Провадження №2/333/1224/23
Справа №333/539/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі :

головуючої - судді Варнавської Л.О.,

за участю секретаря судового засідання Майстро В.Г., Меркулової М.М.,

представника позивача адвоката Ієговській А.О.,

представника третьої особи адвоката Суліми С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 , Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

30.01.2023 року до суду звернувся ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ієговської А.О. із позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди. Зазначили в позові, що 14.06.2020 року близько 14 год. 12 хв. по вул. Траса в смт. Кушугум Запорізького р-ну відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль марки "AUDI A6", р. н. НОМЕР_1 (Литва), під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зіткнувся з автомобілем "ЗАЗ 110218", р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок даної ДТП, пасажир автомобіля марки "ЗАЗ 110218", ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження.

Позивач ОСОБА_1 є особою, якій внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоду здоров`ю. Так, Позивачу заподіяна: шкода, пов`язана з лікуванням та шкода пов`язана з тимчасовою втратою працездатності.

Шкоду було завдано внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки транспортного засобу, "AUDI A6", р. н. НОМЕР_1 , а тому відповідальність за заподіяну шкоду настала у володільця джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини.

Станом на дату настання ДТП 14.06.2020 року, відповідальність водія транспортного засобу "AUDI A6", р. н. НОМЕР_1 за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, не була застрахована.

14.06.2020 року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про таку подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000670 з кваліфікацією по ч. 1. ст. 286 КК України та розпочато досудове розслідування. В листопаді 2022 року за інформацією від слідчого СВ Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області досудове розслідування завершено не було.

Відповідно до вимог ст. 33, ст. 35 Закону №1961-IV представником за довіреністю Мелехом Д. О. 01.09.2020 року було подано "МТСБУ" повідомлення про ДТП та заяви на здійснення регламентної виплати з усіма необхідними документами: регламентна виплата понесених витрат на лікування; регламентна виплата пов`язана з тимчасовою втратою працездатності.

14.09.2020 року представником Позивача було подано Відповідачу заяву про долучення документів, а саме довідку про ДТП №369831.

19.09.2020 року Відповідач повідомив представника Позивача про те, що заяви з доданими до неї документами отримав та просив надати документ, складений уповноваженою особою (вирок суду, постанову про закриття кримінального провадження, тощо), що підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП, а також додаткові медичні та платіжні документи.

06.10.2020 року представником Позивача надіслано на поштову адресу Відповідача заяву про долучення документів до справи №70401, в якій останній просив долучити до матеріалів справи належним чином засвідчені копії необхідних медичних документів (копія заяви додається).

19.11.2020 року Відповідач повторно повідомив представника Позивача про те, що заяви з доданими до неї документами отримав та просив надати документ, складений уповноваженою особою (вирок суду, постанову про закриття кримінального провадження, тощо), що підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП, а також додаткові медичні та платіжні документи.

16.02.2022 року представником Позивача було надіслано на поштову адресу Відповідача заяву про долучення документів до справи №70401, які підтверджували заявлені вимоги у повному обсязі.

Проте, Відповідач станом на момент подання позовної заяви не здійснив регламентну виплату відшкодування заподіяної Позивачу шкоди.

Позивач, внаслідок отриманих травм в ДТП з 14.06.2020 до 16.07.2020 року знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП Запорізька обласна клінічна лікарня ЗОР. Відповідно до призначених медикаментів лікарем, за вищезазначений період стаціонарного лікування, Позивачем були понесені витрати на лікування в сумі 36259,14 грн.

Вважає дії Відповідача неправомірні, тому просить суд стягнути з відповідача відшкодування заподіяної Позивачу шкоди в сумі 36259,14 грн.

Також зазначив, що ОСОБА_1 , офіційно не працевлаштований та був тимчасово непрацездатний внаслідок ДТП спричинено шкоду, що пов`язана з тимчасовою втратою працездатності з 14.06.2020 до 16.07.2020 року - 33 дні х 157,43 (4723,00 х 1/30) = 5195,19 грн., що підтверджується довідками про тимчасову втрату працездатності ОСОБА_1 від 25.09.2020 року та 14.05.2021 року.

Також просить стягнути з Відповідача, в якості грошової компенсації за спричинену Позивачу шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності в сумі 5195,19 грн.

31.01.2023 року провадження по справі відкрито, постановлено розглядати справу у спрощеному провадженні.

10.03.2023 року до суду надійшов відзив Моторного (транспортного) страхового бюро України, в якому відповідач зазначив, що на момент настання ДТП транспортний засіб «Ауді» держномер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 не було забезпечено договором обов`язкового страхування. Транспортний засіб «ЗАЗ» держномер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 був забезпечений договором обов`язкового страхування АО2931742.

МТСБУ не є страховиком, тому у них немає обов`язку розслідувати страхові випадки. Вказує, що витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. розмір витрат на ліки, лікування, предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Позивачем не надано оплати накладної №238, не надано оплати накладної №РН-0242, не надано рахунок № НОМЕР_3 , не надано рахунок № НОМЕР_4 , не надано рахунок №СФ-0242. Багато чеків є нерозбірливими, внаслідок чого неможливо встановити причинний зв`язок з препаратами, що зазначені в чеках та ДТП.

11.04.2023 року надійшла відповідь на відзив від представника позивача адвоката Ієговської А.О., в якій зазначила, що відсутність вироку суду на дату подачі позовної заяви до суду відносно водія, який спричинив ДТП не звільняє Відповідача від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, відтак, відповідач незаконно зупинив виплату страхового відшкодування. У п. 1 протоколу Президії МТСБ України № 153 від 27 квітня 2006 року, згідно якого постанова суду про накладення адміністративного стягнення не може розглядатися страховиком як єдиний і обов`язковий доказ існування підстав для притягнення особи, відповідальність якої застрахована, до цивільно-правової відповідальності. Цей документ суду має оцінюватися страховиком на рівні з іншими документальними доказами. Відсутність такого документа не може свідчити і про відсутність страхового випадку. На підставі зазначеного страховик має право прийняти рішення щодо виплати страхового відшкодування без наявності рішення суду про притягнення до адміністративної відповідальності особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована.

МТСБУ було надано докази, що підтверджують факт завдання шкоди, а саме довідку про ДТП №369831, витяг з ЄРДР кримінального провадження №0000670 та медичні виписки Позивача. Позивачем та його представником було надані всі наявні платіжні та медичні документи. Розмір завданої шкоди було розраховано в межах страхового ліміту, який передбачений ст.. 24-25 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Таким чином, МТСБУ як гарант відшкодування шкоди (ст. 40 Закону №1961- IV) є зобов`язальним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом №1961-IV порядку.

14.04.2023 року надійшли заперечення Моторного (транспортного) страхового бюро України на відповідь на відзив, в яких зазначено, що позивач не врахував положень ст.. 1188 ЦК України та п.3 ст.36 Закону №1961-IV, отже відшкодування шкоди нанесене при взаємодії джерел підвищеної небезпеки відшкодовується виключно при наявності вини. На сьогодні по кримінальному провадженню №0000670 відбувається досудове розслідування, не встановлено вину кожного учасника ДТП. Тому шкода, завдана внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки відшкодовується виключно на загальних підставах за наявності вини. Відповідно до п. 32.1 ст.32 Закону №1961-IV МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Ухвалою суду від 17.04.2023 року до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог залучені ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТДВ «СК «КРЕДО».

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позов підтримала з підстав викладених в позові.

Відповідач в судове засідання не направив свого представника.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 адвокат Суліма С.Л. проти задоволення позову не заперечував.

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 , Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, заяв, клопотань не подавали.

Заслухавши представників позивача, третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з такого.

Судом встановлено, що 14.06.2020 року близько 11 год. 00 хв. в районі 303 км автодороги Харків-Сімферополь на території запорізького району Запорізької області відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль марки "AUDI A6", р. н. НОМЕР_1 (Литва), під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зіткнувся з автомобілем "ЗАЗ 110218", р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок даної ДТП, пасажир автомобіля марки "ЗАЗ 110218", ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження.

Вказані обставини підтверджуються витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0000670 від 14.06.2020 р. (а.с.10).

Судом витребувані копії матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000670 від 14.06.2020 р., з яких встановлено, що досудове розслідування по вказаній дорожньо-транспортній пригоді не завершено, підозра нікому не пред`явлена.

Представником ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_6 01.09.2020 року було подано "МТСБУ" повідомлення про ДТП та заяви на здійснення регламентної виплати з усіма необхідними документами: регламентна виплата понесених витрат на лікування; регламентна виплата пов`язана з тимчасовою втратою працездатності.

14.09.2020 року представником Позивача було подано Відповідачу заяву про долучення документів, а саме довідку про ДТП №369831.

Відповідач станом на день розгляду справи не здійснив регламентну виплату відшкодування заподіяної Позивачу шкоди.

З виписки із медичної карти стаціонарного хворого №8416 відділення травматології судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 14.06.2020 по 01.07.2020 р. ОСОБА_1 встановлений діагноз закритий перелом хірургічної шийки правої плечової кістки зі зміщенням. Закритий перелом ДМЕ лівої променевої кістки зі зміщенням. Наслідки перенесеної ЗЧМТ 19.04.2019 р., правосторонній геміпарез, садна голови та нижніх кінцівок. Гастродуоденіт не уточнений. Рубцева деформація пілоро-дуоденальної області. 17.06.2020 р. була проведена в/репозиція, МОС перелому шийки правої плечової кістки пластиною. 23.06.2020 р. В/репозиція, МОС перелому лівої променевої кістки пластиною. Зазначена терапія у відділенні травматології. (а.с.13-14).

З виписки із медичної карти стаціонарного хворого №9382 відділення реабілітації судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 02.07.2020 року по 16.07.2020 р. ОСОБА_1 встановлений діагноз: наслідки внутрічерепної травми. Наслідки важкої ЧМТ (забій головного мозку 04.19 р.). посттравматична енцелофалопатія, правобічний помірний геміпарез; помірний вестибулярний синдром. Закритий перелом хірургічної шийки правої плечової кістки зі зміщенням. Закритий перелом ДМЕ лівої променевої кістки зі зміщенням. Призначене лікування та рекомендації (а.с.14 зворот - 16).

Судом встановлено з копій квитанцій АТ «КБ «Приватбанк», що ОСОБА_1 була проведена оплата за товар:

- 17.06.2020 р. за рахунком №238 від 16.06.2020 р. на суму 9000 грн. (а.с.20 зворот);

- 22.06.2020 р. за рахунком-фактурою №СФ-0242 від 22.06.2020 р. на суму 2102 грн. (а.с. 21);

- 17.06.2020 р. за рахунком-фактурою № СФ-0222 від 15.06.2020 р. на суму 2368 грн. (а.с.21 зворот);

Всього на суму 13470 грн.

Дослідивши надані позивачем накладну №238 від 16.06.2020 р., рахунок-фактуру №СФ-0222 від 15.06.2020 р., видаткову накладну №РН-0242 від 22.06.2020 р., суд вважає, що вказані грошові кошти в сумі 13470 грн. сплачені позивачем як витрати на лікування, пов`язане з отриманим в ДТП тілесним ушкодженням у вигляді закритого перелому хірургічної шийки правої плечової кістки зі зміщенням, закритий перелом ДМЕ лівої променевої кістки зі зміщенням.

Суд не приймає в якості доказу понесених витрат на лікування копію квитанції АТ «КБ «Приватбанк» від 17.06.2020 р. на суму 9600 грн., оскільки в призначенні платежу зазначено, що він проводиться за рахунком №133 від 16.06.2020 р. (а.с.22), проте суду вказаний рахунок № НОМЕР_3 не наданий, а тому встановити, що сума 9600 грн. була сплачена для лікування отриманої в ДТП травми неможливо. Як вбачається з наданих медичних документів ОСОБА_1 під час звернення за медичною допомогою після ДТП діагностовані інші захворювання, які виникли раніше - наслідки внутрічерепної травми, наслідки важкої ЧМТ (забій головного мозку 04.19 р.). Тому у суду не має підстав вважати, що придбання медичних препаратів за квитанцією АТ «КБ «Приватбанк» від 17.06.2020 р. на суму 9600 грн. пов`язано з лікуванням закритого перелому хірургічної шийки правої плечової кістки зі зміщенням, закритий перелом ДМЕ лівої променевої кістки зі зміщенням.

Відповідачем надані копії фіскальних чеків аптечних установ (а.с.18-20), проте, якість ксерокопій не дозволяє прочитати найменування придбаних препаратів, дату придбання та вартість, тому суд не приймає їх в якості належного доказу.

Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто в силу презумпції завдавача шкоди відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, а позивач доводить інші обов`язкові складові цивільно-правової відповідальності, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправність поведінки, в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 , який був учасником ДТП, на час вчинення ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а відсутність встановленої рішенням суду його вини як водія автотранспортного засобу не звільняє останнього від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відповідно до положень статті 1187 ЦК України цивільно-правова відповідальність наступає і без вини водія, за винятком умов, передбачених частиною п`ятою цієї статті ЦК України.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до положень статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно підпункту "а" пункту 41.1 статті 41 вказаного Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

З огляду на викладене, суд врахувавши вищенаведені положення законодавства, дійшов висновку про те, що МТСБУ в силу вимог статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повинно відшкодування завдану ОСОБА_1 шкоду.

Так, дійсно шкода позивачу була спричинена внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки: автомобілів марки "AUDI A6", р. н. НОМЕР_1 (Литва), під керуванням водія Коршіа Отара та "ЗАЗ 110218", р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Вина у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди жодного з водіїв не встановлена рішенням суду. Але позивач пред`явив позов лише до МТСБУ, не пред`явив вимоги до іншого учасника ДТП ОСОБА_3 та страхової компанії ТДВ «СК «Кредо», в якій був застрахований автомобіль "ЗАЗ 110218", р.н. НОМЕР_2 .

Суд, керуючись принципом диспозитивності (ст..13 ЦПК України), розглядає спір в межах пред`явленого позову, тобто тільки до відповідача МТСБУ.

Відповідно до частини другої статті 1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Позивач має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх володільців джерел підвищеної небезпеки разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно з частиною першою статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

У пункті 8 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК України). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед інших із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК України, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

Суди мають розрізняти випадки, коли внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано самим володільцям цих джерел, від випадків, коли шкоди завдано іншим особам (наприклад, пасажирам, пішоходам). У цьому випадку особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина друга статті 1188 ЦК України). При цьому солідарний боржник, який відшкодував спільно завдану шкоду, має право вимагати з кожного з інших завдавачів шкоди частку виплаченого потерпілому відшкодування. Оскільки боржник, який виконав солідарне зобов`язання, має право зворотної вимоги, тобто стає кредитором за регресним зобов`язанням до інших боржників, розподіл відповідальності солідарних боржників один перед одним (визначення часток) за регресним зобов`язанням здійснюється на загальних підставах за правилами статті 1191 ЦК України, тобто у розмірі, що відповідає ступеню вини кожного з боржників.

Тому є підстави для стягнення з відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 понесених витрат на лікування в сумі 13470 грн., які підтверджені належними та допустимими доказами.

Позовні вимоги про стягнення шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності в сумі 5195,19 грн. задоволенню не підлягають, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 1195 ЦК фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Статтею ст. 25 Закону 1961-IV встановлено, що у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю; для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною; для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Позивач ОСОБА_1 23.11.1955 року є пенсіонером за віком, що також вказано у медичних виписках хворого. Доказів того, що позивач на час лікування працював та у зв`язку з отриманою травмою втратив працездатність і не отримав доходи, суду не надано.

Позивач при поданні позову був звільнений від сплати судового збору, тому він підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі, пропорційному до задоволеної частини вимог. Вимоги задоволенні на 32,5%, отже судовий збір, який підлягає стягненню складає 348,92 грн. (1073,60*32,5%)

Керуючись ст.ст. 12-18,76, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 , Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 відшкодування витрат, понесених із лікуванням в сумі 13470 грн., в решті позову відмовити.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь держави судовий збір в сумі 348,92 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя: Л.О. Варнавська