Дата документу 08.02.2023 Справа № 335/6245/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/6245/22 Головуючий у 1 інстанції Калюжна В.В.
Провадження № 22-ц/807/409/23 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кухаря С.В.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бахматська Тетяна Михайлівна, про визнання заповіту недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бахматська Т.М., про визнання заповіту недійсним.

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з клопотання про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на все майно (рухоме, нерухоме, грошові кошти, які знаходяться в банківських установах) ОСОБА_5 , 1939 року народження; заборони відповідачу по справі ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії відносно відчуження майна (будинку), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони будь-якій особі користуватися квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2022 клопотання позивачів про забезпечення позову у цій справі залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій просять оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти постанову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Згідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що з поданого клопотання про забезпечення позову не встановлено достатніх даних і обставин, а заявниками не наведено належного обґрунтування того, що невжиття заходів забезпечення позову обраним позивачами способом може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та яким чином може вплинути на його виконання у даній справі, у якій предметом розгляду є вимоги про визнання недійсним заповіту, складеного ОСОБА_5 , а належність будь-якого майна певній особі не є предметом доказування в межах заявлених позовних вимог. Заявниками не наведено обгрунтованих підстав для висновку про вчинення будь-якими особами дій, які б спонукали до застосування заходів забезпечення позову саме обраним способом, і які б свідчили про ефективність їх застосування у даній справі, наявності зв`язку між заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, в тому числі, спроможності заходів, які заявники просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бахматська Тетяна Михайлівна, про визнання заповіту недійсним.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції вірно керувався вимогами частини другої статті 149 ЦПК України, про те, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із позовною вимогою майбутнього позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що заява про забезпечення позову належним чином не обґрунтована в частині того, що саме такий вид забезпечення позову необхідно застосувати і він буде співмірним із заявленими позивачем вимогами та невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду або зробити неможливим його виконання у разі не забезпечення позову саме у запропонований спосіб.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки позивачами не зазначено, а судом не встановлено обставин, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги, про те, що судом першої інстанції не повно з`ясовано обставини справи, а п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України прямо передбачено такий вид забезпечення позову про який просить заявник, не приймаються колегією суддів, з огляду на таке.

Відповідно до положень ст.ст. 149, 150 ЦПК забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Види забезпечення позову мають бути сумірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання на те, що процесуальним законодавством передбачений певний вид забезпечення позову, без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заявляючи про необхідність застосування заходів забезпечення позову, апелянти належним чином не обґрунтували, не довели це, а заявлені у клопотанні вимоги щодо забезпечення позову взагалі не є співмірними позовним вимогам.

Позивачі просять суд заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії відносно відчуження майна (будинку), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Задоволення такої вимоги не може бути реалізовано, з огляду на те, що за оскаржуваним заповітом, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , спадкується відповідачем. Однак, право власності на вказану квартиру не оформлено належним чином відповідачем, як раз через те, що Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя розглядається справа про визнання цього заповіту недійсним, і відповідно за об`єктивних обставин відповідач не може отримати свідоцтво про право на спадщину і здійснити перереєстрацію майна на себе, тому що її право на спадок наразі оскаржується.

Тому вимога про заборону вчиняти відповідачу дії щодо відчуження спадкового майна не має за собою підстав, оскільки до винесення справедливого рішення суду, відповідач не провела реєстрацію за собою жодних майнових прав на квартиру.

Позивачі просять суд винести заборону будь-якій особі на користування квартирою, що є предметом оскаржуваного заповіту, до набрання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по справі №335/6245/22 законної сили.

Виходячи зі змісту позовних вимог, які полягають у визнанні заповіту недійсним та приписів законодавства і правових позицій Верховного Суду України щодо того, що заходи забезпечення позову застосовуються тоді, коли існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, встановлення заборони користування вказаною квартирою жодним чином не впливає на превенцію такої загрози.

Крім того, позивачами не доведено обставин, які б свідчили, що майно може бути знищено або пошкоджено, або вже нищиться.

Матеріали справи не містять жодних доказів, якими б можна було довести факт існування загрози цілісності майна, і доцільність застосування заборони користування майном.

Додані до клопотання про забезпечення позову талон-повідомлення єдиного обліку №38025 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, копію заяви про вчинення кримінального правопорушення від 10.11.2022 р., не доводять, що майну загрожує небезпека.

Крім того, за змістом заяви про кримінальне правопорушення від 10.11.2022 р. з яким до поліції звернувся скаржник, не містить відомостей про те, що наразі спадкове майно за оскаржуваним заповітом псується, нищиться, тощо.

Скаржниками не доведено, що відповідач має намір нищити чи псувати майно, або що вона вже це зробила, чи робить.

Разом з тим, висуваючи вимогу про застосування заборони невизначеному колу осіб користуватися квартирою, апелянти виходять за межі співмірності та ефективності заходів забезпечення позову і позовних вимог.

Вимоги заяви про накладення арешту на все майно (на рухоме, нерухоме та на грошові кошти, які знаходяться в банківських установах) ОСОБА_5 доти, поки рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по справі №335/6245/22 не буде переглянуто судом касаційної інстанції.

Висуваючи таку вимогу, позивачі унеможливлюють її задоволення, оскілки ця вимога суперечить процесуальному законодавству.

Відповідно до ч.ч. 7, 9, 10 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Таким чином ухвалення рішення про накладення арешту на період «поки рішення суду не буде переглянуто судом касаційної інстанції» виходить за межі порядку, передбаченого ст. 158 ЦПК України, бо законодавством прямо передбачене скасування заходів забезпечення позову у випадках набрання законної сили рішенням суду.

Крім того, позивачі вимагають накладення арешту на все майно, як рухоме так і не рухоме, на всі речі та кошти ОСОБА_5 (заповідача).

Така вимога є неспівмірною з заявленими позовними вимогами, оскільки спір виник щодо дійсності заповіту, предметом якого виступає лише частина майна, а саме квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Тому в якості забезпечення позову накладення арешту на все майно є невиправданим.

Разом з тим позивачі не надали суду навіть переліку речей, на які за їх вимогою, має бути накладено арешт.

Таким чином, позивачами подано клопотання про забезпечення позову, у якому не було наведено достатньої аргументації щодо застосування кожного з видів забезпечення, вимоги щодо застосування забезпечення позову суперечать процесуальному законодавству, не містять конкретики, об`єктивних даних. Припущення позивачів щодо можливого невиконання рішення суду або утруднення його виконання з боку відповідача є необґрунтованим, безпідставним, не доведеним доказами.

Скаржниками не доведено факту існування загрози цілісності майна. Вимоги позивачів за клопотанням про забезпечення позову виходять за межі відносної тотожності та співвідносності заявленим позовним вимогам, предмету спору.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 268, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2022 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 15 лютого 2023 року.

Головуючий

Судді: