Справа № 752/8448/21
Провадження № 2/752/1095/23
У Х В А Л А

іменем України

24.01.2023 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Солодовник Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, Київської міської прокуратури та Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, суддів Печерського районного суду м. Києва Горкавої Вікторії Юріївни, Медушевської Анни Олександрівни, судді Апеляційного суду м. Києва БартащукЛюдмили Вікторівни, третя особа - Державна казначейська служба України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

у жовтні 2020 році позивач ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів матеріальну та моральну шкоду у загальному розмірі 8 000 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 29.08.2012 сталася дорожньо-транспортна пригоди за участю, в результаті якої належний позивачу транспортний засіб марки «Хонда» державний номер НОМЕР_1 зазнав механічних пошкоджень. Позивач зазначає, що працівники Печерського ВДАІ м. Києві, які прибули на місце дорожньо-транспортної пригоди, обманом та шахрайським шляхом приховали особу, вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, підробили схему дорожньо-транспортної пригоди та склали сфальсифікований протокол про адміністративне правопорушення.

За фактом протиправних дій працівників поліції позивач звернувся до органів досудового розслідування та за його заявою було зареєстровано кримінальне провадження № 0000860 від 23.07.2015 року.

Позивач вказує, що встановлені кримінальні правопорушення умисно заблоковані слідчими та прокурорами прокуратури м. Києва, використовуючи службові підробки, перевищуючи та зловживаючи службовими повноваженнями, надавали суду неправдиві відомості та не виконували судові рішення. За вказаними фактами зареєстровано кримінальне провадження № 0000232 від 02.04.2019 року, яке блокується вже відповідальними посадовими особами Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві.

Після закриття кримінальних проваджень слідчими прокуратури м. Києві, матеріали досудового розслідування № 0000860 від 23.07.2015 року передано до Національної поліції України.

Позивач зазначає, що його як потерпілого повністю усунуто від досудового розслідування, потерпілому не надаються витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань, умисно порушуються вимоги Кримінального процесуального кодексу України. Будь-які розумні строки досудового розслідування у кримінальних провадженнях № 0000860 від 23.07.2015 року та № 0000232 від 02.04.2019 року вийшли, а матеріали кримінальних проваджень, в яких доведено кримінальні правопорушення, умисно не передаються правоохоронними органами до суду.

Позивач вказує, що матеріальна шкода, завдана умисними діями відповідачів, становить 3 417 000 грн.

Також, кримінальним правопорушенням позивачу завдано моральну шкоду, що виразилась у неможливості продовження нормального життя, порушенні стосунків з близькими людьми. Позивач вказує, що внаслідок шахрайських дій відповідачів у позивача зруйнована нервова система та завдано шкоди здоров?ю позивача. Моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 4 340 000 грн.

Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 02.11.2020 направлено до Київського апеляційного суду для визначення підсудності (т. 1 а.с. 90-91).

Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 22.03.2021 визначено підсудність цивільної справи Голосіївському районному суду м. Києва (т. 1 а.с. 97).

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 06.04.2021позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків (т. 1 а.с. 104-105).

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 31.05.2021 позовну заяву повернуто позивачу (т. 1 а.с. 129-130).

Постановою Київського апеляційного суду від 30.08.2021 скасовано ухвалу судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 31.05.2021, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (т. 1 а.с. 162-163).

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 19.09.2021 позовну заяву залишено без руху (а.с. 173-174).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.09.2021 відведено суддю Хоменко В.С. від розгляду цивільної справи (т. 1 а.с. 179-181).

Ухвало судді Голосіївського районного суду м. Києва Слободянюк А.В. від 20.09.2021 позовну заяву залишено без руху (т. 1 а.с. 186-187).

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Слободянюк А.В. від 27.09.2021 позовну заяву повернуто позивачу (т. 1 а.с. 223-224).

Постановою Київського апеляційного суду від 10.06.2022 скасовано ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 27.09.2021, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (т. 2 а.с. 102-103).

