Справа № 204/1080/23
Провадження № 2/204/2076/23
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Кошелюк Д.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення, стягнення середнього заробітку,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця», про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення, стягнення середнього заробітку, яким просив визнати протиправним та скасувати наказ від 31.10.2022 р. №700 «Про відсторонення працівника депо»; стягнути з відповідача на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу з дати відсторонення 01.11.2022 р. по день винесення судом рішення, виходячи з розміру середньоденного заробітку 814, 74 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач працює помічником машиніста електровоза в структурному підрозділі «Покровського локомотивного депо» Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця». 31.10.2022 року наказом відповідача №700 «Про відсторонення працівника депо» позивача відсторонено від роботи з 01.11.2022 р. в зв`язку з тим, що він нібито не пройшов перевірку знань нормативних актів з безпеки руху поїздів. Із зазначеним наказом позивач не згоден, тому вимушений звернутись до суду про скасування наказу від 31.10.2022 №700 «Про відсторонення працівника депо» та стягнути з відповідача на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, за час відсторонення з 01.11.2022 р. до часу прийняття рішення.

Ухвалою суду від 27 квітня 2023 р. у справі відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками.

З урахуванням вимог ст.ст.19,274,276,277 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне. Позивач перебуває у трудових відносинах з відповідачем. 03.09.2022 машиніст інструктор локомотивних бригад ОСОБА_2 під час раптової перевірки виконання посадових обов`язків локомотивними бригадами, виявив наступні недоліки: локомотивна бригада у складі машиніста електровоза ОСОБА_3 та помічника машиніста ОСОБА_1 при здачі локомотива ВЛ8-1488 у 10 тупику станції Покровськ, не виповнила цикл по догляду за електровозом в повному об`ємі ТО-1, при наявності мастильного та обтирального матеріалів, що є порушенням п.1.1 «Інструкції локомотивних бригад» №ЦТ-0106 затв.наказом Укрзалізниці від 22.11.2004 №876/ЦЗ. На підставі пп.2.3, 2.11 МЗТУ №499 та наказу начальника депо СП «Покровське локомотивне депо» №595 07.09.2022 локомотивній бригаді у складі машиніста електровоза ОСОБА_3 та помічника машиніста електровоза ОСОБА_1 призначено позачергові іспити за порушення вимог п.1.1 «Інструкції локомотивних бригад» №ЦТ-0106 затв.наказом Укрзалізниці від 22.11.2004 №876/ЦЗ. Машиніст електровоза ОСОБА_3 позачергові іспити склав у встановлений термін, а позивач у встановлений наказом МТЗУ №499, термін для складання іспитів (не більше двох тижнів з дати виявлення порушення до 18.09.2022 не з`явився, бо знаходився на лікарняному з 12.09.2022 по 23.09.2022). Наказами від 27.09.2022 №631 та від 17.10.2022 №673 позивачу були назначені позачергові іспити, які він відмовився складати, про що свідчать протоколи комісії, а тому, був виданий наказ від 31.10.2022 №700 про відсторонення працівника від роботи. Отже, відповідач діяв в межах закону та НПА України та залізниці.

Клопотання відповідача про зупинення розгляду справи залишено судом без задоволення з тих підстав, що зібрані у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Розглянувши клопотання відповідача щодо розгляду справи в порядку загального позовного провадження, суд зазначає, що категорія заявлених позовних вимог відноситься до справ, які можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження, а тому, клопотання підлягає залишенню без задоволення.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Правові підстави відсторонення працівника від роботи власником або уповноваженим органом визначені статтею 46 КЗпП України.

Статтею 46 КЗпП України передбачено, що відсторонення працівників від роботи роботодавцем допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відсторонення працівника від роботи ? це призупинення виконання ним своїх трудових обов`язків за рішенням уповноважених на це компетентних органів з підстав, передбачених законодавством, що, як правило, відбувається з одночасним призупиненням виплати йому заробітної плати.

При відстороненні трудові відносини працівника з роботодавцем не припиняються, тому тут не йдеться про звільнення з роботи. Однак при цьому працівник тимчасово не допускається до виконання своїх трудових обов`язків.

Відсторонення від роботи можливе лише у випадках, що передбачені законодавством. Про це оголошується наказом або розпорядженням керівника підприємства, установи чи організації, і про це працівник повинен бути повідомлений. Термін відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. Працівник має право оскаржити наказ про відсторонення від роботи у встановленому законом порядку.

Разом з тим за змістом статті 46 КЗпП України допускається відсторонення працівника або у випадках, перелічених у статті, або в інших випадках, які повинні бути також передбачені певним нормативно-правовим актом.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про охорону праці» (далі Закон № 2694-XII) працівники під час прийняття на роботу і в процесі роботи повинні проходити за рахунок роботодавця інструктаж, навчання з питань охорони праці, з надання першої медичної допомоги потерпілим від нещасних випадків і правил поведінки у разі виникнення аварії.

Відповідно до пункту 3 Положення про дисципліну працівників залізничного транспорту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 січня 1993 року № 55, кожен працівник, на якого поширюється дія цього Положення, зобов`язаний забезпечувати безпеку руху поїздів і маневрової роботи, виконувати вимоги правил і норм охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії, пожежної безпеки і охорони навколишнього природного середовища. Згідно з пунктом 16 цього Положення працівник, який вчинив проступок, наслідки якого загрожують безпеці руху поїздів, життю та здоров`ю громадян, повинен бути відсторонений від роботи до закінчення робочої зміни службовою особою, яка здійснює розпорядчі або контрольно-інспекторські функції на даній ділянці, з негайним і детальним повідомленням про обставини і причини такого рішення безпосереднього керівника відстороненого працівника або керівника підприємства.

Відповідно до пункту 1.17 Правил безпечної експлуатації електровозів, тепловозів та моторвагонного рухомого складу, затверджених наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 24 березня 2008 року № 54, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 21 квітня 2008 року за № 340/15031, не дозволяється допускати до роботи працівників, які не пройшли навчання і перевірку знань з питань охорони праці та пожежної безпеки.

Таким чином, відсторонення за статтею 46 КЗпП України може застосовуватися як у певних специфічних галузях відповідно до нормативно-правових актів (працівники зайняті на роботах із підвищеною небезпекою), так і до інших категорій працівників, безпосередньо вказаних у статті 46 КЗпП України, зокрема тих, що ухиляються від інструктажу, навчання і перевірки знань із питань охорони праці.

Відсторонення не має на меті покарання працівника, це особливий тимчасовий захід, що має попереджувальний характер. Воно триває або до встановлення юридичного факту, зазначеного в законі, або до припинення обставин, що призвели до відсторонення, або до вирішення питання про подальшу долю відстороненого працівника.

Отже, за суттю відсторонення від роботи є попереджувальним заходом, який застосовується роботодавцем для запобігання настанню негативних наслідків, як от нещасних випадків на виробництві.

Частина четверта статті 43 Конституції України гарантує кожному право на належні, безпечні й здорові умови праці.

Гарантування безпечних умов праці, попередження професійних захворювань і виробничого травматизму, ліквідацію шкідливих виробничих факторів покладено на один з інститутів трудового права інститут охорони праці.

Згідно зі статтею 1 Закону № 2694-XII охорона праці ? це система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Таким чином, охорона праці є комплексним поняттям і включає в себе норми щодо техніки безпеки і виробничої санітарії, планування та організації охорони праці, охорони праці певних категорій працівників, нагляду та контролю за дотриманням законодавства з охорони праці.

Відповідно до статті 153 КЗпП України на роботодавця покладається обов`язок проведення інструктажу (навчання) працівників з питань охорони праці, протипожежної безпеки.

Згідно з частиною першою статті 14 Закону № 2694-XII працівник зобов`язаний дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди.

Відповідно до частини другої цієї ж статті працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працює на посаді помічника машиніста електровоза в структурному підрозділі «Покровського локомотивного депо» Регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» з 15 листопада 2005 року (а.с.12-14,103).

Згідно зі статтею 15 Закону України від 4 липня 1996 року «Про залізничний транспорт» трудові відносини працівників залізничного транспорту загального користування регулюються на підставі Кодексу законів про працю України», іншими актами законодавства України про працю.

Відповідно до Положення «Про порядок вивчення та перевірку знань нормативних актів з безпеки руху поїздів та маневрової роботи працівниками залізничного транспорту України», затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 499 від 14.06.2007 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.07.2007 року № 777/14044, - машиністи та помічники машиністів локомотивів повинні проходити перевірку знань нормативних актів з безпеки руху поїздів і маневрової роботи і підлягають іспитам, які проходять з періодичністю один раз на два роки.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем ? фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець ? фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно зі статтею 159 КЗпП України працівник зобов`язаний знати й виконувати вимоги нормативних актів про охорону праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництв.

Відповідно до частини першої статті 160 КЗпП України постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на роботодавця.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 2694-XII працівники під час прийняття на роботу і в процесі роботи повинні проходити за рахунок роботодавця інструктаж, навчання з питань охорони праці, з надання першої медичної допомоги потерпілим від нещасних випадків і правил поведінки у разі виникнення аварії.

Відповідно до Положення машиністи та помічники машиністів локомотивів повинні проходити перевірку знань нормативних актів з безпеки руху поїздів і маневрової роботи і підлягають іспитам, які проходять з періодичністю один раз на два роки.

Позивач перебуває у трудових відносинах з відповідачем і є спеціальним суб`єктом, а отже, на нього поширюються як загальні, так спеціальні норми трудового законодавства, зокрема з охорони праці, оскільки це обумовлено специфікою його трудової діяльності та галузевою належністю.

Встановлено, що 03.09.2022 машиніст інструктор локомотивних бригад ОСОБА_2 під час раптової перевірки виконання посадових обов`язків локомотивними бригадами, виявив наступні недоліки: локомотивна бригада у складі машиніста електровоза ОСОБА_3 та помічника машиніста ОСОБА_1 при здачі локомотива ВЛ8-1488 у 10 тупику станції Покровськ, не виповнила цикл по догляду за електровозом в повному об`ємі ТО-1, при наявності мастильного та обтирального матеріалів, що є порушенням п.1.1 «Інструкції локомотивних бригад» №ЦТ-0106 затв.наказом Укрзалізниці від 22.11.2004 №876/ЦЗ.

На підставі пп.2.3, 2.11 МЗТУ №499 та наказу начальника депо СП «Покровське локомотивне депо» №595 07.09.2022 локомотивній бригаді у складі машиніста електровоза ОСОБА_3 та помічника машиніста електровоза ОСОБА_1 призначено позачергові іспити за порушення вимог п.1.1 «Інструкції локомотивних бригад» №ЦТ-0106 затв.наказом Укрзалізниці від 22.11.2004 №876/ЦЗ (а.с.15).

Машиніст електровоза ОСОБА_3 позачергові іспити склав у встановлений термін, а позивач у встановлений наказом МТЗУ №499, термін для складання іспитів (не більше двох тижнів з дати виявлення порушення до 18.09.2022 не з`явився, бо знаходився на лікарняному з 12.09.2022 по 23.09.2022).

Як вбачається з протоколу від 26.09.2022 «Покровського локомотивного депо», було постановлено призначити дату засідання кваліфікаційної комісії з позачергової перевірки знань ПТЕ ІСИ, ІРП та інших нормативних документів з БР поїздів помічника машиніста електровоза ОСОБА_1 (а.с.111).

Наказом від 27.09.2022 №631 ОСОБА_1 призначена дата 29.09.2022 о 08-00 засідання комісії з позачергової перевірки знань ПТЕ, ІСИ, ІРП та інших нормативних актів з БР поїздів помічника машиніста електровоза. Помічник машиніста електровоза ОСОБА_1 прибувши на засідання комісії з перевірки знань, відмовився складати іспити бо вважав їх неправомірно призначеними; засідання комісії було відкладено (а.с.112-113,114,116). ОСОБА_1 з наказом ознайомлений 28.09.22.

Наказом від 17.10.2022 №673 ОСОБА_1 призначена дата 28.10.2022 о 09-00 засідання комісії з позачергової перевірки знань ПТЕ, ІСИ, ІРП та інших нормативних актів з БР поїздів помічника машиніста електровоза (а.с.117); з наказом ознайомлений 18.10.22. 28.10.2022 від здачі іспитів ОСОБА_1 повторно відмовився.

Згідно наказу від 31.10.2022 №700 «Про відсторонення працівника депо», ОСОБА_1 помічника машиніста електровоза, відсторонено від роботи з 01.11.2022 р. у зв`язку з відмовою від перевірки знань з безпеки руху поїздів без збереження заробітної плати до моменту усунення причин (а.с.117 зворот).

Твердження ОСОБА_1 про те, що наказ від 31 жовтня 2022 року №700 «Про відсторонення працівника депо» є незаконним, спростовується матеріалами справи, оскільки трудова функція помічника машиніста електровоза пов`язана із здійсненням управління електропоїздом, його технічним обслуговуванням (електропоїзд є різновидом залізничного транспорту, який є джерелом підвищеної небезпеки), а отже, відсторонення позивача від роботи здійснено з метою недопущення заподіяння шкоди життю і здоров`я як безпосередньо працівника, так і інших осіб.

Матеріалами справи підтверджено, що роботодавець виконав свій обов`язок, передбачений нормами як загального, так і спеціального законодавства щодо проведення інструктажу (навчання) працівників з питань охорони праці. Водночас позивач двічі відмовився від здачі іспитів, з перевірки знань з безпеки руху поїздів та маневрової роботи, що є невід`ємним елементом охорони праці.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

У трудових правовідносинах як працівник, так і роботодавець мають діяти добросовісно, реалізуючи свої права, як це передбачено частиною третьою статті 13 ЦК України, не допускаючи дій, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Принцип добросовісності в трудовому праві характеризується прагненням суб`єктів належним чином, сумлінно здійснювати трудові права й виконувати обов`язки, передбачені трудовим законодавством та трудовим договором.

Реалізуючи права і виконуючи обов`язки, суб`єкти трудових правовідносин зобов`язані утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди працівнику, роботодавцю, довкіллю або державі. Не допускаються дії працівника чи роботодавця, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні трудових прав працівник і роботодавець повинні додержуватися моральних засад суспільства. Не допускається використання наданих трудових прав та виконання обов`язків на підставі зловживання.

У справі, що розглядається, позивач двічі відмовлявся від здачі іспитів з перевірки знань з безпеки руху поїздів та маневрової роботи, що свідчить про його недобросовісність, оскільки він не виконав обов`язок, передбачений законодавством, зокрема статтею 14 Закону Закон № 2694-XII.

Суд зазначає, що роботодавець правильно застосував норму статті 46 КЗпП України щодо відсторонення працівника від роботи і виконав обов`язок, передбачений статтею 153 КЗпП України щодо проведення інструктажу (навчання) працівників з питань охорони праці, протипожежної безпеки, оскільки дії роботодавця щодо недопущення працівника до виконання трудової функції, пов`язаної з джерелом підвищеної небезпеки, спрямовані на недопущення нещасних випадків на виробництві .

У постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 755/6458/15-ц, провадження № 61-18651св18, зазначено, що статтею 46 КЗпП України встановлений вичерпний перелік випадків відсторонення працівника від роботи. Відсторонення працівника від роботи - це призупинення виконання ним своїх трудових обов`язків за рішенням уповноважених на це компетентних органів з підстав, передбачених законодавством. За змістом вказаної статті допускається відсторонення працівника або у випадках, перелічених у статті, або в інших випадках, які передбачені певним нормативним документом.

Результат системного аналізу трудового законодавства вказує на те, що роботодавець має право відсторонити працівника від роботи у випадках, передбачених законодавством. Зважаючи на особливості виконання трудової функції помічника машиніста електровоза ОСОБА_1 , який зобов`язаний неухильно виконувати встановлені правила техніки безпеки, пожежної безпеки, охорони праці та виробничої санітарії, оскільки здійснює управління і технічне обслуговування електропоїзда, як джерела підвищеної небезпеки, рішення відповідача про відсторонення позивача від роботи, який двічі відмовлявся від здачі іспитів з перевірки знань з безпеки руху поїздів та маневрової роботи, є таким, що відповідає вимогам закону.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу за час відсторонення з 01.11.2022 р. до часу прийняття рішення, задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від вимоги про визнання протиправним та скасування наказу від 31.10.2022 №700 про відсторонення працівника депо, в якій позивачу відмовлено.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог, судовий збір покласти на позивача.

На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.21,46,153 КЗпП України, та керуючись 2, 4, 12, 76, 78, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення, стягнення середнього заробітку відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Токар