Справа № 522/6909/21
Провадження № 2/522/826/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси:

у складі: головуючої судді Ковтун Ю.І.,

за участі секретаря Лахматової С.В.,

представника позивача - адвоката Марінкевич М.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому просив: визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності на 1/6 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , яке є матір`ю позивача. Після смерті спадкодавця, в строк встановлений законодавцем для прийняття спадщини спадкоємець першої черги ОСОБА_2 (син) звернувся до Чорноморської міської державної нотаріальної контори із заявою, з приводу чого, була відкрита спадкова справа № 62537837. В спадкову масу на час подання заяви про прийняття спадщини входила 1/3 частки квартири, що розташована в АДРЕСА_1 , та належала спадкодавцю на праві власності. Загалом, зазначена квартира перебувала у спільній частковій власності померлої ОСОБА_3 (1/3 частки); сина ОСОБА_2 (1/3 частки) та ОСОБА_1 (1/3 частки). Після спливу відповідного строку, свідоцтва про право на спадщину видані не були з причини неможливості визначити, чи є ОСОБА_1 спадкоємцем після померлої ОСОБА_3 у зв`язку із наявністю у реєстрі інформації про два його укладені шлюби з різними жінками, однією із яких і була спадкодавець.

Ухвалою судді Приморського районного суду міста Одеси Кузнецової В.В. від 20 квітня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 .

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільна справа за позовом ОСОБА_2 надійшла в провадження судді Ковтун Ю.І.

Ухвалою судді Приморського районного суду міста Одеси Ковтун Ю.І. від 29 листопада 2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_2 прийнято до провадження. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

21.02.2022 на адресу суду від третьої особи ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення, відповідно до яких зазначив, що дійсно, ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги за законом після матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, з матеріалів спадкової справи ОСОБА_3 вбачається, що на момент смерті, вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 . Тобто, відповідно до ст.1261 ЦК України, ОСОБА_1 також належить до спадкоємців першої черги за законом. ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 та подав до нотаріуса відповідну заяву. Тому, позов заявлено до неналежного відповідача. У задоволенні позову просить відмовити (а.с. 110 112).

Ухвалою суду від 28 вересня 2022 року клопотання представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Марінкевич М.М. про заміну відповідача, задоволено. Замінено у справі за позовом ОСОБА_2 первісного відповідача Одеську міську раду на ОСОБА_1 . (а.с. 139 140).

03.10.2022 на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що 28.07.2004 з порушенням ч.2 ст.107 ЖК України та ч.1 ст.5, ч.2 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», першим заступником начальника Управління житлово-комунального господарства Одеської міської ради Агуца С.В. видано розпорядження за №185363 про передачу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 70,1 кв.м, в приватну спільну часткову власність громадян ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , в рівних частках. Уповноваженим власником квартири визначено ОСОБА_1 . При цьому, станом на 28.07.2004, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не проживали в квартирі більше трьох років. На підставі розпорядження за №185363, органом приватизації оформлено свідоцтво про право власності на житло на вказаний склад сім`ї, яке зареєстроване у реєстровій книзі за №8-15811. КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» прийняло рішення про реєстрацію права власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на вказану квартиру. Зазначив, що у приватизації житла взяли участь ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , які не мали на це права, тому що втратили право на житло в зв`язку із зміною місця постійного проживання. Тобто, право власності на спірне майно набуто ОСОБА_3 незаконно, тому не належить до її спадщини (а.с. 153 156).

14.10.2022 на адресу суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якій просить: визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності на 1/6 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (а.с. 158 159).

21.02.2023 на адресу суду від представника позивача адвоката Марінкевич М.М. надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого зазначила, що вказані відповідачем у відзиві дані щодо виїзду його дружини та сина на постійне місце проживання в інші квартири в 2000 році є надуманими та не підтверджуються жодними доказами. Спадкодавиця ОСОБА_3 проживала в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 до травня 2014 року, оскільки 29.04.2014, ОСОБА_1 , користуючись тимчасовою відсутністю дружини, змінив замки на вхідних дверях та викинув усі речі дружини ОСОБА_3 на вулицю. З приводу зазначених обставин, позивач ОСОБА_2 , речі якого також перебували у квартирі та опинилися на вулиці подав до ДІМ Портофранківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області заяву про скоєння відповідачем правопорушення. Доводи відповідача, що з 2001 року він залишився одноособним наймачем квартири протирічать доказам, що надаються. Позивач та спадкодавиця отримали право власності на свої частки у квартирі, а отже, не можуть бути позбавлені права власності. Обставини, про які йдеться у відзиві відповідача, враховуючи наявне право власності спадкодавиці на свою частку на момент смерті, на переконання позивача, не доведені, ніяким чином не відносяться та не впливають на спірні правовідносини і не можуть бути підставою для відмови у позові. Зазначила, що єдиною підставою, що не дала змоги нотаріусу видати свідоцтво про право власності на спадкове майно, був не спір про право, а наявність у відповідача шлюбу з двома жінками одночасно,однією з яких була спадкодавиця (а.с. 185 187).

03.04.2023 до суду надійшли письмові заперечення відповідача, в яких зазначив, що ОСОБА_3 не проживала за адресою: АДРЕСА_1 з січня 2000 року. Також зазначив, що у ОСОБА_3 було тяжке психоневрологічне захворювання. Після смерті ОСОБА_3 він дізнався де вона проживала в будинку для пристарілих. Вказує, що ухилення особи (сина) від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в бездіяльності спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи (спадкоємця-сина) який знав про хворобу своєї мами але не вчинив необхідних дій. Згідно ст. 1224 ЦК України син ОСОБА_2 не має права на спадщину, тому що він не виконав обов`язки спадкоємця (а.с. 206 209).

Ухвалою суду від 17 травня 2023 року закрито підготовче засідання по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 125).

19.10.2023 до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення, в яких зазначив, що ні спадкодавець ОСОБА_3 , ні спадкоємець ОСОБА_2 не проживали за адресою: АДРЕСА_1 з 2004 року. Вони не виконували свій обов`язок відповідно вимог законодавства України (платити податок, оплата комунальних послуг, вода, електроенергія). Особа, яка не проживає більше року в квартирі без поважних причин автоматично позбавляється права на житло. Реєстрація місця проживання не дає права на отримання у власність квартири або її частки.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Марінкевич М.М. позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов не визнав та просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 , що видано 21.03.1969 міським ЗАГС м.Одеси батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є: батько ОСОБА_1 та мати ОСОБА_3 (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_3 , яке видано 13 квітня 2018 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис № 4025 (а.с. 8).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 28.07.2004, яке зареєстровано за № 8-15811 квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в рівних частках (а.с.12).

08.06.2018 ОСОБА_2 звернувся до Чорноморської міської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини за законом, яка залишилася після померлої мати - ОСОБА_3 (а.с. 26).

Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 2 від 08.06.2018 зазначено про те, що 10.10.2011 зареєстровано в реєстрі відомості про актовий запис про шлюб, номер актового запису 3156 дата складання 24.09.1967 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . 10.07.2013 внесено відомості щодо розірвання шлюбу на підставі рішення № 522/723/13-ц від 09.04.2013, видане Приморським районним судом м.Одеси (Запис № 1). 18.10.2017 інформацію щодо розірвання шлюбу змінено та видалено на підставі ухвали суду про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м.Одеси від 09.04.2013 № 522/723/13-ц від 10.11.2014, видана Приморським районним судом м.Одеси (Запис № 2) (а.с. 41 42).

28.09.2018 ОСОБА_1 звернувся до Чорноморської міської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини за законом, яка залишилася після померлої дружини - ОСОБА_3 (а.с. 43).

Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 0 від 04.10.2018 зазначено про те, що 25.12.2013 зареєстровано в реєстрі відомості про актовий запис про шлюб, номер актового запису 2038 дата складання 25.12.2013 між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а.с. 46 47).

Згідно з підтвердженням Приморського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 05.10.2018 № 6207/49-24 в архіві Приморського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану дійсно зберігається актовий запис про шлюб № 3156 від 24.09.1967 між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 та зберігається актовий запис про шлюб № 2038 від 25.12.2013 між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , у відповідному акті відсутня відмітка про розірвання шлюбу (а.с. 50).

Відповідно до повідомлення Чорноморської міської державної нотаріальної контори Одеської області № 1682/02-14 від 23.10.2018 на адресу ОСОБА_2 , ОСОБА_1 повідомлено про неможливість встановити чи є ОСОБА_1 спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відповідно і визначити коло спадкоємців та їх частку у спадщині після її смерті. Рекомендовано звернутися до суду з заявою про визнання права власності на частку квартири у порядку спадкування (а.с. 52).

Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до положень статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема, видають свідоцтва про право на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Відповідно до ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Згідно аб.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 р., у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти.

Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при розгляді справ про спадкування суди мають звертати увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

У постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19 зазначено, що: "відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку".

Як встановлено з матеріалів справи, нотаріусом мотивованої постанови про відмову ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про спадщину після смерті матері винесено не було. При цьому, повідомлення Чорноморської міської державної нотаріальної контори Одеської області № 1682/02-14 від 23.10.2018 не є вчиненням нотаріусом нотаріальної дії та носить лише рекомендаційний характер.

Натомість, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, лише якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Враховуючи те, що відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд дійшов висновку, що зазначені обставини є самостійною підставою для відмови у позові.

За приписами п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 27 грудня 2023 року.

Суддя Ю.І.Ковтун