Справа № 444/104/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/811/1254/20 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретарка: Гай О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовківського районного суду Львівської області в складі судді Мікули В.Є. від 26 лютого 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 26 лютого 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_1 , не працює, ІПН НОМЕР_1 / на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" / , п/р № НОМЕР_2 в ПАТ "Універсал Банк", МФО 322001/ за кредитним договором №

BL 6158 від 10.07.2008 року заборгованість в загальній сумі 21125,07 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 26.02.2020р. (2453, 00 гривень за 100 доларів США) становить 518 197,97 (п`ятсот вісімнадцять тисяч сто дев`яносто сім гривень 97 коп.), з яких

18483,39 доларів США прострочена заборгованість по кредиту (в т.ч. прострочена

заборгованість по кредиту 331,30 доларів США), 2601,62 доларів США - відсотки, 40,06

доларів США підвищені відсотки. Стягнуто з ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_1 , непрацює, ІПН НОМЕР_1 / на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" / , п/р № НОМЕР_2 в ПАТ "Універсал Банк", МФО 322001/ судовий збір в сумі 3 654, 00 гривень.

Вказане рішення оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення та ухвалити нове законне та правосудне рішення, яким відмовити повністю позивачу ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №BL6158 від 10.07.2008р. та за договором поруки від 10.07.2008р. за відсутністю у позивача доказів та за пропуском позивачем строків позовної давності до поручителя.

Наголошує, що укладено було саме Генеральний договір від 10.07.2008р. №BL 6158, про надання кредитних коштів, Банк зобов`язався надати Позичальнику кредитні послуги у валюті що дорівнює 70 тис. доларів США, у порядку та умовах зазначених у цьому Договорі, тобто тільки зобов`язався, а не видав. Вказує, що в матеріалах справи відсутня належним чином завірена копія заяви ОСОБА_2 від 10.07.2008р. чи від 11.07.2008р. відповідно до вимог п.1.1.7 Генерального Договору від 10.07.2008р. №BL6158 про надання кредитних послуг, в якій мало бути зазначено бажану суму та вид кредитної послуги. Зазначає, що суд у своєму рішенні покликається на те, що Банк повністю виконав свої зобов`язання згідно вказаного кредитного Договору, натомість якими письмовими доказами це засвідчено, суд у своєму рішенні не повідомляє. Так само, не надано правової оцінки зміні відсоткової ставки за вказаним кредитом 15,25%, на 17,64% на 30,5% і т.д., про що поручителів Банк взагалі не повідомляв. Звертає увагу, що коли кредитні кошти в сумі 70 тис. дол. США були перераховані Позичальнику ОСОБА_2 ні позивачем Банком, ні матеріалами справи не доведено. Також зазначає, що суд не перевірив докази, якими позивач обґрунтовував свої надумані вимоги, не перевірив суд підставність нарахування саме такої заборгованості, яку банк навів у своєму розрахунку. Не врахував суд порушення позивачем строків, які банк пропустив заявляючи свої позовні вимоги. Вважає, що наданий банком розрахунок заборгованості не є вірним, такий розрахунок не відповідає умовам вказаного кредитного Договору, і це видно шляхом проведення власного розрахунку заборгованості, який мав би зробити сам суд. Також вказує, що позовні вимоги Банку є безпідставними, необґрунтованими, а відтак не могли підлягати задоволенню. Позовні вимоги Банку ґрунтуються на припущеннях, а наявність обставин, на котрі посилається позивач, не містить належних та допустимих доказів. Крім того, зазначає, що Банк не довів наявності відповідача заборгованості у вказаному розмірі. На вимогу суду щодо призначення бухгалтерсько-економічної експертизи позивач не надав суду доказів, оригіналів документів, які би свідчили отримання відповідачем ОСОБА_2 кредит у розмірі 70 тис. доларів США та про перерахування цих коштів на рахунок відповідача, не надано суду договору банківського рахунку фізичної особи, доказу відкриття в банку рахунку, який мав би бути вказаний у меморіальному валютному ордері, не надано взагалі меморіального валютного ордеру. Саме по собі підписання Генерального кредитного договору від 10.07.2008р. не підтверджує отримання ОСОБА_2 коштів по кредиту, також суду позивачем не надано доказу, який підтверджує отримання ОСОБА_2 коштів по кредиту, також суду позивачем не подано доказу, який би підтверджував, що саме відповідачем ОСОБА_2 проводив оплату по кредиту, а подана роздруківка розрахунку не відповідає вимогам Закону щодо її оформлення. Також звертає увагу, що в позивача вже з 2009 року виникло право як на звернення до суду, так і на звернення до суду, так і на звернення з повідомленням про дострокове погашення боргу. З позовом позивач звернувся до суду лише 30.03.2015р. З наведеного вбачається те, що позивач пропустив строк на звернення до суду з цим позовом. Окрім того, вказує, що банк пред`явивши вимогу до Позичальника- ОСОБА_2 та до поручителя ОСОБА_1 від 16.10.2014р. про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, банк відповідно до частини другої ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому зобов`язаний був пред`явити позов до поручителя ОСОБА_1 протягом шести місяців. Натомість Банк пред`явив вимогу, а не позов, з позовом Банк звернувся до суду після 30.03.2015р., що вказує на те, що банк пропустив строк на звернення з таким позовом до поручителів передбачений ч.4 ст. 559 ЦК України.