У червні 2022 позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути солідарно з відповідачів матеріальну та моральну шкоду у загальному розмірі 12 000 000 грн. (т. 2 а.с. 110-122).

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04.07.2022 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (т. 2 а.с. 133).

15.09.2022 позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути солідарно з відповідачів матеріальну та моральну шкоду у загальному розмірі 13 000 000 грн. (т. 3 а.с. 131-204).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.11.2022 зобов?язано посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, надати Голосіївському районному суду м. Києва матеріали кримінального провадження № 0000232 від 02.04.2019 (т. 3 а.с. 207).

Згідно з частинами першою, одинадцятою статті 49 Закону України від 07 липня 2010 року№ 2453-VI«Про судоустрій і статус суддів» (тут і далі в редакції, чинній на момент пред`явлення позову) суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.За шкоду, завдану судом, відповідає держава на підставах та в порядку, встановлених законом.

Законом встановлено імунітет суду, і він не може бути відповідачем у цивільній справі. Наявність імунітету, за своєю суттю, є засобом, який гарантує належне функціонування системи правосуддя і дозволяє судам виконувати свою судову функцію незалежно та неупереджено.

Європейський суд з прав людини зауважив, що питання імунітету суддів вже зустрічалося при розгляді однієї зі справ, і в ній Суд дійшов висновку, що такий імунітет мав законну мету, оскільки був засобом забезпечення належного здійснення правосуддя. Суд також постановив, що з огляду на обставини тієї справи таке обмеження було пропорційним (рішення від 12 березня 2009 року у справі Плахтєєв та Плахтєєва проти України (PlakhteyevandPlakhteyeva v. Ukraine)).

Схожий висновок висловлено Верховним Судом України, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-3139цс16, в якій зазначено, що законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Належним відповідачем у спорах про відшкодування шкоди, заподіяної судом, може бути лише держава, а не суди (судді), які діють від імені держави та виконують покладені на них державою функції правосуддя.

Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб забороняється і тягне відповідальність, установлену законом (частини перша та третя статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Закони України не передбачають розгляду у суді позовних вимог про визнання незаконними дій/бездіяльності іншого суду після отримання останнім позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду чи про зобов`язання іншого суду до вчинення процесуальних дій, оскільки такі дії/бездіяльність є пов`язаними з розглядом судової справи навіть після його завершення. Вирішення у суді спору за такими позовними вимогами буде втручанням у здійснення правосуддя іншим судом.

Оскарження діяльності суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ, а також про зобов`язання судів та суддів до вчинення певних процесуальних дій.

Вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.

Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені.

Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

Правові висновки щодо відповідальності судді чи суду викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 454/143/17-ц ( провадження № 14-185 цс 18), від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц, (провадження14-399 цс 18),від 29 травня 2019 року у справі № 489/5045/18 (провадження № 14-191цс19), від 20 листопада 2019 року у справі № 454/3208/16-ц (провадження № 14-500цс19).

Оскарження діянь суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ, а також про зобов`язання судів та суддів до вчинення певних процесуальних дій. Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За вказаних обставин, суд надходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі в частині позовних вимог, заявлених до суддів Печерського районного суду м. Києва Горкавої Вікторії Юріївни, Медушевської Анни Олександрівни, судді Апеляційного суду м. Києва Бартащук Людмили Вікторівни про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

На підставі викладеного та керуючись ст. 255ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, Київської міської прокуратури та Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, суддів Печерського районного суду м. Києва Горкавої Вікторії Юріївни, Медушевської Анни Олександрівни, судді Апеляційного суду м. Києва Бартащук Людмили Вікторівни, третя особа - Державна казначейська служба України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - закрити в частині позовних вимог ОСОБА_1 до суддів Печерського районного суду м. Києва Горкавої Вікторії Юріївни, Медушевської Анни Олександрівни, судді Апеляційного суду м. Києва Бартащук Людмили Вікторівни про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя