ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4867/23 Справа № 199/8846/22 Суддя у 1-й інстанції - Спаї В.В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2023 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

за участю секретаря Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

21 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог, посилалась на те, що від шлюбу із ОСОБА_2 має неповнолітню дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитина проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. При зверненні до суду із вказаним позовом позивач зазначає, що з 20.02.2022 р. відповідач проживає окремо, не бере участі в утриманні дитини, єдине джерело існування позивача це соціальна допомога на дитину в розмірі 800,00 грн.; відповідач працює без оформлення, його заробіток близько 20000 грн.(а.с.1-3).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття задоволено повністю. Вирішено стягувати щомісяця з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 6 000 (шість тисяч) грн. 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи проводити стягнення з 21 листопада 2022 року. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Судові витрати (судовий збір) компенсувати за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України (а.с.29-30).

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення суду змінити, виклавши резолютивну частину в такій редакції: стягувати щомісяця з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2272 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи проводити стягнення з 21 листопада 2022 року (а.с.38-41).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач стверджував, що визнав позов помилково, оскільки він перший раз був у суді і про свої права та обов`язки, як учасника судового процесу він не знав. Крім того, відповідач наголошує, що він дійсно працює, як встановив суд в ФОП ОСОБА_5 , проте з окладом, згідно штатного розскладу 6800 грн. Також, апелянт наголошує, що взяв мікро займи у 39 установах, для інтересів сім`ї, в тому числі для забезпечення позивача. Просив врахувати зазначені обставини та його можливість сплачувати 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Судом 1 інстанції встановлено, що сторони є батьками дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Позивач не працює.

Відповідач мешкає окремо від дитини, не виконує батьківський обов`язок в частині матеріального забезпечення дитини, що підтверджується заявою відповідача про визнання позову.

Відповідач працює майстром у ФОП ОСОБА_6 з 13.02.2023 р.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції враховував безумовний обов`язок батька дитини утримувати його до досягнення повноліття, а також той факт що відповідач визнав позов.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. А відповідно до ч. 3 вказаної статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до п. п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що розмір частки від заробітку (доходу), що приходиться на утримання дитини, законом не встановлюється, а визначається судом у кожному конкретному випадку стягнення аліментів з урахуванням обставин, які передбачені у ст. 182 СК України.

Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Колегія суддів враховує визнання відповідачем позовних вимог, а також наявні в матеріалах докази, зокрема довідку з місця роботи відповідача з якої вбачається, що останній має посадовий оклад в розмірі 6800 грн.

Посилання позивача на те, що відповідач має змогу платити визначений розмір аліментів в сумі 6000 грн., оскільки його родина здає в оренду дві квартири, а останній має скритий дохід, близько 20 000 грн., колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки вказані посилання не підтверджені відповідними доказами.

Посилання апелянта на наявні у нього борги в кредитних установах не позбавляє його обов`язку забезпечувати власну дитину, а також обмежувати її в загальних для неї потребах.

Колегія суддів у сукупності доказів наявних в матеріалах справах, приходить до висновку, що судом першої інстанції не враховано те, що позивачем не підтверджена дійсна можливість відповідача сплачувати аліменти в розмірі 6000 грн., проте враховуючи наявні в матеріалах докази та обставини справи, зокрема, той факт, що наразі позивачка позбавлена можливості виконувати обов`язок щодо матеріального забезпечення дитини, а єдиною особою, яка наразі зобов`язана утримувати дитину є відповідач, колегія суддів приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 4000 грн.

Судом враховується, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, іншої сім`ї та дітей не має, а також те, що відповідач влаштувався на роботу саме перед судовим засіданням в суді першої інстанції, з 13 лютого 2023 року, з мінімальним посадовим окладом, виключно для зменшення можливих стягнень по аліментам.

А тому, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає зміні в частині розміру аліментів зменшивши визначений до стягнення розмір аліментів з 6000 грн. до 4000 грн.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. А тому сторони за наявності умов для збільшення або зменшення визначеного судом розміру аліментів мають право звернутися до суду з відповідним позовом.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду 1 інстанції пілдлягає зміні в частині визначення розміру аліментів, а в решті рішення суду слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2023 року - змінити, зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 6 000 (шість тисяч) грн. до 4 000 (чотири тисячі) грн.

В решті рішення суду - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: