Справа № 405/4175/23
Провадження №2/405/647/23
У Х В А Л А

21 червня 2023 року Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Іванова Л.А., при вирішенні питання про прийняття до провадження та відкриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна та визнання права власності на майно,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з даним позовом, в якому (позові) просить:

встановити факт, що має юридичне значення, а саме: проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу її ( ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 , в період з 01.01.2013 року до 22.01.2020 року;

визнати за нею ( ОСОБА_1 ) право власності на 6/25 часток житлового будинку, з відповідною частиною господарсько-побутових будівель під номером АДРЕСА_1 , вартістю 41 200,00 грн.;

розподілити майно, що є спільним майном подружжя, виділивши їй ( ОСОБА_1 ) наступні меблі: шафу 4-х дверну, коричневого кольору, вартістю 7000,00 грн.; комод коричневого кольору, вартістю 5000,00 грн.; трюмо коричневого кольору, вартістю 5000,00 грн.; стіл кухонний розкладний, вартістю 2000,00 грн., загальна вартість майна 19 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позовна заява, яка є заявою по суті справи та з якою позивач звертається до суду і в якій викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обгрунтування, повинна відповідати вимогам, зазначеним у ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Зокрема, відповідно до п. 3 ч. 3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Згідно з п.п.2, 10 ч.1 ст.176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

При цьому, позивачем в позові визначено ціну позову 60 200, 00 грн., проте зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, - не вбачається можливим встановити, вартістю якого майна, що має бути підтверджено документально, визначена така ціна позову.

Так, позивач у прохальній частині позовної заяви просить визнати за нею право власності на 6/25 часток житлового будинку, з відповідною частиною господарсько-побутових будівель та розділити майно, що є спільним майном подружжя, виділивши їй ( ОСОБА_1 ) наступні меблі: шафу 4-х дверну коричневого кольору, комод коричневого кольору, трюмо коричневого кольору та стіл кухонний розкладний.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

За аналізом наведених правових норм, суд вказує на те, що зазначення ціни позову щодо вимог майнового характеру є обов`язковою вимогою до змісту позовної заяви, при цьому, зазначаючи ціну позову, позивач повинен обґрунтувати у позовній заяві наведену ним оцінку, оскільки щодо цієї обставини застосовується загальне правило про те, що кожна особа повинна довести обставини, на які вона посилається.

При цьому, вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості. В якості доказу вартості майна суду можуть бути подані звіт про оцінку майна, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно з визначеною у них дійсною вартістю майна, а також дійсна вартість майна може підтверджуватись висновком суб`єкта оціночної діяльності.

Отже, позивачу для визначення ціни позову необхідно надати докази на підтвердження вартості майна на момент звернення з позовом до суду, на підставі яких можливо буде визначити ціну позову та правильно розрахувати суму судового збору.

Окрім того, згідно з вимогами ст. 69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного Кодексу України та ст. 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4ст. 65 СК).

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

В зв`язку з чим, позивачу, з дотриманням вимог п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, за якими, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, необхідно чітко зазначити все придбане у шлюбі та за період фактичних шлюбних відносин майно та вказати, чим підтверджується придбання зазначеного майна, що є предметом даного спору, за час спільного проживання з відповідачем.

Також, відповідно до п.8 ч.3 ст.185 ЦПК України позовна заява повинна містити: перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом з позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом, яким відповідно є Закон України «Про судовий збір».

При цьому, із змісту пред`явленого позивачем позову встановлено, що позов містить три позовні вимоги, з них: вимога немайнового характеру встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та дві вимоги майнового характеру в порядку поділу майна, - визнання права власності на частину житлового будинку та поділ майна подружжя.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Встановлено, що у 2023 році, на час звернення позивача з позовом до суду, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року встановлено в розмірі 2 684 гривні (ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік»).

В свою чергу, частиною 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Крім того, у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Окрім того, відповідно до п.10 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору. За подання додаткових заяв, у яких збільшується розмір позовних вимог, недоплачена сума судового збору також підлягає сплаті.

Відповідно до підпункту 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1 073 грн. 60 коп. (2 684 грн. 00 коп. х 0, 4)

Крім того, згідно з підпунктом 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 16 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто, як зі спору майнового характеру.

При цьому, суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом п.3 ч.3 ст. 175, ст. 176 ЦПК України такий обов`язок покладається на позивача.

Поряд з цим, встановлено, що позивачем при пред`явленні позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 1 610 грн. 40 коп.

Разом з тим, при пред`явленні позову до суду, який містить три позовні вимоги, з яких одна вимога немайнового характеру та дві вимоги майнового характеру, позивач повинна сплатити судовий збір в розмірі 1 073 грн. 60 коп. за вимогу немайнового характеру, та за дві вимоги майнового характеру (за кожну окремо) судовий збір, виходячи з документально підтвердженої вартості майна станом на час звернення з позовом до суду, а саме: 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі чого, та з урахуванням вищевикладеного, позивачу необхідно підтвердити документально заявлену в позові ціну позову станом на час подання позову до суду та в разі необхідності, доплатити судовий збір за позовні вимоги майнового характеру в розмірі, визначеному в п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", з урахуванням визначеної позивачем та підтвердженої документально ціни позову про визнання права власності та поділ майна, що є спільним майном подружжя, враховуючи вже частково сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1 610 грн. 40 коп. відповідно до квитанції № 0.0.,1 від 16.06.2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи, що дана позовна заява, подана позивачем ОСОБА_1 без додержання вимог, викладених в п.п. 3, 5, 8 ч. 3 ст. 175, ч. 4 ст. 177 ЦПК України, то відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України вона підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Окремо судом відзначається, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава - учасниця цієї Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити перетворення судового процесу у безладний рух. У зв`язку з наведеним залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо), не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 175, ч. 4 ст. 177, ч. 1 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України,-

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна та визнання права власності на майно,- залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Запропонувати позивачу в установлений строк виправити зазначені в мотивувальній частині ухвали недоліки позовної заяви, а також: доплатити судовий збір в розмірі, визначеному п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з урахуванням визначеної позивачем та підтвердженої документально ціни позову за заявленими позовними вимогами майнового характеру про поділ спільного майна та про визнання права власності на майно, за наступними реквізитами: Отримувач коштів: ГУК у Кіров.обл/Поділ.р-н/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37918230; Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.); Код банку отримувача (МФО): 899998; Рахунок отримувача: UA0011569; Код класифікації доходів бюджету: 22030101; Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Ленінський районний суд м. Кіровограда (назва суду, де розглядається справа), надавши оригінал квитанції про доплату судового збору.

В разу невиконання вказаних вимог позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова