ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року м.Суми

Справа №574/702/23

Номер провадження 22-ц/816/1643/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Рунова В. Ю.

сторони:

заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

заінтересована особа Буринська міська рада Конотопського району Сумської області,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Буринського районного суду Сумської області від 17 липня 2023 року про повернення заяви, у складі судді Гук Т.Р., постановлену у м. Буринь,

в с т а н о в и в :

14 липня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Буринського районного суду Сумської області із заявою про встановлення факту, родинних відносин.

Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 17 липня 2023 року заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повернуто заявникам.

Роз`яснено заявникам, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, обмеження права заявників на доступ до правосуддя, надмірний формалізм, просить скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не мав права застосовувати у справі окремого провадження п.2 ч.4 ст.185 ЦПК України, оскільки дана норма регулює підстави для повернення позовних заяв у справах позовного провадження, в яких порушено правила об`єднання саме позовних вимог. Вважає, що заявники мають право на подачу спільної заяви до Буринського районного суду Сумської області із заявленими вимогами щодо встановлення родинних відносин щодо кожного з заявників.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

За пунктом 6 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що в апеляційному порядку оскаржується ухвала про повернення заяви заявнику (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України), розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону ухвала суду відповідає не в повній мірі.

З поданої до суду першої інстанції заяви вбачається, що заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Буринського районного суду Сумської області із заявою, в якій просили: встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Жуківка Конотопського району Сумської області являється заявникам рідною бабою.

Постановляючи ухвалу про повернення заяви заявникам, суд першої інстанції виходив з того, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем проживання заявника, а оскільки у цій справі заявники проживають в різних місцях, то заявлені вимоги територіально підлягають розгляду двом різним судам: - Буринському районному суду Сумської області та Печерському районному суду м. Києва.

При цьому, суд вважав, що об`єднання заявлених вимог в одному провадженні є недопустимим в силу положень цивільного процесуального законодавства, оскільки в даному випадку доведення фактів, які мають юридичне значення для кожного із заявників є окремим предметом доказування та дотримання певної форми звернення з такими вимогами до суду за правилами територіальної підсудності з урахуванням вимог ст. 316 ЦПК України.

Проте, колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції повністю погодитись не може.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Відповідно до положень ч. 3 ст.42 ЦПК України у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Відповідно до ч.3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

За правилами ст.316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Отже, провадження у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, відкриваються судом на підставі подання письмової заяви, і така заява подається за місцем проживання фізичної особи - заявника.

Судом першої інстанції встановлено, що місцем проживання заявника ОСОБА_1 , є: Сумська область, Конотопський район, с. Жуківка, а заявник ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 2 ч.4 ст.185 ЦПК України передбачено, що заява повертається у випадку, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень ст. 188 цього Кодексу).

Постановляючи ухвалу про повернення заяви на підставі п. 2 ч. 4 ст.185 ЦПК України, правильно встановивши, що спільна заява територіально підлягає розгляду двом різним судам: - Буринському районному суду Сумської області та Печерському районному суду м. Києва, суд першої інстанції не врахував, що відсутні підстави для повернення заяви ОСОБА_1 , яка звернулася з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення за місцем свого проживання до Буринського районного суду Сумської області, як того вимагає ст.316 ЦПК України.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині повернення заяви ОСОБА_2 , яка повинна подаватися до Печерського районного суду м. Києва.

При цьому, враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.98 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не мав права застосовувати у справі окремого провадження положення п.2 ч.4 ст.185 ЦПК України, оскільки дана норма регулює підстави для повернення позовних заяв у справах позовного провадження, не заслуговують на увагу колегії суддів.

За встановлених обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення заяви ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла до висновку, що оскаржувана ухвала в частині повернення заяви ОСОБА_1 відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до Буринського районного суду Сумської області, в частині повернення заяви ОСОБА_2 ухвала підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367-369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 379, ст. ст. 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Буринського районного суду Сумської області від 17 липня 2023 року в частині повернення заяви ОСОБА_1 , а справу в цій частині направити для продовження розгляду до Буринського районного суду Сумської області.

В іншій частині ухвалу Буринського районного суду Сумської області від 17 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в частині повернення заяви ОСОБА_2 .

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

В. Ю. Рунов