Справа №443/802/23
Провадження №2/443/348/23
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

14 липня 2023 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Яременка І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади села Кнісело в особі Бібрської міської ради Львівської області про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, в якому просить: встановити факт її постійного проживання разом із ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останнього, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , право власності на земельну ділянки на території Кніселівської сільської ради: площею 0,5685 га, кадастровий номер земельної ділянки: :03:000:0703; площею 0,246 га, кадастровий номер земельної ділянки: :03:000:0704 та площею 0,1538 га, кадастровий номер земельної ділянки: :03:000:0705.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат - ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшли земельні ділянки на території Кніселівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: кадастровий номер земельної ділянки: :03:000:0703. Площа земельної ділянки 05685 га, кадастровий номер земельної ділянки: :03:000:0704. Площа земельної ділянки 0,246 га, кадастровий номер земельної ділянки: :03:000:0705. Площа земельної ділянки 0,1538 га. Згідно довідки Бібрської міської ради №44 від 21.02.2023 року, ОСОБА_2 дійсно був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . За вказаною адресою був зареєстрований, але фактично проживав в рідної сестри ОСОБА_1 . Від імені ОСОБА_2 у виконкомі колишньої Новострілищанської селищної ради заповіт не посвідчувався. Зазначає, що її брат був одиноким, власної сім`ї не мав, а тому найближчим родичом на час його смерті була тільки вона, оскільки постійно проживала із своїм братом на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, а тому на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що її прийняла, проте юридично не оформила своїх спадкових прав. 05.04.2023 року вона звернулася до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу з метою юридичного оформлення спадщини після смерті брата ОСОБА_2 , однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у неї оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки, що знаходиться на території Кніселівської сільської ради, що належали померлому і є спадковим майном. Окрім того, зареєстроване місце проживання її брата відмінне від його фактичного місця проживання на час відкриття спадщини.

За таких обставин вона змушена звертатися до суду із вимогою про встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини та вимогою про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 12.05.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 08.06.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд по суті.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, з мотивів, викладених у такому, просили позов задоволити, не заперечили проти ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву та клопотань про проведення судового засідання без його участі до суду не надходило.

У зв`язку з цим суд визнає неявку представника відповідача неповажною та вважає, що у відповідності до положень ст.ст.280-284 ЦПК України справу можливо слухати у відсутності відповідача (заочний розгляд), оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

Заслухавши вступне слово позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено наступні обставини.

Як видно з копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , остання зареєстрована у с.Кнісело, Жидачівський район, Львівська область, з 26.10.1976 року (а.с.8-9).

Згідно свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.11).

Відповідно до свідоцтва про одруження Серія НОМЕР_2 , 08.02.1969 року у с.Кнісело, Жидачівського району Львівської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13).

Згідно свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 виданого на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.12).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний брат позивачки - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим Новострілищанською сільською радою Жидачівського району Львівської області від 03.06.2018 року (а.с.14).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшли земельні ділянки на території Кніселівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: кадастровий номер земельної ділянки: :03:000:0703, площа земельної ділянки 05685 га; кадастровий номер земельної ділянки: :03:000:0704, площа земельної ділянки 0,246 га; кадастровий номер земельної ділянки: :03:000:0705, площа земельної ділянки 0,1538 га. (а.с.17, 18, 19, 25).

Згідно довідки Бібрської міської ради №44 від 21.02.2023 року, ОСОБА_2 дійсно був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . За вказаною адресою був зареєстрований, але фактично проживав в рідної сестри - ОСОБА_1 . Від імені ОСОБА_2 у виконкомі колишньої Новострілищанської селищної ради заповіт не посвідчувався (а.с.15).

Оскільки ОСОБА_2 заповіту не залишав, то спадкування відбулося за законом.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Судом на підставі досліджених письмових доказів у справі встановлено, що єдиним спадкоємцем другої черги спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 була тільки позивачка.

ОСОБА_1 , спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 фактично прийняла, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час його смерті, однак юридично не оформила своїх спадкових прав, що також підтверджується витягом із спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №71856234 від 20.03.2023 року, де відсутня інформація про зареєстровані спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16).

З метою оформлення права власності на спадкове майно, позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Однак, листом-відповіддю приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Посацькою А.О. №50/02-31 від 05.04.2023 року (а.с.23), ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, яке вона має намір успадкувати.

Допитана як свідок ОСОБА_1 в судовому засіданні дала покази про те, що ОСОБА_2 був її рідним братом. Брат був хворим, своєї сім`ї він не мав, а тому вона забрала його жити до себе додому, доглядала його, займалася похованням.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні дав покази про те, що являється сином позивачки. Його вуйко - ОСОБА_2 своєї сім`ї не мав, а тому його матір забрала його жити до себе в село, де його доглядала, займалася похованням.

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Відповідно до положень ст. ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У п.п. 2,23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Метою встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що здобутими під час судового розгляду доказами та показами свідків, достатньо стверджується той факт, що ОСОБА_1 постійно проживала разом із ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останнього, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому позов у цій частині є підставним та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом щодо спадкового майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Позивачка стверджує, що оригінали правовстановлюючих документи на спадкове майно на ім`я ОСОБА_2 втрачено.

Доказом того, що покійному ОСОБА_2 на праві приватної власності належали земельні ділянки, які розташовані на території Кніселівської сільської Жидачівського району Львівської області, є довідка відділу №5 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №824/15-23 від 20.03.2023 року, відповідно до якої, згідно книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, за гр. ОСОБА_5 зареєстровано право на земельну частку (пай) розміром 2,09 умовних кадастрових гектарів, сертифікат серії ЛВ №015001 від 09.08.1996 р. за №154. Підстава видачі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 30.07.1996 р. № 472.

В частині другій вишезгаданого документа 09.04.2010 р. внесено зміни у з`язку з передачею права на земельну частку (пай) гр. ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.03.2010 р. №608. Розмір земельної частки (паю) 2,09 умовних кадастрових гектарів.

Станом на теперішній час у Державному земельному кадастрі занесені відомості про реєстрацію вищезгаданих земельних ділянок:

кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0703. Площа земельної ділянки 05685 га, власник ОСОБА_2 , тип власності - приватна, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дата державної реєстрації права (в державному реєстрі прав) - 10.12.2015 р.;

кадастровий номер земельної ділянки: :03:000:0704. Площа земельної ділянки 0,246 га., власник ОСОБА_2 , тип власності - приватна, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дата державної реєстрації права (в державному реєстрі прав) - 10.12.2015 р. (а.с.19), що також підтверджується копіями свідоцтв про право власності на вищевказані земельні ділянки Серія НОМЕР_5 та Серія СТА НОМЕР_6 від 30.12.2015 року (а.с.17-18).

Крім того, як видно із розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації №555 від 02.07.2015 року, ОСОБА_2 вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на території Кніселівської сільської ради та виділити в натурі (на місцевості) земельні ділянки: кадастровий номер земельної ділянки: :03:000:0703. Площа земельної ділянки 05685 га; кадастровий номер земельної ділянки: :03:000:0704. Площа земельної ділянки 0,246 га; кадастровий номер земельної ділянки: :03:000:0705. Площа земельної ділянки 0,1538 га. (а.с.25).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, зокрема у зв`язку із тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області..

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останнього, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , право власності на земельну ділянку на території Кніселівської сільської ради площею 0,5685 га, кадастровий номер земельної ділянки: :03:000:0703.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , право власності на земельну ділянку на території Кніселівської сільської ради площею 0,246 га, кадастровий номер земельної ділянки: :03:000:0704.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , право власності на земельну ділянку на території Кніселівської сільської ради площею 0,1538 га, кадастровий номер земельної ділянки: :03:000:0705.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 21 липня 2023 року.

Головуючий суддя С.І. Сливка