ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 613/441/23 Головуючий суддя І інстанції Шалімов Д. В.
Провадження № 22-ц/818/2487/23 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про розірвання шлюбу
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Бурлака І.В., Мальованого Ю.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2023 року, по цивільній справі № 613/441/23, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

У березні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , про розірвання шлюбу, в якому просить: розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 18 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 14.

Позовна заява мотивована тим, що 18 лютого 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції Харківської області вони з відповідачкою зареєстрували шлюб, актовий запис № 14. Від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказав, що спільне життя з відповідачкою не склалось, постійно виникали сімейні сварки на ґрунті побутових та життєвих стосунків. Також причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів, зовсім протилежні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, спільних інтересів та почуття поваги один до одного. В липні 2022 року вони остаточно посварились та припинили подружні відносини, дружина фактично стала проживати окремо, всі фізичні, побутові та духовні зв`язки між ними перервані. Спір про майно відсутній.

Відповідачка надала до суду відзив, відповідно до змісту якого, категорично не згодна з підставами та обґрунтуванням причин розірвання шлюбу, на які посилається позивач, оскільки вони не відповідають дійсності. На підтвердження своєї позиції позивачем не надано жодного документу, жодного належного та допустимого доказу. Так, вона не згодна з тим що їх спільне життя з позивачем не склалося, конфліктів у них майже не було. Непорозуміння, які мали місце протягом подружнього життя, в основному відбувалися через втручання у їх життя матері позивача, тобто її свекрухи . Не згодна з тим, що вони припинили подружні відносини в липні 2022 року, оскільки, насправді проживали разом ще у березні 2023 року. Вважала, що за даних обставин позовні вимоги ОСОБА_2 являються незаконними та необґрунтованими і у їх задоволенні має бути відмовлено у повному обсязі.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2023 року було задоволено позов.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 18 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 14.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 073 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, в задоволенні позовних вимог -відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Відповідачу було надано мало часу на примирення, тоді як вона вважає, що є можливість збереження шлюбу. Донька ОСОБА_4 любить свого батька, і хоче проживати у повній сім`ї.

Вказала, що не згодна з тим, що вони припинили подружні відносини в липні 2022 року, оскільки, насправді проживали разом ще у березні 2023 року, і тільки 05.04.2023 року дізналась від чоловіка, що він звернувся з позовом до суду, і почав потім проживати окремо.

Відзив на скаргу не надійшов.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Пунктом 1 частини 4 статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю підстав для розірвання шлюбу між сторонами.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 18 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 14, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , виданим повторно 24 березня 2023 року.

Від шлюбу у сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За змістом положень ч.1 ст. 24 СК України та ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення.

Статтею 51 Конституції України та статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України).

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.

Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком.

Отже шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що сімейні відносини між сторонами припинені, подальше сімейне життя чоловіка і дружини та збереження сім`ї є неможливим, збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача.

Примушування одного з подружжя до перебування у шлюбі, який проти цього заперечує, порушуватиме його законні права та інтереси і суперечитиме вимогам закону.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 369/7035/18, провадження № 61-1658св20.

На підставі викладеного вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Відповідно до частини 7 статті 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (стаття 111 СК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок щодо застосування статті 111 СК України та вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком».

Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року по справі № 206/3459/16-ц (провадження № 61-21621св17).

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, справа перебувала у провадженні суду першої інстанції з 04 квітня 2023 року по 02 жовтня 2023 року та перебуває у провадженні суду апеляційної інстанції з 22 листопада 2023 року.

Ухвалою суду від 04 травня 2023 року провадження у справі зупинено, у зв`язку з наданням сторонам у справі строку для примирення - один місяць.

Ухвалою суду від 05 червня 2023 року провадження у справі поновлено, оскільки подружжя за наданий судом термін не примирилось.

Ухвалою суду від 05 червня 2023 року провадження у справі зупинено, у зв`язку з наданням сторонам у справі повторно строку для примирення - один місяць.

Ухвалою суду від 06 липня 2023 року провадження у справі поновлено, оскільки подружжя за наданий судом термін не примирилось.

Таким чином, протягом цього часу сторони справи, маючи взаємне бажання до примирення, мали час для налагодження взаємовідносин та примирення подружжя. Проте, будь-яких відомостей щодо примирення подружжя протягом цього часу до суду не надходило.

Доводи ОСОБА_1 щодо того, що їй було надано мало часу для примирення, вона вважає, що є можливість збереження шлюбу, судова колегія вважає необґрунтованими, зважаючи на те, що позивач заперечував проти збереження шлюбу та проти надання строку на примирення, про що прямо вказав у позовній заяві та під час розгляду справи, крім того ухвалами суду надавався строк для примирення, однак сторони не примирились, отже, надання подружжю строку для примирення, всупереч бажанню позивача, буде суперечити закону та моральним засадам суспільства. Справа перебувала у провадженні суду першої інстанції тривалий час, та будь-яких відомостей щодо примирення подружжя протягом цього часу до суду не надходило.

Твердження ОСОБА_1 щодо того, що судом не взято до уваги наявність малолітньої дитини, не враховано її інтереси, судова колегія відхиляє, оскільки сама по собі наявніст дитини не є підставою для відмови у задоволенні позову про розірвання шлюбу.

Отже, доводи та вимоги, викладені в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2023 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді І.В.Бурлака.

Ю.М.Мальований.