В судове засідання учасники справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

В суді апеляційної інстанції, відповідачкою ОСОБА_1 заявлено клопотання про витребування від позивача загальної виписки по рахунку ОСОБА_2 , витребування від позивача заяву ОСОБА_2 про надання йому кредитних коштів від 10-11.07.2008р., витребування від позивача платіжного документу, яким засвідчено видачу чи перерахування Банком ОСОБА_2 кредитних коштів на суму 70000 дол. США та призначення бухгалтерсько-економічної експертизи, однак у задоволенні вказаних клопотань колегія суддів вважала за необхідне відмовити, зважаючи на те, що відповідачка була повідомлена про розгляд справи в суді першої інстанції належним чином; отримувала повістки про виклик до суду, а тому, відповідачка не була позбавлена права заявити такі клопотання в суді першої інстанції та жодних поважних причин неподання таких клопотань в суді першої інстанції не надала. Суд же апеляційної інстанції вправі задовольнити такі клопотання лише у випадках коли такі безпідставно не було задоволено судом першої інстанції або у випадку коли заявленню таких перешкоджали об`єктивні причини, що не залежали від волі особи, яка такі заявляє, однак таких судом апеляційної інстанції не встановлено та не наведено таких і стороною відповідачки, зокрема, і в клопотаннях.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 10,60, 141, ч.2 ст. 197, ст. 264 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 543,553,554, 611, 612, 625, 629, 1049, 1050, ч.1 ст. 1054 ЦК України, ст. 129 Конституції України, п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України, постанову Верховного Суду України від 02.09.2015р. у справі №6-1077цс15, та задовольняючи позов, виходив з того, що 10.07.2008р. між ВАТ «Універсал Банк» правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № BL 6158 на загальну суму 70 000 доларів США з терміном повернення кредиту до 01.07.2021р. та сплатою за користування кредитним коштами 15,25 % річних. Позичальник зобов`язувався сплачувати кредит та відсотки за користування кредитом щомісячно згідно графіка погашення заборгованості по кредиту. У зв`язку із порушенням умов вказаного кредитного договору, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість. Суд встановив, що в подальшому, у період з 06.07.2009р. по 22.04.2013 р. між банком та позичальником укладено сім додаткових угод до кредитного договору, які змінювали розмір відсоткових ставок за користування кредитними коштами, з якими відповідач погодився, що стверджується підписом останнього в таких угодах. Крім цього, 10.07.2008р. в якості забезпечення виконання грошового зобов`язання, між банком та ОСОБА_1 укладено договір поруки, за умовами яких поручитель зобо`язується перед позивачем відповідати за невиконання боржником усіх зобов`язань, що виникають з кредитного договору в повному обсязі як існуючих, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідно до п. 1.2 договору поруки, поручитель підтвердив, що обізнаний зі сумою кредиту, строком виконання грошового зобов`язання боржником, розміром процентної ставки, зобов`язань боржника щодо сплати штрафних санкцій. В подальшому, у період з 06.07.2009р. по 22.04.2013р між банком та поручителем укладено чотири додаткових угод до Договору поруки. Суд встановив, що позивачем належно виконано умови кредитного договору та видано відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти обумовлені договором та крім цього, не заперечувалось стороною відповідача в процесі розгляду справи. Банк свої обов`язки перед позичальником виконав, вказані у договорах кредитні кошти були перераховані та видані відповідачу ОСОБА_2 . Також суд встановив, що відповідач ОСОБА_2 через деякий час після укладення договору кредиту став періодично порушувати графіки погашення кредиту. Внаслідок цього у нього утворилася заборгованість. Згідно наданого банком розрахунку заборгованість по кредитному договору № DL 6158 станом на 20.02.2015р. загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 21125,07 доларів США, з яких 18483,39 доларів США прострочена заборгованість по кредиту ( в т.ч. прострочена заборгованість по кредиту 331,30 доларів США), 2601,62 доларів США - відсотки, 40,06 доларів США підвищені відсотки. Таким чином, відповідач ОСОБА_2 порушив умови кредитного договору, зокрема, не здійснював своєчасного погашення заборгованості в установлені кредитним договором строки. Беручи до уваги, що відповідач ОСОБА_2 доказів належного виконання умов договору не надав, а також не надав доказів того, що невиконання зобов`язань за договором сталося не з його вини, суд не вбачав підстав для відмови в задоволенні позовних вимог. Враховуючи норми законодавства, суд прийшов до висновку, що внаслідок укладення договору поруки між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 , ПАТ «Універсал Банк» вправі звертатись до суду із вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому з відповідача ОСОБА_1 , вважав, що слід стягнути на користь позивача ПАТ «Універсал банк» заборгованість за кредитним договором № BL 6158 від 10.07.2008 року в сумі 21125,07 доларів США, з яких 18483,39 доларів США прострочена заборгованість по кредиту( в т.ч. прострочена заборгованість по кредиту 331,30 доларів США), 2601,62 доларів США - відсотки, 40,06 доларів США підвищені відсотки. Крім того, суд встановив, що 16.10.2014р. позивач скерував на адресу відповідача ОСОБА_1 вимогу сплатити прострочену заборгованість за кредитним договором, вказавши, що у випадку невиконання вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на 31 день з моменту отримання цієї вимоги. Відповідач отримала цю вимогу 30.10.2014р., що стверджується наданими суду копіями рекомендованих повідомлень про вручення. Станом на 01.12.2014р. (граничний строк виконання) вимога не виконана, термін повернення кредиту визнається таким, що настав достроково. Договором поруки не визначено строк, після спливу якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за кредитним договором. Суд зазначив, що при вирішенні таких спорів суд має брати до уваги, що згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то в разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором, строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися із моменту порушення позичальником строку виконання зобовязання згідно з такими умовами чи у звязку із застосуванням банком права на вимогу про повернення кредиту достроково порушення встановленого банком строку дострокового повернення позичальником кредиту. Предявивши вимогу про дострокове повернення кредиту і сплати відсотків за користування ним кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й має право пред`явити позов до поручителя, починаючи від дати порушення позичальником установленого банком строку для дострокового повернення кредиту. Цей строк позивачем дотримано. Отже, вимоги до поручителя є підставними. Суд врахував, що позивач при поданні до суду позовної заяви майнового характеру сплатив 3 654,00 грн. судового збору, що вбачається з платіжного доручення в матеріалах справи. Так, як позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі, суд прийшов до висновку, що із відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3 654,00 грн., який був сплачений позивачем при зверненні в суд із позовом до відповідача. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд зробив висновок, що позов підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції немає. Висновки суду вцілому відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

02.04.2015 ПАТ «Універсал Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №11-1/362к-05/1 від 19.04.2012р. у розмірі 21 125, 07 (двадцять одна тисяча сто двадцять п`ять, 07 доларів США).

В обґрунтування позовних вимог покликалися на те, що 10.07.2008р. між ВАТ

«Універсал Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № BL 6158 від 10.07.2008 року

на загальну суму 70 000 доларів США з терміном повернення кредиту до 01.07.2026р. та

сплатою за користування кредитними коштами 15,25 % річних. Кредит надано боржнику на

споживчі потреби. В подальшому, між банком та позичальником у період з 06.07.2009р. по

22.04.2013р. укладено сім додаткових угод до кредитного договору. В якості забезпечення

виконання грошового зобов`язання 10.07.2008р. між банком та ОСОБА_1

укладено договір поруки, за умовами яких поручитель зобов`язується перед позивачем

відповідати за невиконання боржником усіх зобов`язань, що виникають з кредитного

договору в повному обсязі як існуючих, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором та видав

боржнику обумовлену суму коштів на засадах платності та поворотності, однак останній не

виконує свого обов`язку щодо повернення кредитних коштів. Станом на 20.02.2015р.

загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 21125,07 доларів США, з

яких 18483,39 доларів США прострочена заборгованість по кредиту (в т.ч. прострочена

заборгованість по кредиту 331,30 доларів США), 2601,62 доларів США - відсотки, 40,06

доларів США підвищені відсотки. Дану суму просив стягнути з відповідачів в примусовому

порядку. ПАТ «Універсал Банк» повністю виконало свої зобов`язання згідно кредитного

договору. Відповідач не виконав своїх зобов`язань по кредитному договору, не здійснивши

повної та своєчасної оплати по кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, в

результаті чого в нього утворилася заборгованість на загальну суму 21125,07 доларів США.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 16 серпня 2022 року залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», як правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до участі у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як вбачається з матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано, 10.07.2008 року між ВАТ «Універсал Банк правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № ВL 6158 з терміном повернення кредиту до 01.07.2021р. та сплатою за користування кредитним коштами 15,25 % річних. За таким договором позичальник, також, зобов`язувався сплачувати кредит та відсотки за користування кредитом щомісячно згідно графіка погашення заборгованості по кредиту. Також, відповідно до умов цього договору Банк зобов`язувався надавати Позичальнику кредитні послуги у валютах, визначених у договорі, в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 70 000,00 доларів США.

10.07.2008 року ПАТ «Універсал Банк та ОСОБА_2 уклали Додаткову угоду № BL6158-K до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL 6158 ( Індивідуальна угода) відповідно до якої Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 70 000,00 доларів США, а Позичальник зобов`язався повернути отриманий кредит в повному обсязі на умовах, визначених даною Індивідуальною угодою та сплатити проценти за користування кредитом.

П.2.2 цієї Індивідуальної угоди встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені Графіком погашення кредиту згідно Додатку №1.

П.3 цієї індивідуальної угоди передбачає, що за використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування встановлюється процентна ставка в розмірі 15,25% річних.

За користування кредитними коштами понад строк (або поза терміни погашення за Графіком погашення кредиту) процента ставка встановлюється у розмірі 30,5%.

Крім цього, між ВАТ «Універсал Банк правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 у відповідності до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL 6158/ від 10.07.2008 року було укладено наступні Додаткові угоди:

1) Додаткова угода №1 від 06 липня 2009 року;

2) Додаткова угода №2 від 06 липня 2009 року;

3) Додаткова угода №3 від 27 січня 2011 року;

4) Додаткова угода №4 від 27 січня 2011 року;

5) Додаткова угода № 5 від 23 листопада 2011 року;

6) Додаткова угода №6 від 23 листопада 2011 року;

7) Додаткова угода №7 від 22 квітня 2013 року.

Окрім цього, 10 липня 2010 року ВАТ «Універсал Банк правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 уклали Договір поруки № ВL 6158/2 відповідно до умов якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за невиконання усіх зобов`язань за невиконання ОСОБА_2 усіх його зобов`язань перед кредитором, що виникли з Додаткової угоди № ВL6158/ ВL6158-К до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL6158 від 10.07.2008 року.

Відповідно до п. 1.2 договору поруки, поручитель підтвердив, що обізнаний зі сумою кредиту, строком виконання грошового зобовязання боржником, розміром процентної ставки, зобовязань боржника щодо сплати штрафних санкцій.

Між Банком та Поручителем було укладено Додаткові угоди до Договору поруки, відповідно до яких сторони враховуючи внесені зміни до умов Основного договору, укладеного між Кредитором та ОСОБА_2 , погодили внести відповідні зміни до Договору поруки, а саме:

1.Додаткова угода №1 до Договору поруки від 06 липня 2009 року;

2.Додаткова угода №2 до Договору поруки від 27 січня 2011 року;

3.Додаткова угода №3 до Договору поруки від 23 листопада 2011 року;

4.Додаткова угода №4 до Договору поруки від 22 квітня 2013 року.

