Номер провадження: 22-ц/813/3710/23
Справа № 2-7/11
Головуючий у першій інстанції Квєтка І.А.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2023 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 2-7/11

Номер провадження: 22-ц/813/3710/23

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,

- за участю секретаря судового засідання Власенко С.І.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідач (заявник) ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою заявою ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, за апеляційною скаргою адвоката Смирнової Лариси Петрівни, діючої від імені ОСОБА_2 , на ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області, постановлену у складі судді Квєтки І.А. 08 серпня 2022 року, про залишення без розгляду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

20 травня 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просив суд визнати недійсним заповіт, вчинений ОСОБА_3 4 березня 2008 року на користь ОСОБА_2 .

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Татарбунари Одеської області померла тітка позивача по лінії його батька - ОСОБА_3 , яка мешкала в АДРЕСА_1 , що належала їй на праві власності. За життя 4 березня 2008 року вона вчинила на користь відповідачки заповіт, згідно якого заповіла їй все майно, яке належало тітці на день смерті.

Позивач вважав, що даний заповіт не відповідає вимогам цивільного законодавства України, а також волевиявленню тітки, так як вона мешкала одна. У зв`язку зі станом її здоров`я в останні дні її життя за нею доглядала відповідачка і за цей догляд тітка їй сплачувала відповідні кошти. З відповідачкою тітка не перебувала ні в яких родинних відносинах. Крім того, в останні дні свого життя поведінка тітки була неадекватною, вона дуже хворіла, погано бачила. Позивач впевнений, що під час підписання заповіту вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

З урахуванням того, що заповіт складений 4 березня, а тітка померла 8 березня позивач впевнений, що цей заповіт не відповідає волевиявленню тітки, а тому не може бути документом, що відповідає останній волі померлої і її бажанню та повинен бути визнаний недійсним (Т. 1, а. с. 1).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 12 грудня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_1 , задоволено.

Визнано недійсним заповіт, вчинений ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_3 04.03.2008 року за декілька днів до своєї смерті вчинила на користь відповідачки - ОСОБА_2 , яка на той час була її доглядальницею в зв`язку з тривалою хворобою ОСОБА_3 , односторонній правочин, а саме - заповіла їй все своє майно, перебуваючи на той час в такому фізичному стані, який не давав їй можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що на час розгляду справи було доведено відповідними доказами, а саме - поясненнями свідків та висновком посмертної судово-психіатричної експертизи. Тому, враховуючи наведене, суд вважав, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а заповіт вчинений на користь відповідачки - ОСОБА_2 має бути визнаний недійсним в порядку ч. 2 ст. 1257, якою передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі (Т. 1, а. с. 217-218).

Узагальнені доводи особи, яка подала заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами

В липні 2022 року адвокат Смирнова Л.П., діюча від імені ОСОБА_2 , звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 12 грудня 2011 року за нововиявленими обставинами.

Заява про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами обґрунтована тим, що 14 серпня 2020 року у ЄРДР за №0000161 зареєстровано кримінальне провадження за фактом шахрайства, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, за заявою ОСОБА_2 .. В рамках вказаного кримінального провадження було призначено посмерту судово-психіатричну експертизу спадкодавиці ОСОБА_3 та згідно з копією висновку судово-психіатричної експертизи № 162 від 03 травня 2022 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлювала (розуміла) значення своїх дій та керувала ними, могла розуміти події, які відбувались 04 березня 2008 року при складанні заповіту. З цього часу відповідачці ОСОБА_2 стало відомо про істотні обставини, які б могли вплинути на рішення суду. Враховуючи, що вказані обставини мають значення для вирішення справи і є істотними для постановлення правильного рішення у справі, не були і не могли бути відомі відповідачці, просить скасувати рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 12 грудня 2011 року, ухвалене у справі №2-7/2011 та справу призначити до нового розгляду (Т. 1, а. с. 219 - 219 зворотна сторона).

Узагальнені доводи інших учасників у суді першої інстанції

Адвокат Єнчева О.О., діюча від імені ОСОБА_1 , просила залишити заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами без розгляду. Зазначила, що заява подана з пропуском заявником граничного строку для звернення до суду, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 424 ЦПК України. (Т. 1, а. с. 237 - 240).

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції, мотивування його висновків

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 08 серпня 2022 року залишено без розгляду вищевказану заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_2 із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 12 грудня 2011 року, яке набрало законної сили 23 грудня 2011 року, звернулася 14 липня 2022 року, тобто з пропуском строку, встановленого п. 1 ч. 2 ст. 424 ЦПК України(Т. 1, а. с. 247 - 248).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Смирнова Л.П., діюча від імені ОСОБА_2 , просить скасувати ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 08 серпня 2022 року про залишення без розгляду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами рішення суду. Ухвалити нове судове рішення, яким справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала постановлена судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що судом помилково було застосовано п. 1 ч. 2 ст. 424 ЦПК України щодо подання заяви про перегляд рішення суду не пізніше 3 років з дня набрання рішення суду законної сили. У даному випадку підлягала застосуванню п. 2 ч. 2 ст. 424 ЦПК України щодо можливості подання заяви про перегляд рішення протягом 10 років з дня набрання рішення суду законної сили. Апелянт зазначає, що ознайомилась із Висновком судово-психіатричної експертизи - 14 червня 2022 року, а до суду звернулася - 14 липня 2022 року, тобто в межах строку (Т. 2, а. с. 1 - 3).

Узагальнені доводи сторін в апеляційному суді

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Єнчева О.О., діюча від імені ОСОБА_1 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що звертаючись до суду з заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, заявник не зазначила правову норму, яка стала підставою для звернення до суду. Однак, відсутність посилання на конкретну правову норму не змінює суті обставин, на які посилалася заявниця як на нововиявлені.

Заявник зазначила, що ознайомилась із Висновком судово-психіатричної експертизи - 14 червня 2022 року, а до суду звернулася - 14 липня 2022 року, тобто в межах строку, визначеного пунктом 1 частини 1 статті 424 ЦПК України. Разом з тим, пунктом 1 частини другої статті 424 ЦПК України, який підлягає до застосування з урахуванням положень частини першої цієї статті, передбачено, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

За умовами частини третьої статті 424 ЦПК України строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені. Тобто строк, передбачений пунктом 1 частини другої статті 424 ЦПК України, с преклюзивним, поновленню не підлягає. Оскільки рішення суду, перегляду якого вимагає Заявниця, набрало законної сили - 23 грудня 2011, то граничним строком для звернення до суду із такою заявою було - 23 грудня 2014 року.

Водночас, звертаючись до апеляційного суду із апеляційною скаргою, апелянт зазначає, що правовою підставою для звернення до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами був пункт 2 частини 2 статті 423 ЦПК України.

Однак, дана правова норма не може бути застосована у спірних правовідносинах, оскільки пунктом 2 частини 2 статті 423 ЦПК України передбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі.

Тобто визначальною умовою для звернення до суду на підставі зазначеного пункту є наявність вироку або ухвали про закриття кримінального провадження. Натомість Заявниця посилалася на висновок судової експертизи у кримінальному провадженні. Отже, враховуючи відсутність вироку або ухвали про закриття кримінального провадження, відсутні підстави для застосування пункту 2 частини 2 статті 423 ЦПК України (Т. 2, а. с. 45 - 49, 58 - 66).

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.10.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Смирнової Л.П., діючої від імені ОСОБА_2 , на ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 08 серпня 2022 року про залишення без розгляду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами рішення суду (Т. 2, а. с. 29 - 29 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.10.2022 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено справу до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін в приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 2, а. с. 30).

25.01.2023 року та 08.02.2022 року від адвоката Єнчевої О.О., діючої від імені ОСОБА_1 , надійшов відзив на апеляційну скаргу (Т. 2, а. с. 45 - 49, 58 - 66).

28.04.2023 року від адвоката Смирнової Л.П., діючої від імені ОСОБА_2 , надійшли додаткові пояснення, в яких остання посилалась на продовження строків у зв`язку з карантином та воєнним станом, тому вважає строк пропущений з поважних причин (Т. 2, а. с. 87 - 88).

У судовому засіданні адвокат Єнчева О.О., діюча від імені ОСОБА_1 , просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Смирнової Л.П., діючої від імені ОСОБА_2 , не підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла, ОСОБА_3 , у віці 79 років, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 від 10.08.2008 року (Т. 1, а. с. 6).

04.03.2008 року ОСОБА_3 залишила заповіт, посвідчений державним нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори Одеської області Єпішкіною С.В., у присутності свідків, згідно якого, ОСОБА_4 заповідає все своє майно ОСОБА_2 (Т. 1, а. с. 5).

Відповідно до висновку додаткової посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи КП «Одеської обласної клінічної психіатричної лікарні №1» від 18.05.2011 року встановлено, що ОСОБА_3 за своїм станом і віком на момент складання заповіту 04.03.2008 року, не могла розуміти (усвідомлювати) значення своїх дій та керувати ними (Т. 1, а. с. 188 - 193).

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 12.12.2011 року визнано недійсним заповіт, вчинений ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 4 березня 2008 року (Т. 1, а. с. 217 - 218).

14 серпня 2020 року за заявою ОСОБА_2 у ЄРДР за №0000161 зареєстровано кримінальне провадження за фактом шахрайства, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження було призначено посмерту судово-психіатричну експертизу спадкодавиці ОСОБА_3 .. Згідно з копією висновку судово-психіатричної експертизи № 162 від 03 травня 2022 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлювала (розуміла) значення своїх дій та керувала ними, могла розуміти події, які відбувались 04 березня 2008 року при складанні заповіту (Т. 1, а. с. 220 - 227).

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився суду першої інстанції, та застосовані норми права

Частиною 3 статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2, 6 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції. Вважає, що на підставі наявних у справі, наданих учасниками справи і досліджених судом доказів суд вірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов правильного вищевказаного висновку про необхідність залишення без розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Мотиви відхилення викладених в апеляційній скарзі доводів

Відповідно до ст. 423 ЦПК України рішення суду, яким закінчено розгляд справи, що набрало законної сили, може бути переглянуте у зв`язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Тлумачення п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.

Як на думку заявника, нововиявленою обставиною є - висновок судово-психіатричної експертизи №162 від 03.05.2022 року, згідно якого ОСОБА_3 усвідомлювала (розуміла) значення своїх дій та керувала ними, могла розуміти події, які відбулись 04.03.2008 року, при складені заповіту.

Згідно із статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених ЦПК України.

Главою 3 розділу V ЦПК України передбачено перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

За змістом пункту 1 частини другої, частини третьої статті 424 ЦПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили. Строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені.

Виходячи з наведеного, незалежно від поважності причин пропуску строку для звернення до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, такий строк не підлягає поновленню, оскільки є присічним.

Недодержання умови щодо цього строку є підставою для відмови у відкритті провадження у зв`язку з нововиявленими обставинами незалежно від поважності пропуску цього строку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_2 , звернувшись до суду 14 липня 2022 року із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 12 грудня 2011 року, яке набрало законної сили 23 грудня 2011 року, пропустила строк, встановлений п. 1 ч. 2 ст. 424 ЦПК України.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду 16 вересня 2021 року у справі № 2-170/11, від 06 грудня 2021 року у справі № 2-2109/11, від 26 травня 2022 року у справі №2-219-2010, в яких зазначено, що за змістом пункту 1 частини другої, частини третьої статті 424 ЦПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили. Строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені. Виходячи з наведеного, незалежно від поважності причин пропуску строку для звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, такий строк не підлягає поновленню, оскільки є присічним.

Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів також зазначає, що право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. пункти 2223 рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, пункти 37-38 рішення у справі «Мушта проти України» від 18 листопада 2010 року).

Статтею 126 ЦПК України визначені наслідки пропуску процесуальних строків.

Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що в даному випадку необхідно застосовувати п. 2 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, з огляду на наступне.

Вказана правова норма не може бути застосована у спірних правовідносинах, оскільки пунктом 2 частини 2 статті 423 ЦПК України передбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі.

Тобто визначальною умовою для звернення до суду на підставі зазначеного пункту є наявність вироку або ухвали про закриття кримінального провадження, натомість, заявниця посилалася на висновок судової експертизи у кримінальному провадженні. Отже, враховуючи відсутність вироку або ухвали про закриття кримінального провадження, відсутні підстави для застосування пункту 2 частини 2 статті 423 ЦПК України.

Таким чином, обґрунтовуючи підстави для подачі апеляційної скарги, апелянт невірно трактує порми права, зазначені у статтях 423 та 424 ЦПК України, та помилково посилається на пункт 2 частини 2 статті 423 ЦПК України як на правову підставу для звернення до суду першої інстанції із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Тобто за своєю юридичною природою нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які покладено в основу судового рішення, яке переглядається.

Нововиявлені обставини відрізняються від нових обставин, обставин, що змінилися, та нових доказів за часовими ознаками, предметом доказування та істотністю впливу на судове рішення. Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи.

Крім того, судове рішення не може переглядатись у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (висновок Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 22 січня 2019 року, Справа № 127/10129/17).

Також суд враховує прецедентну практику ЄСПЛ. Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata принципу остаточності рішень суду. Цей принцип передбачає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду тільки тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення ЄСПЛ від 3.04.2008 у справі «Ponomaryov v. Ukraine», п.40).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць.

Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 18.11.2004 у справі «Pravednaya v. Russia», пп.27, 28).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені заявником обставини не можуть вважатися нововиявленими.

Таким чином, наведені в обґрунтування апеляційної скарги доводи не можуть бути підставою для скасування постановленої у справі ухвали, а тому вони на увагу суду не заслуговують.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Смирнової Л.П., діючої від імені ОСОБА_2 , є недоведеними, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про залишення без розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами є законною та обґрунтованою. Підстави для скасування, зміни ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги адвоката Смирнової Л.П., діючої від імені ОСОБА_2 , у суду апеляційної інстанції відсутні.

Підстави, порядок та строк касаційного оскарження

Підстави касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України, зазначені у частині другій цієї статті.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Смирнової Лариси Петрівни, діючої від імені ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 08 серпня 2022 року про залишення без розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 03 липня 2023 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

О. М. Таварткіладзе