Справа №521/4838/19
Провадження № 6/521/314/23
У Х В А Л А

Іменем України

06 вересня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Гуревського В.К.,

за участю секретаря судового засідання Федорової А.В.,

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у цивільній справі № 521/4838/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розпискою за поданням Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлебнікова Олександра Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу, -

В С Т А Н О В И В :

В Малиновському районному суді м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розпискою.

02 лютого 2022 року Малиновським районним судом м Одеси по цій справі ухвалено рішення, позов ОСОБА_2 задоволено.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12 липня 2023 року подання Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлебнікова Олександра Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу задоволено.

До Малиновського районного суду м. Одеси 08 серпня 2023 року надійшла заява ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, посилаючись на такі обставини.

За результатом розгляду справи 521/4838/19 постановлено рішення про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів. Провадження з примусового виконання вказаного рішення здійснюється приватним виконавцем Хлебніковим О.В. (зведене ВП № 69996815). В ході реалізації свої повноважень, останній звернувся до суду із поданням про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за кордон, яке було задоволено ухвалою суду від 12.07.2023 року. Підставою для звернення виконавцем до суду із вказаним поданням були нібито ухилення боржником від виконання рішення суду та відсутність інших можливостей які б дозволяли досягти мети виконавчого провадження. При цьому, під діями які свідчать про ухилення боржником від виконання рішення є : не сплата боргу самостійно, не надання виконавцю доступу до приміщень та транспортних засобів, не прибуття на виклик виконавця, неподання декларації тощо. Разом з тим, вказані висновки виконавця не відповідають дійсності. Так, як вбачається з матеріалів справи: обґрунтовуючи факт ухилення боржником від виконання судового рішення, виконавець виходив з того, що боржник був достеменно обізнаний про наявність виконавчого провадження, а також про наявність вимог від виконавця щодо явки, подання декларацій, необхідність надання доступу до приміщення тощо. Вказані обставини є такими, що не відповідають дійсності, оскільки боржнику не було відомо про наявність виконавчого провадження, та відповідно про наявність обов`язку з виконання будь-яких вимог виконавця.

Так, 25.07.2023 року ОСОБА_1 звернувся до адвокатського об`єднання «Райт Сайд» за консультацією. В ході опрацювання запиту клієнта, ним за результатом моніторингу відкритих джерел інформації було виявлено наявність ухвали від 12.07.23 року, про що невідкладно повідомлено останньому.

В свою чергу ОСОБА_1 зазначив, що обізнаний про наявність судового рішення про стягнення боргу, однак йому не відомо про наявність виконавчого провадження, оскільки а ні постанови про відкриття виконавчого провадження, а ні будь-яких інших визначених законом процесуальних документів від виконавця останній не отримував.

Вказане підтверджується матеріалами ВП, з яких вбачається, що всі процесуальні документи скеровані на адресу боржника були повернуті за зворотньою адресою у звязку з «закінченням терміну зберігання». Наведене свідчить про відсутність будь- якого умислу на ухилення від виконання судового рішення, оскільки відмітка «за закінченням терміну зберігання» не розкриває суті причини неможливості вручити адресату відповідний рекомендований лист, так як не визначає, чи адресат відмовився від отримання, чи адресат відсутній, чи особу, якій адресовано лист, не виявлено за місцем проживання.

Після ознайомлення з поданням приватного виконавця (01.08.2023 про що зроблено відповідний запис в журналі канцелярії Малиновського р-ного суду) та доведення його змісту до відома безпосередньо боржника, останній надав доручення про вжиття необхідних заходів з врегулювання вказаного питання. Зокрема, станом на сьогоднішній день представниками боржника проведено зустріч з приватним виконавцем з метою узгодження актуальної суми боргу з урахуванням усіх додаткових платежів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», отримано відомості про банківські реквізити для сплати боргу, погоджено питання надання доступу до нежитлового приміщення, визначеного у вимозі виконавця, доведено до відома виконавця відомості про матеріальне становище боржника, з урахуванням якого останній не має можливості оплатити одразу всю суму, однак буде сплачувати борг частинами (перший платіж буде проведено найближчим часом, докази про що будуть надані суду додатково до моменту розгляду даної заяви).

Наведене об`єктивно вказує на те, що станом на сьогоднішній день відсутні правові підстави для встановлення обмеження боржника у виїзді за кордон. Вказаний висновок слідує з того, що основною причиною для вжиття такого заходу, є свідомі дії боржника, направлені на ухилення від виконання рішення суду. Згідно сталої судової практики ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Сам по собі факт невиконання боржником самостійно зобов`язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків. За таких обставин, за умови відсутності такого критерію як «ухилення від виконання судового рішення», є об`єктивні підстави стверджувати і про відсутність правових підстав для продовження дії тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, оскільки таке обмеження є надмірним втручанням в права боржника яке жодним чином не сприяє досягненню мети виконавчого провадження.

Враховуючи вищезазначене, представник ОСОБА_1 просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 (боржника у зведеному ВП № 69996815, 10.07.1974 р.н. РНОКПП: НОМЕР_1 ), встановлене ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.07.2023 року по справі 521/4838/19.

ОСОБА_2 надала до суду заперечення на заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, в яких просила відмовити у задоволенні вимог заявника про скасування обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, посилаючись на таке.

Як підстави, що обґрунтовують заяву, представник посилається на те, що 12.07.2023 року судом винесено ухвалу про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Про існування вказаної ухвали останньому стало відомо 25.07.2023 року з відкритих джерел інформації.

Заявник зазначає, що боржнику не було відомо про наявність виконавчого провадження та відповідно про наявність обов`язку з виконання будь-яких вимог виконавця, оскільки він жодного документу від виконавця не отримував.

Подана заява не містить жодного посилання на те, що у боржника взагалі є будь-яка нагальна потреба у виїзді за кордон, а тому, виникає логічне питання, яким чином встановлене судом обмеження порушує права боржника.

За змістом подання, воно внесено приватним виконавцем внаслідок ухилення боржником від виконання зобов`язання, в порядку вжиття заходів для виконання рішення суду.

Разом з тим, слід звернути увагу на те, що скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети, гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність натепер таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.

Попри це, заявником не наведено жодних аргументів, які б підтверджувались доказами і свідчили про те, що на даний час відпали підстави для застосованого судом обмеження. Таким чином, наразі відсутні підстави для скасування, накладеного судовим рішенням тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику.

З приводу необізнаності боржника про наявність виконавчого провадження:

Доводи заяви про те, що боржнику не було відомо про наявність виконавчого провадження, оскільки, ані постанови про відкриття виконавчого провадження, а ні будь-яких інших визначених законом документів від виконавця останній не отримував, не заслуговують на увагу враховуючи наступне.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувану, повідомлення стягувану про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Таким чином, виконавець не повинен пересвідчуватися в отриманні боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки це суперечать положенню ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» за приписами якої, як зазначено вище, копія постанови про відкриття виконавчого провадження направляється рекомендованим поштовим відправленням, та боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З матеріалів справи вбачається, що копії постанов про відкриття виконавчих проваджень від 04.10.2022 року направлялись боржнику рекомендованим поштовим відправленням за адресою вказаною, у виконавчому документі: АДРЕСА_1 . Конверти повернулися до приватного виконавця з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Виходячи з вищевикладеного, ОСОБА_1 повідомлений про відкриття виконавчого провадження. Більш того, боржник, як сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язаний сам цікавитися, як провадженням у його справі, так і розуміти очевидні речі, що у разі добровільного невиконання судового рішення, воно виконується примусово державним (приватним) виконавцем в межах виконавчого провадження. Факт обізнаності боржника про можливість примусового виконання рішення суду, підтверджується його діями направленими на завчасне фіктивне відчуження нерухомого майна, з метою ухилення від подальшого виконання боргового зобов`язання перед стягувачем (ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 18.06.2019 у справі №521/4838/19, постанову Одеського апеляційного суду від 04.11.2020).

Також слід зазначити, що про обов`язок виконання судового рішення про стягнення боргового зобов`язання боржнику достеменно відомо, що підтверджується, як текстом поданої заяви його представником (арк. 2 абз. 11), так і тим, що він приймав участь у судовому розгляді за результатами якого постановлено вказане рішення, як особисто так і через свого представника та реалізував своє право на оскарження рішення суду. Поряд із цим, згадуване рішення ОСОБА_1 не виконує з лютого 2022 року, що і призвело до відкриття виконавчого провадження.

Тому, з урахуванням викладених вище обставин, посилання про необізнаність боржника про наявність виконавчого провадження, не заслуговують на увагу, та їх необхідно розцінювати виключно, як такі, що спрямовані на уникнення від виконання обов`язку, визначеного законом.

При розгляді даної заяви необхідно врахувати і те, що невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, порушує положення статті 129-1 Конституції України, статті 18 ЦПК України, суперечить практиці Європейського суду з прав людини у справах проти України щодо тривалого невиконання рішень національних судів та відсутність ефективних національних засобів юридичного захисту в розумінні статей 6 та 13 Конвенції та стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції.

У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Враховуючи наведене, обмеження у праві виїзду за кордон направлене виключно на виконання рішення суду.

Крім того, дане обмеження, ніяким чином не може порушувати права боржника, оскільки по-перше у боржника відсутні поважні причини виїзду за межі країни, по-друге в Україні введений воєнний стан, який взагалі передбачає заборону на виїзд за кордон для чоловіків віком від 18 до 60 років.

Судова практика орієнтує на те, що під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням, розуміються будь-які свідомі діяння (дії, бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у боржника є всі реальні можливості (наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об`єктивні обставини (непереборні сили, події тощо).Так, на час звернення до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, боржник не вчинив жодних дій, спрямованих на виконання боргового зобов`язання і відповідних постанов приватного виконавця, а саме: до виконавця не прибув, не надав своєчасно у строк, встановлений виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, про рахунки у банках чи інших фінансових установах та пояснень стосовно причин невиконання рішення не надав.

Подана до суду заява, не містить жодних обґрунтувань щодо добросовісного виконання боржником рішення суду, чи намагання його виконати та наявності перешкод для такого виконання. Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, не спростовано, відсутність можливості виконати (частково виконати) обов`язок не доведено, об`єктивних обставин, які б незалежно від боржника унеможливлювали вчинення реальних дій на виконання обов`язку, не наведено.

Заходів щодо добровільного виконання своїх зобов`язань за рахунок належного боржнику майна не вжито. Навпаки, як вже згадувалось, боржник вчинив умисні дії, спрямовані на приховання нерухомого майна, шляхом його фіктивного переоформлення на іншу особу, що окремо можливо розцінювати, як намір направлений на ухилення від виконання рішення суду.

Слід врахувати, що визнання боржником наявності в нього непогашеної заборгованості, яку він більш ніж одного року, з дня ухвалення рішення суду, навіть не намагався погасити також є діями направленими на ухилення від виконання рішення суду.

Поряд із цим, боржник є працездатною особою, отже має можливість працювати та виконувати свої боргові зобов`язання.

Твердження заявника про те, що боржник не ухилявся від виконання зобов`язання спростовуються описаним вище, а тому не впливають на висновки, зроблені судом по суті подання.

Виконавець зі свого боку, з метою виконання боржником зобов`язань за рішенням суду, вчинив низку заходів з примусового виконання судового рішення, що перебуває у нього в провадженні.

Отже, наведені обставини свідчать, що боржник у добровільному порядку не виконує рішення суду, що підтверджується наданими приватним виконавцем доказами. Об`єктивно наявний факт ухилення боржника від покладеного на нього судовим рішенням обов`язку, навіть у примусовому порядку. На момент звернення до суду з поданням приватного виконавця факт ухилення боржника від виконання зобов`язання вже відбувся, що є підставою для обмеження його в праві виїзду за межі України. Обмеження у праві виїзду за кордон є дієвою юридичною санкцією, яка сприятиме й стимулюватиме боржника до виконання рішення суду. У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, Європейський суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (рішення Європейського суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга № 66485/01, §§ 78 - 82).

До встановлення судом вказаного обмеження виїзду за кордон, боржник взагалі не вживав будь-яких дій на виконання рішення суду та вимог приватного виконавця. Разом із цим, нещодавно, боржник сплатив в рахунок погашення заборгованості 3500 грн. Відтак, вбачається, що даний захід є ефективною і дієвою мірою задля виконанні рішення суду, однак слід вказати на не співмірність заборгованості за судовими рішеннями, які набрали законної сили та перебувають на примусовому виконанні у приватного виконавця (545802,05) та сплаченої боржником 30.08.2023 року суми у рахунок виконання рішення (3500,00 грн.). Таким чином, збереження обмеження у праві виїзду за кордон боржника в даному випадку є пропорційним втручанням у праві на його пересування. Крім того, виконання судового рішення має пріоритет над окремими правами сторін. За наведених обставин, застосоване судом обмеження є дієвим заходом спрямованим на виконання рішення суду і на даний час підстави для продовження його застосування не відпали.

Позивач ОСОБА_2 надала до суду заяву про розгляд заяви за її відсутності, проти задоволення заяви боржника заперечувала з підстав викладених в запереченнях.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Хлебніков Олександр Володимирович надав до суду заяву про розгляд заяви за його відсутністю.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явилися, надав до суду заяву про відкладення судового засідання у зв`язку із зайнятістю представника в іншому судовому процесі.

В процесі розгляду справ Малиновським районним судом м. Одеси застосовуються Правила організації ефективного цивільного судочинства, затверджені рішенням Ради суддів України №14 від 28.02.2020 року (посилання: https://oda.court.gov.ua/sud4813/inshe/3/1163581/).

Відповідно до р. 1.3. Правил організації ефективного цивільного судочинства не може бути визнано само по собі поважною причиною і не має наслідком безумовне відкладення розгляду справи або оголошення перерви у розгляді справи - присутність учасника справи на іншому слуханні в іншій справі, що проводиться у цьому самому або іншому суді, в тому числі суді вищої інстанції, яке було призначено або заплановано після призначення слухання у цій справі.

Представником відповідача адвокатом Григоржевським М.В. до суду не надано жодного доказу його зайнятості в іншому судовому процесі.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши зміст заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, суд дійшов до таких висновків.

В Малиновському районному суді м. Одеси перебувала цивільна справа №521/4838/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розпискою.

02 лютого 2022 року Малиновським районним судом м Одеси по цій справі ухвалено рішення, позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), суму основного боргу за договором позики від 25.03.2015 р. в сумі 13000,0 доларів США (тринадцять тисяч доларів США), що за курсом НБУ на день подання позову складає 353080,0 грн (триста п`ятдесят три тисячі вісімдесят грн 00 коп.).

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) штраф за невиконання зобов`язань у розмірі 10621,42 грн. (десять тисяч шістсот двадцять одна грн 42 коп.).

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 167161,40 грн. (сто шістдесят сім тисяч сто шістдесят одна грн 40 коп.).

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 5308,63 грн (п`ять тисяч триста вісім грн. 63 коп.).

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2022 року по цій справі 04 березня 2022 року набрало законної сили та 15 вересня 2022 року Малиновським районним судом м. Одеси видано виконавчі листи №521/4838/19.

В провадженні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлебникова Олександра Володимировича перебуває зведене виконавче провадження № 69996815, до складу якого входять:

- виконавче провадження АСВП №69988339 з примусового виконання виконавчого листа № 521/4838/19 виданого 15.09.2022 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу за договором позики від 25.03.2015 року в розмірі 13000,00 доларів США, що за курсом НБУ на день подання позову складає 353080,00 грн.;

- виконавче провадження АСВП №69988470 з примусового виконання виконавчого листа № 521/4838/19 виданого 15.09.2022 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 процентів за користуванням чужими грошовими коштами у розмірі 167161,40 грн.;

- виконавче провадження АСВП №69995085 з примусового виконання виконавчого листа № 521/4838/19 виданого 15.09.2022 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 штрафу за невиконання зобов`язань у розмірі 10621,42 грн.;

- виконавче провадження АСВП №69995302 з примусового виконання виконавчого листа № 521/4838/19 виданого 15.09.2022 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 10630,60 грн.;

- виконавче провадження АСВП №69996256 з примусового виконання виконавчого листа № 521/4838/19 виданого 15.09.2022 року Малиновським районним судом м. Одеси стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору у розмірі 5308,63 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем 04.10.2022 року винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП № 69988339, ВП № 69988470, ВП № 69995085, ВП № 69995302, ВП № 69996256, за вищезазначеними виконавчими документами.

Копії вищевказаних постанов направлено боржнику: ОСОБА_1 , за адресою, вказаною у виконавчому документі: АДРЕСА_1 , рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, але згідно рекомендованих повідомлень повернуті з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Вказана норма кореспондується з висновками Верховного суду (постанови Верховного суду від 07.06.2021 року у справі № 910/15292/18 від 11.02.2021 року у справі № 914/223/19, від 09.07.2021 року у справі №923/713/19).

Вимоги виконавчого документу на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію про доходи не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

В ході примусового виконання приватним виконавцем накладено арешт на майно та кошти боржника, про що винесено відповідні постанови. Станом на теперішній час божником рішення суду самостійно не виконано.

Згідно відповіді МВС в Одеській області за боржником зареєстровано транспортні засоби: ВАЗ 21011, 1980 р.в., держномер НОМЕР_3 ; ВАЗ 2103, 1977 р.в., держномер НОМЕР_4 , які оголошено в розшук, про що 02.03.2023 року винесено відповідну постанову.

Згідно відповідей з банківських установ, кошти, яких було б достатньо для виконання вимог виконавчого документа, у боржника відсутні.

Згідно відомостей з Державного реєстру прав на нерухоме майно за боржником зареєстровано квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 39,0 кв. м.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Хлебніков Олександр Володимирович звертався до суду із поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб ОСОБА_1 , за яким просив: - вирішити питання про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_3 , яка належить боржнику - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; - надати дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Хлєбникову Олександру Володимировичу, а також іншим особам, що будуть залучені приватним виконавцем до проведення виконавчих дій, а саме: стягувану або його представнику, що мають право брати участь у проведенні виконавчих дій в порядку ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження»; суб`єкту оціночної діяльності - суб`єкту господарювання, що залучається для проведення оцінки майна в порядку ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження»; понятим, що залучаються при опису та арешту майна боржника в порядку ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження», на примусове проникнення до нерухомого майна боржника, а саме до квартири АДРЕСА_3 , яка належить боржнику - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при примусовому здійсненні зведеного виконавчого провадження АСВП №69996815 з примусового виконання виконавчих листів, виданих Малиновським районним судом м. Одеси по справі № 521/4838/19.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21 березня 2023 року у задоволенні подання Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлебнікова Олександра Володимировича, про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб ОСОБА_1 відмовлено.

Приватний виконавець вжив всіх необхідних та можливих заходів щодо повідомлення боржника про здійснення зведеного виконавчого провадження про стягнення з останнього коштів за рішенням суду та проведення виконавчих дій.

Станом на 20.04.2023 року боржник вимоги виконавця не виконав, пояснень щодо невиконання вимог виконавця та невиконання рішення суду не надав.

Отже, боржником вимоги виконавчого документу виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання.

Згідно відповіді ГУ ДМС України в Одеській області № 5100.4.7-9155/51.2-22 боржник документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_5 виданий 14.02.2019 ГУ ДМС в Одеській області.

Дієвим заходом, який може сприяти виконанню вимог виконавчого документа, є обмеження боржника - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) у праві виїзду за межі України.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» № 3857-ХІІ у редакції від 10.12.2015 року встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

За змістом подання, воно внесено приватним виконавцем внаслідок ухилення боржником від виконання зобов`язання, в порядку вжиття заходів для виконання рішення суду.

Скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети, гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність натепер таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.

Заявником не наведено жодних аргументів, які б підтверджувались доказами і свідчили про те, що на даний час відпали підстави для застосованого судом обмеження.

В заяві про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон боржник вказує, що останній не має можливості оплатити одразу всю суму, однак буде сплачувати борг частинами (перший платіж буде проведено найближчим часом, докази про що будуть надані суду додатково до моменту розгляду даної заяви).

В заяві про відкладення судового засідання представник відповідача посилається на те, що просить долучити до матеріалів справи копії квитанцій про часткову оплату боргу, при цьому до заяви не надано жодного доказу про часткове погашення боргу.

Таким чином, відсутні підстави для скасування, накладеного судовим рішенням тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику.

З приводу необізнаності боржника про наявність виконавчого провадження:

Доводи заяви про те, що боржнику не було відомо про наявність виконавчого провадження, оскільки, ані постанови про відкриття виконавчого провадження, а ні будь-яких інших визначених законом документів від виконавця останній не отримував, не заслуговують на увагу враховуючи таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувану, повідомлення стягувану про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувану та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Таким чином, виконавець не повинен пересвідчуватися в отриманні боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки це суперечать положенню ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» за приписами якої, як зазначено вище, копія постанови про відкриття виконавчого провадження направляється рекомендованим поштовим відправленням, та боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З матеріалів справи вбачається, що копії постанов про відкриття виконавчих проваджень від 04.10.2022 року направлялись боржнику рекомендованим поштовим відправленням за адресою вказаною, у виконавчому документі: АДРЕСА_1 . Конверти повернулися до приватного виконавця з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Виходячи з вищевикладеного, ОСОБА_1 повідомлений про відкриття виконавчого провадження. Більш того, боржник, як сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язаний сам цікавитися, як провадженням у його справі, так і розуміти очевидні речі, що у разі добровільного невиконання судового рішення, воно виконується примусово державним (приватним) виконавцем в межах виконавчого провадження. Тим паче, факт обізнаності боржника про можливість примусового виконання рішення суду, підтверджується його діями направленими на завчасне фіктивне відчуження нерухомого майна, з метою ухилення від подальшого виконання боргового зобов`язання перед стягувачем (ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 18.06.2019 у справі №521/4838/19, постанову Одеського апеляційного суду від 04.11.2020).

Про обов`язок виконання судового рішення про стягнення боргового зобов`язання боржнику достеменно відомо, що підтверджується, як текстом поданої заяви його представником (арк. 2 абз. 11), так і тим, що він приймав участь у судовому розгляді за результатами якого постановлено вказане рішення, як особисто так і через свого представника та реалізував своє право на оскарження рішення суду. Поряд із цим, згадуване рішення ОСОБА_1 не виконує з лютого 2022 року, що і призвело до відкриття виконавчого провадження.

Тому, з урахуванням викладених вище обставин, посилання про необізнаність боржника про наявність виконавчого провадження, не заслуговують на увагу, та їх необхідно розцінювати виключно, як такі, що спрямовані на уникнення від виконання обов`язку, визначеного законом.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів має визначатися судом і відноситься до його дискреційних повноважень.

Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені саме за ухилення від виконання зобов`язань, а не за наявність факту їх невиконання.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження є завершальною стадією судового процесу.

Відповідно до ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 18.06.2019 року по справі № 521/4838/19 та постанови Одеського апеляційного суду від 04.11.2020 року по справі № 521/4838/19, дії боржника у вказаному судовому процесі щодо фіктивного відчуження належного йому нерухомого майна визнано зловживанням процесуальними правами.

Вказані обставини, що встановлені рішеннями суду першої та другої інстанції, що підтверджує свідомий завчасний намір ухилення боржника від виконання рішення суду та суб`єктивне ставлення боржника до своїх обов`язків, як учасника виконавчого провадження, яке виражається у перешкоджанні здійсненню виконавчого провадження.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження приватним виконавцем вживаються всі передбачені чинним законодавством заходи примусового виконання рішення у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Тобто ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

При розгляді даної заяви необхідно врахувати і те, що невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, порушує положення статті 129- 1 Конституції України, статті 18 ЦПК України, суперечить практиці Європейського суду з прав людини у справах проти України щодо тривалого невиконання рішень національних судів та відсутність ефективних національних засобів юридичного захисту в розумінні статей 6 та 13 Конвенції та стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції.

У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Враховуючи наведене, обмеження у праві виїзду за кордон направлене виключно на виконання рішення суду.

Крім того, дане обмеження, ніяким чином не може порушувати права боржника, оскільки по-перше у боржника відсутні поважні причини виїзду за межі країни, по-друге в Україні введений воєнний стан, який взагалі передбачає заборону на виїзд за кордон для чоловіків віком від 18 до 60 років.

Судова практика орієнтує на те, що під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням, розуміються будь-які свідомі діяння (дії, бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у боржника є всі реальні можливості (наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об`єктивні обставини (непереборні сили, події тощо).Так, на час звернення до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, боржник не вчинив жодних дій, спрямованих на виконання боргового зобов`язання і відповідних постанов приватного виконавця, а саме: до виконавця не прибув, не надав своєчасно у строк, встановлений виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та

Судова практика орієнтує на те, що під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням, розуміються будь-які свідомі діяння (дії, бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у боржника є всі реальні можливості (наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об`єктивні обставини (непереборні сили, події тощо).

Подана до суду заява, не містить жодних обґрунтувань щодо добросовісного виконання боржником рішення суду, чи намагання його виконати та наявності перешкод для такого виконання. Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, не спростовано, відсутність можливості виконати (частково виконати) обов`язок не доведено, об`єктивних обставин, які б незалежно від боржника унеможливлювали вчинення реальних дій на виконання обов`язку, не наведено.

Отже, наведені обставини свідчать, що боржник у добровільному порядку не виконує рішення суду, що підтверджується наданими приватним виконавцем доказами. Об`єктивно наявний факт ухилення боржника від покладеного на нього судовим рішенням обов`язку, навіть у примусовому порядку. На момент звернення до суду з поданням приватного виконавця факт ухилення боржника від виконання зобов`язання вже відбувся, що є підставою для обмеження його в праві виїзду за межі України. Обмеження у праві виїзду за кордон є дієвою юридичною санкцією, яка сприятиме й стимулюватиме боржника до виконання рішення суду. У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, Європейський суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (рішення Європейського суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга № 66485/01, §§ 78 - 82).

До встановлення судом вказаного обмеження виїзду за кордон, боржник взагалі не вживав будь-яких дій на виконання рішення суду та вимог приватного виконавця.

Навіть якщо припустити, що боржник сплатив в рахунок погашення заборгованості 3500 грн., хоча доказів до суду не надав, вбачається, що даний захід є ефективною і дієвою мірою задля виконанні рішення суду, за наявності не співмірності заборгованості за судовими рішеннями, які набрали законної сили та перебувають на примусовому виконанні у приватного виконавця (545802,05 грн) та сплаченої боржником суми у рахунок виконання рішення (3500,00 грн.).

Таким чином, збереження обмеження у праві виїзду за кордон боржника в даному випадку є пропорційним втручанням у праві на його пересування. Крім того, виконання судового рішення має пріоритет над окремими правами сторін.

За наведених обставин, застосоване судом обмеження є дієвим заходом спрямованим на виконання рішення суду і на даний час підстави для продовження його застосування не відпали.

Згідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасово обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволені заяви необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Керуючись ст. ст. 261, 441 ЦПК України, СУД

У Х В А Л И В :

У задоволені заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у цивільній справі № 521/4838/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розпискою за поданням Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлебнікова Олександра Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення.

Повний текст ухвали суду складено 06 вересня 2023 року.

Суддя В.К.Гуревський