Судом, також, встановлено, що Банк свої обов`язки перед позичальником виконав, вказані у договорах кредитні кошти були перераховані та видані відповідачу ОСОБА_2 вказане підтверджується заявою про видачу готівки № 016В15 від 11.07.2008 року та здійснення операції, за якою ПАТ «УніверсалБанк» видав, а ОСОБА_2 (зазначений отримувач) отримав 68 950,00 доларів США, що еквівалентно 333 835,22 грн., що підтверджується підписом отримувача та підписом працівника банку із проставленням печатки відділення та каси №1, що спростовує доводи апеляційної скарги про неотримання позичальником грошових коштів у кредит (Т.1 а.с. 57). Вказане, також, встановлено в рішенні Жовківського районного суду Львівської області від 26 лютого 2020 року суду у справі № 444/764/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, яке набрало законної сили.

Також, судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 через деякий час після укладення договору кредиту став періодично порушувати графіки погашення кредиту. Внаслідок цього у нього утворилася заборгованість.

З матеріалів справи, також, вбачається, що 16.10.2014р. позивач скерував на адресу відповідача ОСОБА_1 вимогу сплатити прострочену заборгованість за кредитним договором, вказавши, що у випадку невиконання вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на 31 день з моменту отримання цієї вимоги. Відповідач отримала цю вимогу 30.10.2014р., що стверджується наданими суду копіями рекомендованих повідомлень про вручення (Т.1 а.с. 65-71). Станом на 01.12.2014р. (граничний строк виконання) вимога не виконана, термін повернення кредиту визнається таким, що настав достроково.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованість по кредитному договору № ВL6158 станом на 20.02.2015р. загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 21125,07 доларів США, з яких 18483,39 доларів США прострочена заборгованість по кредиту( в т.ч. прострочена заборгованість по кредиту 331,30 доларів США), 2601,62 доларів США відсотки, 40,06 доларів США підвищені відсотки.

Згідно статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Що стосується строку позовної давності, то такий позивачем не пропущена зважаючи на те, що вимоги про дострокове погашення заборгованості були надіслані боржнику та поручительці 16.10.2014 року та отримані 28 та 30.10.2014 року, після отримання таких було погашено лише частину заборгованості, тобто остання оплата за договором була здійснена 30.10.2014 року і відповідно 28.11.2014 року настав термін повернення кредиту достроково у повному обсязі, а з позовом до суду банк звернувся в квітні 2015 року, тобто в межах строку позовної давності.

Окрім цього, порука переукладалася та не припинилася, про що йшлося вище у зв`язку із укладенням додаткових договорів до основного кредитного договору, а також 6 місяців з часу настання виконання основного зобов`язання додатково не минули до часу звернення Банку до суду.

Що стосується доводів апеляційної скарги про невірний розрахунок банку, то вказаного розрахунку відповідачкою не спростовано, свого розрахунку не надано, обґрунтованих доводів про невідповідність здійсненого позивачем розрахунку, з відповідним математичним підтвердженням, не надано, клопотань про витребування доказів у встановленому законом порядку не заявлено.

Зважаючи на те, що кредитний договір та договір поруки є чинними, те, що позичальник не виконав свої зобов`язання у в`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором, судом першої інстанції правильно встановлено, що внаслідок укладення договору поруки між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 , ПАТ «Універсал Банк» вправі звертатись до суду із вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому правильно вважав, що з відповідачки ОСОБА_1 слід стягнути на користь позивача ПАТ «Універсал банк» заборгованість за кредитним договором № BL 6158 від 10.07.2008 року в сумі 21125,07 доларів США, з яких 18483,39 доларів США прострочена заборгованість по кредиту( в т.ч. прострочена заборгованість по кредиту 331,30 доларів США) , 2601,62 доларів США - відсотки, 40,06 доларів США підвищені відсотки.

Крім цього, рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 26 лютого 2020 року суду у справі № 444/764/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" за кредитним договором №BL 6158 від 10.07.2008 року заборгованість в загальній сумі 21125,07 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 26.02.2020р.( 2453, 00 гривень за 100 доларів США) становить 518 197,97 (п"ятсот вісімнадцять тисяч сто дев"яносто сім гривень 97 коп.), з яких

18483,39 доларів США прострочена заборгованість по кредиту( в т.ч. прострочена

заборгованість по кредиту 331,30 доларів США), 2601,62 доларів США - відсотки, 40,06 доларів США підвищені відсотки. Вказаним рішенням також, встановлено дійсність кредитного договору, розмір заборгованості, про які йшлося вище.

Зважаючи на вказане, доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними, а саму скаргу слід відхилити, рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 26 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 21 лютого 2023 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра