Номер провадження: 22-ц/813/2792/23
Справа № 496/1750/21
Головуючий у першій інстанції Буран В. М.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Сегеди С.М.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою адвоката Пудлінської Лариси Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 12 січня 2022 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи - Авангардівська селищна рада Одеського району Одеської області, про позбавлення батьківських прав, зміну прізвища дитини та стягнення аліментів на утримання дочки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , за участі третьої особи - Авангардівська селищна рада Одеського району Одеської області, про позбавлення батьківських прав, зміну прізвища дитини та стягнення аліментів на утримання дочки. У позові зазначила, що вони з відповідачем мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження. Батько, ОСОБА_2 , не спілкується з донькою, не відвідує її та зовсім не цікавиться життям. Крім того, не допомагає матеріально, не займається вихованням, навчанням дитини, не виплачує аліменти. Враховуючи вищевикладене позивачка звернулась до суду для вирішення питання щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини та просить змінити прізвище їхньої спільної доньки з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », та просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (а.с. 1-5).

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 12 січня 2022 року позовні вимоги задоволено частково. Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно його доньки - ОСОБА_3 , стягнуто з відповідача судовий збір на користь держави у розмірі 908 грн (а.с. 45-48).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, адвокат Пудлінська Лариса Іванівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати у частині відмови у задоволенні позовних вимог, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення ухвалено із порушенням норм матеріального права, що у свою чергу, призвело до хибних висновків суду. Оскільки, апелянт вказує, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог у частині стягнення аліментів, судом першої інстанції зазначалося, що із матеріалів справи вбачається існування заочного рішення Біляївського районного суду Одеської області, згідно з яким стягнуто з ОСОБА_2 аліменти, тому позивачка має право на звернення до суду із позовними вимоги про збільшення розміру аліментів, а не їх призначення. Проте апелянтка наголошує на тому, що позовні вимоги стосуються саме зміни розміру аліментів, а не первинного призначення аліментів, оскільки вищезазначеним заочним рішенням суду першої інстанції, призначено стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , у розмірі 1/4 частини усіх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак це суперечить нормам діючого законодавства, так як мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину становить 1/4 частини усіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, у частині відмовлення в задоволенні позовної вимоги щодо зміни прізвища дитини з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » суд зазначає, що підставою для відмовлення у задоволенні даної позовної вимоги є те, що це питання вирішується органами ВДРАЦС на підставі рішення суду, тоді як апелянтка й звернулася до суду аби в подальшому, на підставі відповідного рішення суду, звернутися до уповноважених органів, задля зміни прізвища (а.с. 86-91).

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 лютого 2022 року відкрито апеляційне провадження (головуючий суддя - Гірняк Л.А.) (а.с. 93) та ухвалою від 08 листопада 2022 року справу призначено до розгляду (а.с. 97).

21 лютого 2023 року рішенням Вищої ради правосуддя №126/0/15-23 ОСОБА_6 звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 16 березня 2023 року, цивільну справу було розподілено на колегію суддів: головуючого суддю - Приходько Л.А., суддів Сегеду С.М., Комлеву О.С. (а.с. 104).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10 травня 2023 року справу призначено до розгляду (головуючий суддя - Приходько Л.А.) (а.с. 108).

На підставі рішення Вищої ради правосуддя №567/0/15-23 від 30.05.2023 року (зі змінами відповідно до рішення №572/0/15-23 від 31 травня 2023 року), з урахуванням п. 3.9. Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затверджених рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28.12.2018 року, достроково закінчено відрядження суддів Херсонського апеляційного суду до Одеського апеляційного суду.

У зв`язку з цим, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 15 червня 2023 року справу розподілено на колегію суддів під головуванням судді Дришлюка А.І. (а.с. 110-110 зворот).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27 червня 2023 року (у складі колегії суддів: головуючого - судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Сегеди С.М.) справу прийнято до провадження та призначено до розгляду (а.с. 113-115).

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 10, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

У судове засідання 09 листопада 2023 року учасники справи не з`явилися, про дату,час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції до суду не подавали.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга частково підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що обставини справи свідчать про байдуже ставлення відповідача до виховання своєї дитини, так як жодного з обов`язків, які передбачені національним та міжнародним законодавством, а також моральним сімейним цінностям, відповідач не виконує, зухвало нехтує та проявляє батьківську бездіяльність. З огляду на це, суд першої інстанції вважав за необхідне задовольнити позов у частині позбавлення відповідача батьківських прав. У частині вимог про стягнення аліментів суд першої інстанції вирішив відмовити у повному обсязі, у зв`язку з тим, що вимоги щодо стягнення аліментів вже були предметом судового розгляду та заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області у справі №496/2097/16-ц від 14 вересня 2016 року стягнено аліменти з відповідача. Тому, суд першої інстанції роз`яснив позивачці її право на звернення до суду із позовом в порядку ст. 192 СК України (про зміну розміру аліментів). У частині позовних вимог щодо зміни прізвища дитини суд першої інстанції також відмовив з підстав того, що зміна прізвища здійснюється органами ВДРАЦС на підставі рішення суду (а.с. 75-76).

Апеляційний суд, частково задовольняючи апеляційну скаргу, вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Так, оскаржуване рішення переглядається апеляційним судом лише в частині позовних вимог щодо стягнення аліментів та зміни прізвища дитини.

Щодо стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до положень статтей 180 та 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 14 вересня 2016 року у цивільній справі №496/2097/16-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вирішено стягнути аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 21 червня 2016 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9-9 зворот).

Як вже зазначалося вище, беручи до уваги вказане заочне рішення, суд першої інстанції вважав, що позивач повторно звернулася із тими самими вимогами до суду, а тому відмовив у задоволенні цих вимог та роз`яснив позивачу право на звернення із позовом про збільшення розміру аліментів (а.с. 76). Разом з тим, зі змісту позову вбачається, що позивач, посилаючись на те, що ч. 2 ст. 182 СК України визначено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, просила суд змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів (а.с. 3), однак без посилання на ст. 192 СК України та без зазначення у прохальній частині про зміну розміру аліментів (а.с. 5).

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права або охоронюваного законом інтересу. Від підстав позову потрібно відрізняти правові підстави позову (правове обґрунтування позову) - правову кваліфікацію обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові, оскільки суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно здійснити правову кваліфікацію спірних правовідносин (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц).

Таким чином, у випадку помилкового посилання позивача не на ту норму закону, суд, встановивши підстави позову, застосовує норму закону, яка регулює правовідносини сторін, незалежно від згоди на це позивача чи відповідача. Вказаного при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не врахував, а тому дійшов помилкових висновків щодо відмови у задоволенні вимоги про зміну розміру аліментів, з огляду на що рішення в цій частині підлягає скасуванню.

На момент ухвалення заочного рішення у справі №496/2097/16-ц (14 вересня 2016 року) статтею 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину було встановлено на рівні не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року №25 були внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та викладено вказано норму в новій редакції, визначивши мінімальний розмір аліментів на одну дитину не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що визначений заочним рішенням розмір аліментів є меншим, ніж мінімальний гарантований, апеляційний суд вважає, що вимоги позивача щодо зміни розміру аліментів до 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підлягають задоволенню.

Щодо зміни прізвища дитини.

Право визначення прізвища дитини відноситься до особистих немайнових прав батьків.

Згідно зі ст. 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

При цьому, особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання (п. 1 ч. 1 ст. 166 СК України).

Відповідно до пункту 2.14 розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання підставою для внесення відповідних відміток в актові записи цивільного стану, у тому числі про анулювання та поновлення, є рішення суду про усиновлення (удочеріння), про позбавлення або поновлення батьківських прав, про розірвання шлюбу, визнання шлюбу недійсним, поновлення шлюбу після його розірвання у випадку, передбаченому статтею 118 Сімейного кодексу України, анулювання актових записів цивільного стану, у яких зазначено про необхідність проставлення відмітки у відповідному актовому записі цивільного стану, визнання розірвання шлюбу фіктивним.

Враховуючи, що оскаржуваним рішенням відповідача було позбавлено батьківських прав щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в цій частині рішення не оскаржується, а отже відповідач втратив особисті немайнові права на дитину, зокрема, щодо визначення прізвища дитини, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки у зв`язку із позбавленням батьківських прав відповідача, його згода на зміну прізвища дитини не потрібна. Тобто, позивач може самостійно звернутися до органів ДРАЦС для зміни прізвища дитини. З огляду на викладене, апеляційний суд вважає за потрібне оскаржуване рішення доповнити в частині мотивування.

Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції частково не відповідають обставинами справи, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України, скасовує оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні вимог про зміну розміру аліментів, ухвалюючи нове, та доповнює рішення суду першої інстанції в частині мотивування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Пудлінської Лариси Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 12 січня 2022 року в частині відмови у зміні розміру аліментів - скасувати та ухвалити нове.

Змінити (збільшити) розмір стягуваних за заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 14 вересня 2016 року в цивільній справі №496/2097/16-ц з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів з 1/4 частини усіх видів заробітку доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В частині відмови у задоволенні вимоги про зміну прізвища дитини - доповнити в частині мотивування.

В іншій частині рішення - залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

С.М. Сегеда