Справа № 466/5733/23 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 22-ц/811/2205/23 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю: секретаря Цьони С.Ю.;

адвоката Остапіва Р.Ю. представника заявниці ОСОБА_1 ;

адвоката Кушпети І.В. та Шмигельського І.Б. - представників апелянта ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , представника ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 26 червня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 в порядку окремого провадження звернулася до суду із заявою, заінтересована особа приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Бойко Л.В., про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту її перебування у шлюбі з ОСОБА_4 з 11.12.2015 року до моменту смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги заяви обґрунтовувалися тим, що ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 11.12.2015 року, виданим управлінням РАЦС адміністрації міста Нижньовартовська Ханти-Мансійського автономного округу-Югри російської федерації. Зазначалося, що перебуваючи у вересні 2014 року на заробітках у вищезазначеному місті вона познайомилася з ОСОБА_4 , а 11.12.2015 вони уклали шлюб. Повернувшись до України у 2016 році, вона переїхала жити до свого чоловіка ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , з яким вони спільно проживали та вели спільне домашнє господарство. ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік помер і 15.12.2022 вона подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини за законом, проте 25.05.2023 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Бойко Л.В. їй було відмовлено з посиланням на те, що неможливо встановити родинний зв`язок, оскільки шлюб укладено у російській федерації і нотаріус не може перевірити наданих документів для підтвердження факту шлюбу. Оскільки заявниця не має іншої можливості документально підтвердити факт наявності шлюбу між нею та її померлим чоловіком, то вона змушена звернутися до суду із даною заявою (а.с. 1-3).

Оскаржуваним рішенням вищезгадану заяву задоволено.

Встановлено факт перебування у шлюбі між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 11.12.2015 року до моменту смерті ОСОБА_4 , а саме - ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.23-24).

Дане рішення оскаржила представник ОСОБА_2 , яка не брала участі у справі.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права.

Звертає увагу на те, що заявниця є донькою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , а відтак його спадкоємцем першої черги, однак її до участі у справі залучено не було.

Стверджує, що шлюб між ОСОБА_4 та заявницею ОСОБА_1 було розірвано ще 28 січня 2020 року, а тому остання аж ніяк не може бути його спадкоємцем, однак ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 саме, як його дружина, і саме з метою заволодіння майном померлого звернулася до суду із заявою про встановлення факту її перебування у шлюбі з ОСОБА_4 до моменту його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 40-46).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги з проханням відмовити заявниці у задоволенні вимог її заяви, заперечення доводів апеляційної скарги зі сторони представника заявниці, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

-окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження або відсутність юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина 1 статті 293);

-у випадку, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (частина 6 статті 294);

-у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, а також причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт (частина 1 статті 318).

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 до суду про встановлення факту її перебування у шлюбі з ОСОБА_4 з 11.12.2015 року до моменту смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлення такого факту заявниця обґрунтовує тим, що приватний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка, ОСОБА_4 , з посиланням на те, що їхній шлюб укладено у російській федерації і нотаріус не може перевірити наданих документів для підтвердження факту шлюбу. А оскільки заявниця не має іншої можливості документально підтвердити факт наявності шлюбу між нею та її померлим чоловіком, то вона змушена звернутися до суду із даною заявою (а.с. 1-3).

В матеріалах справи є наявною нотаріально посвідчена копія з оригіналу свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 11 грудня 2015 року управлінням РАЦС адміністрації міста Нижньовартовська Ханти-Мансійського автономного округу-Югри російської федерації, згідно якого ОСОБА_1 11 грудня 2015 року уклала шлюб з ОСОБА_4 (а.с. 17-18).

Як ствердив в суді апеляційної інстанції представник заявниці ОСОБА_1 , оригінал вищезгаданого свідоцтва про укладення шлюбу дійсно наявний у його довірительки. Також просив не приймати до уваги доводи апелянта про розірвання цього шлюбу, оскільки судове рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 скасовано, що стверджується наявними у справі доказами, поданими суду на стадії апеляційного розгляду справи (а.с. 89-94).

01 грудня 2022 року прийнято Закон України № 2783-IX «Про вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», яким зупинено дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року №140/98-ВР, у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь (стаття 1), а також передбачено вихід з вищезгаданих Конвенції та Протоколу до неї (стаття 2).

У зв`язку з вищенаведеним, Кабінетом Міністрів України 04 лютого 2023 року прийнято постанову № 107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав», відповідно до пункту 1 якої під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 р. такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Відтак, з урахуванням вищенаведеного, у заявниці ОСОБА_1 не було необхідності звертатися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, так як наявний у неї оригінал свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 11 грудня 2015 року управлінням РАЦС адміністрації міста Нижньовартовська Ханти-Мансійського автономного округу-Югри російської федерації, є належним документом, який свідчить про перебування заявниці ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі, починаючи з 11.12.2015 року, і такий повинен прийматись на території України під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо).

В ході апеляційного розгляду справи в судовому засіданні представники апелянта визнали, що в даній справі є очевидним спір про право на спадкове майно, який підлягає вирішенню в порядку позовного, а не окремого провадження.

З урахуванням вищенаведеного оскаржуване рішення підлягає скасуванню з залишенням заяви ОСОБА_1 без розгляду, роз`яснивши їй, що вона має право подати позов на загальних підставах.

Керуючись ст.ст. 294 ч.6, 367, 368, 374 п.4, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , представника ОСОБА_2 , частково задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 26 червня 2023 рокускасувати.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту її перебування у шлюбі з ОСОБА_4 з 11.12.2015 року до моменту смерті ОСОБА_4 15.11.2022 року залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 07 листопада 2023 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.