Дата документу 27.07.2023
Справа № 501/2312/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі

головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом ОСОБА_1

до

відповідача: ОСОБА_2

заінтересована особа: виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області в особі служби у справах дітей

предмет та підстави позову: про видачу обмежувального припису

учасники справи не з`явились

ухвалив рішення про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

ОСОБА_1 14.06.2023 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (заінтересована особа: виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області в особі служби у справах дітей) про видачу обмежувального припису, згідно якого просить суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) строком на шість місяців, яким:

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) наближатись на відстань меншу ніж 100 метрів до місця навчання (навчальних закладів, секцій, гуртків), роботи, медичних закладів інших місць частого відвідування ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та місця їх реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) контактувати, вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ), контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб, крім випадків згоди на це ОСОБА_1 .

Позов мотивований тим, що вона (позивачка) разом з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані та фактично проживають в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Батьком сина є громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Починаючи з 2019 року позивач припинила будь-які особисті стосунки з ОСОБА_2 та у зв`язку з ухиленням останнього від виконання батьківських обов`язків з утримання сина, звернулась до суду для вирішення питання про стягнення аліментів, внаслідок чого 20 грудня 2021 року Іллічівським міським судом Одеської області видано судовий наказ по справі № 501/4484/21 по стягнення з ОСОБА_2 на користь заявника аліментів на утримання сина (№ рішення в ЄДРСР 102195705).

Позивач вказує в позові, що на протязі 2021-2023 років ОСОБА_2 проявляє по відношенню до неї, сина та її батьків агресивну поведінку, влаштовує за місцем їхнього з дитиною проживання та у громадських місцях сварки, які супроводжуються погрозами на її адресу та її рідних, а також застосуванням психологічного та фізичного насилля по відношення до неї, з приводу чого вона не одноразово зверталась до поліції з метою вжиття заходів реагування.

Позивач стверджує, що 28.10.2021 ОСОБА_2 вчинив по відношенню до неї домашнє насильство, однак за нереабілітуючих обставин, на підставі постанови Іллічівського міського суду Одеської області від 31.01.2022 провадження у справі №501/4184/21 закрито, за закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності (№ рішення в ЄДРСР 102855991).

25 березня 2023 року ОСОБА_2 вкотре вчинив сварку з позивачем за місцем її мешкання, в процесі якої психологічно тиснув на неї, погрожував їй та її рідним застосуванням насильства.

22 травня 2023 року на підставі постанови Іллічівського міського суду Одеської області по справі № 501/1904/23, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення відносно позивача домашнього насильства (ч.1 ст.173-2 КУпАП) за подією, що мала місце 20.04.2023.

Також, позивач стверджує, що в період з 16.05.2023 по 17.05.2023 ОСОБА_2 тричі вчиняв відносно неї насильство, що слугувало підставою для її звернення в поліцію (талони-повідомлення єдиного обліку №5228 та №5236 від 16.05.2023 та №5275 від 17.05.2023; матеріали знаходяться на розгляді СДОП Сідорчука ВП№1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області).

Постановою від 07.06.2023 у справі №501/1859/23 (№ рішення в ЄДРСР 111358865), суддя Іллічівського міського суду Одеської області Тюмін Ю.О, розглядаючи матеріали за фактом вчинення 25.03.2023 ОСОБА_2 відносно заявниці домашнього насилля, дійшовши висновку, що в діях кривдника містяться ознаки кримінального правопорушення за статтею 261-1 КК України систематичне домашнє насильство та спрямував матеріали до ВП №1 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області для внесення відомостей до ЄРДР та початку кримінального провадження.

ОСОБА_2 29.05.2023 вчинив відносно позивача протиправні дії, внаслідок чого за її заявою від 01.06.2023 до ЄРДР внесені відомості та відкрито кримінальне провадження №0000069 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

На підставі викладеного позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 14.06.2023 справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.44).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області 23.06.2023 відкрито провадження у справі (а.с.48).

В судове засідання заявник не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник позивача подав заяву, про розгляд справи без участі сторони позивача, заяву просив задовольнити.

Інші сторони в судове засідання не з`явились, про час, місце та дату судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно ч.ч.1, 2 ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані та фактично проживають в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).

Батьком сина є громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 від 24.09.2014 (а.с.9).

На підставі постанови Іллічівського міського суду Одеської області від 22 травня 2023 року по справі №501/1904/23 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення відносно позивача домашнього насильства (ч.1 ст.173-2 КУпАП) за подією, що мала місце 20.04.2023 (а.с.32).

В період з 16.05.2023 по 17.05.2023 ОСОБА_1 тричі зверталась до поліції стосовно вчинення ОСОБА_2 відносно неї насильства (талони-повідомлення єдиного обліку №5228 та №5236 від 16.05.2023 та №5275 від 17.05.2023; матеріали знаходяться на розгляді СДОП Сідорчука ВП№1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області) (а.с.22-24).

До ЄРДР 01.06.2023 внесені відомості за заявою ОСОБА_1 стосовно нанесення їй 29.05.2023 ОСОБА_2 тілесних ушкоджень за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України - умисне легке тілесне ушкоджень (а.с.25).

Постановою від 07.06.2023 у справі №501/1859/23 передано матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_5 за ч.1 ст.173-2 КУпАП слідчому відділу ВП №1 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області для внесення відомостей до ЄРДР та початку кримінального провадження (а.с.41).

Згідно висновку за результатами психологічних дослідних робіт від 26.05.2023, складеного Чорноморською міською радою Одеського району Одеської області малолітній ОСОБА_3 перебуває у стресовому стані, дитині властива тривожність, пов`язана із взаємовідносинами у навколишній реальності. Хлопець відчуває потребу в емоційній безпеці. Дитині необхідні позитивні емоційні контакти. В період зростання дитині особливо важливо мати позитивні приклади поведінки для наслідування (а.с.20-21).

ІV. Оцінка Суду.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно ч.6 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

За пунктом 7 частини першої статті 1 обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У відповідності до п.9 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Згідно з ст.350-6 ч.1,2,4 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Відповідно до п.5, ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються.

Відповідно до ст.26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3)обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6)заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

З огляду на викладене, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві (постанова Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №607/10122/19).

Сам по собі факт не притягнення особи до юридичної відповідальності не може бути підставою для відмови у встановленні тимчасових обмежень за наявності інших об`єктивних даних, якими підтверджуються доводи заявника (постанова Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 404/5203/19).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістомст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Положеннями ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

За змістом поданої заяви заявник посилається на те, що відповідач проявляє по відношенню до неї, сина та її батьків агресивну поведінку, влаштовує за місцем їхнього з дитиною проживання та у громадських місцях сварки, які супроводжуються погрозами на її адресу та її рідних, а також застосуванням психологічного та фізичного насилля по відношення до неї, з приводу чого вона не одноразово зверталась до поліції з метою вжиття заходів реагування, тощо.

Разом з тим, належних та обґрунтованих доказів прояву агресивної поведінки по відношенню до сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та її рідних не надала.

Будь-яких інших належних та обґрунтованих доказів психологічного, економічного насильства щодо неповнолітньої дитини та членів родини заявника, матеріали справи не містять.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що обставини, викладені в заяві про видачу обмежувального припису в цій частині не підтверджені належними та допустимими доказами, тому заява підлягає частковому задоволенню.

З цих підстав, керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263 Цивільного - процесуального кодексу України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (заінтересована особа: виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області в особі служби у справах дітей) про видачу обмежувального припису -задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) строком на шість місяців, яким:

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) наближатись на відстань меншу ніж 100 метрів до місць частого відвідування ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) та місця їх реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) контактувати, вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ), контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто, крім випадків згоди на це ОСОБА_1 .

В задоволені решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко