5-1-5-5 в літ. «А-2» загальною площею 115,4 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 . Дані нежитлові приміщення оформлені на ОСОБА_1 на підставі Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 14.05.2011 року по справі №2-1622/11. Ринкова вартість зазначених нежитлових приміщень, на момент подання позову, відповідно до звіту про оцінку майна від 17 липня 2023 року становить 672 376,00 грн.;

- нежитлові приміщення підвалу: 1/2 частина №1, №2, №3 загальною площею 37,8 кв.м. в літ. «А-2», що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 . Дані нежитлові приміщення оформлені на ОСОБА_1 на підставі рішення Харківського обласного постійно діючого третейського суду від 24.11.2006р. у справі № 6/5-06; ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.12.2006р. у справі № 01.18-187/06, виконавчого листа Дзержинського районного суду м. Харкова, на момент подання позову, відповідно до звіту про оцінку майна від 17 липня 2023 року становить 146 280,00 грн.;

- квартира АДРЕСА_4 , загальною площею 30,1 кв.м., житловою площею 14,5 кв.м. Дана квартира оформлена на ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Турчак Н.І., приватним нотаріусом Ленінського районного нотаріального округу 17 жовтня 2008 р., зареєстрованого в реєстрі за № 1021, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 18 лютого 2022року. Ринкова вартість зазначеної квартири, на момент подання позову, відповідно до звіту про оцінку майна від 17 липня 2023 року становить 1 624 589,00 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини 1 статті 61 Сімейного кодексу України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до частини першої статті 69, частини першої статті 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

За правилами статті 71 СК України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Суд може ухвалити рішення щодо поділу майна в натурі. Такий спосіб застосовується до подільних речей, тобто речей, які можна поділити без втрати їх цільового призначення (стаття 183 ЦК України).

Суд може ухвалити рішення про присудження майна одному з подружжя з покладенням на нього обов`язку виплатити другому з подружжя компенсацію замість його частки у праві спільної сумісної власності (частини друга, четверта, п`ята статті 71 СК України).

Суд може застосувати і такий спосіб поділу майна, як розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості і частки кожного із подружжя у спільному майні. Розподіл речей є самостійним способом поділу подружнього майна та має місце при наявності кількох більш-менш рівнозначних за вартістю речей, які за своєю природою не можуть бути поділені в натурі. Так, суд може розподілити між подружжям будь-які об`єкти права спільної власності, передавши кожному з подружжя певну їх кількість. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Крім того, у процесі поділу майна суд може одночасно застосувати не один спосіб, а їх комбінацію: відносно одних видів речей застосувати їх поділ в натурі, стосовно інших - здійснити передачу одному із подружжя з зобов`язанням певної компенсації другому, а треті види речей - розподілити між сторонами з урахуванням їх вартості.

При цьому враховується вартість окремих речей, а також загальна вартість майна, що передається кожному з подружжя.

Згідно з п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про право на шлюб, розірвання шлюбу та визнання його недійсним та поділ майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток, а також з вимог статті 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки у разі неподільності майна (частина друга статті 364 ЦК України). При цьому відповідно до частини третьої статті 71 СК України речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-1109цс15 та від 13 червня 2016 року у справі № 6-1752цс15, у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №611/522/15-ц (провадження № 61-589св17) та від 08 квітня 2020 року у справі №638/9020/14 (провадження № 61-17269св18).

Таким чином, право власності на рухоме та нерухоме майно подружжя має бути визнано таким чином: - квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 34,4 кв.м., житловою площею 24,6 кв.м.; квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 39,0 кв.м., житловою площею 33,2 кв.м.; нежитлові приміщення 1-го поверху №5-1-5-5 в літ. «А-2» загальною площею 115,4 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 ; нежитлові приміщення підвалу: 1/2 частина №1, №2, №3 загальною площею 37,8 кв.м. в літ. «А-2», що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 загальною вартістю 1 534 058,00 грн. визнається за позивачем; - квартира АДРЕСА_4 , загальною площею 30,1 кв.м., житловою площею 14,5 кв.м. загальною вартістю 1 624 589,00 грн. визнається за відповідачем.

Позивач не зверталась до суду з вимогою про стягнення з відповідача на її корить 181 062,00 грн. різниці у вартості присудженого рухомого та нерухомого майна (1 534 058,00 грн. (1/2 частини спільного сумісного майна подружжя), враховуючи рівність часток подружжя, загальну вартість майна подружжя (3 068 116,00 грн.), вартість присудженого відповідачу майна на суму 1 624 589,00 грн..

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем було сплачено судовий збір за подачу до суду позову у розмірі 8 052 грн. Тому судовий збір в сумі 4026 грн. підлягає поверненню позивачу з державного бюджету, решта 4026 грн. судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст.258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 60, 69-71 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 34,4 кв.м., житловою площею 24,6 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 39,0 кв.м., житловою площею 33,2 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлові приміщення 1-го поверху №5-1-5-5 в літ. «А-2» загальною площею 115,4 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлові приміщення підвалу: 1/2 частина №1, №2, №3 загальною площею 37,8 кв.м. в літ. «А-2», що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 30,1 кв.м., житловою площею 14,5 кв.м.

Повернути ОСОБА_1 , і.п.н. НОМЕР_1 з державного бюджету судовий збір у розмірі 4026 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , і.п.н. НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , і.п.н. НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 4026 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя - А.М. Гримайло