КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Гаращенка Д.Р., Олійника В.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 березня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом і просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 15828,47 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що 29.04.2018 року між Акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_1 ою було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 2 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Проте, вказані зобов`язання за кредитним договором відповідачем не виконуються, кредитні зобов`язання відповідачем постійно порушуються, прострочена заборгованість не погашається, у зв`язку з чим станом на 22.12.2020 року за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 15 828,47 грн, в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом - 8 008,87 грн, заборгованість за пенею та комісією - 7 819,60 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 27 березня 2023 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, Македон Олександр Андрійович, який діє в інтересах Акціонерного товариства «Універсал Банк» 04 серпня 2023 року подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовував тим, що ухвалюючи оскаржуване рішення, судом першої інстанції не було досліджено механізму отримання банківських послуг проекту Monobank, а також процедуру ознайомлення споживача з умовами, правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту.

Вважав, що суд дійшов передчасних висновків відносно того, що клієнт не був ознайомлений із зазначеними умовами, правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту.

На підтвердження укладання договору банк надав відповідні докази, а саме: копію анкети-заяви відповідача, розрахунок боргу, Умови обслуговування рахунків фізичної особи, Тарифи, які відповідачем не спростовані.

Також доводи апеляційної скарги мотивував зокрема тим, що з метою підтвердження згоди споживача із умовами надання банківських послуг у момент реєстрації АТ "Універсал Банк" генерує і відправляє на вказаний особою мобільний номер ОТР-пароль. Фактом підтвердження згоди є введення споживачем у мобільному додатку monobank ОТР-паролю, який попередньо був надісланий банком на зазначений номер.

Вважав посилання суду першої інстанції на недоведеність банком, що саме ці умови та правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними є безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на приписах Закону України «Про електронну комерцію».

Вказував, що суд першої інстанції не врахував, що наданий банком розрахунок боргу містить усі необхідні відомості і є належним доказом, який підтверджує розмір заборгованості.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача, у встановлений апеляційним судом строк, не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки АТ «Універсал Банк» не надано будь-яких доказів, які б свідчили про задоволення заяви відповідача, відкриття поточного рахунку, видання йому за вказаною Анкетою-заявою платіжної картки у спосіб, що дозволяє однозначно встановити отримання ним такої картки, чи встановлювався відповідний кредитний ліміт і на яку суму, вказану у додатку. Наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості, складений позивачем, не є доказом наявності заборгованості.

Також суд першої інстанції зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що саме ці Умови діяли на момент підписання відповідачем Анкети-заяви, з якими він погодився, підписуючи Анкету-заяву.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію"; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію"; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію", вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України "Про електронну комерцію".

Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Так у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові та ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня2021 року у справі № 234/7159/20.

Відповідно до п. 15 Прикінцевих та Перехідних полодень Цивілького кодексу України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Встановлено, що 29.04.2018 року відповідач ОСОБА_1 звернулась до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 29.04.2018 року.

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг, укладання якого підтверджує і зобов`язується виконувати його умови (п. 2).

В анкеті-заяві ОСОБА_1 просила відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні на її ім`я та встановити кредитний ліміт, відповідно до умов Договору (а.с. 6).

Підписанням анкети-заяви ОСОБА_1 засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визнала, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного цифрового підпису (п. 6).

Згідно з п. 11 анкети-заяви усе листування щодо цього договору відповідач просила здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору.

Згідно з наданим банком розрахунком, ОСОБА_1 станом на 22 грудня 2020 року має заборгованість в загальному розмірі 15828,47 грн, яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 8008,87 грн та заборгованості за пенею та комісією у розмірі 7819,69 грн (а.с. 5).

До анкети-заяви банком було долучено витяг з Умов і правил обслуговування в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank (а.с. 7-18).

В матеріалах справи також містяться копії витягу з Тарифів за карткою Monobank (а.с. 19-21).

Факт користування отриманими у кредит грошовими коштами підтверджується випискою про рух коштів по картці клієнта, яка долучена позивачем до апеляційної скарги (а.с. 60-62).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Враховуючи вищевикладене, можна дійти висновку, що між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов договору кредитного договору щодо надання кредитних коштів, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не вірно оцінив докази наявні в матеріалах справи та не застосував до правовідносин що виникли між сторонами спеціальні закони "Про електронну комерцію" та "Про електронний цифровий підпис".

Колегія суддів приходить до висновку, що надані АТ "Універсал Банк" по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст. ст. 58-59 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують те, що відповідно до наданої виписки з рахунку відповідач, в період з 29.04.2018 року по 22.12.2020 року, користувалась кредитними коштами, наданими їй АТ "Універсал Банк", в межах встановленого кредитного ліміту за договором б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку шляхом здійснення платежів та погашення заборгованості за карткою.

Суд апеляційної інстанції вважає, що заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила із використанням електронно-цифрового підпису, що вона повідомлена кредитодавцем в установленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Анкета-заява містить докладну інформацію щодо особи відповідача ОСОБА_1 , зокрема дату народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус джерело та розмір доходу.

Даний договір відповідачем в установленому порядку не оспорений, отже, зобов`язання, що виникли за таким договором підлягають виконанню.

Доказів щодо неотримання відповідачем коштів, непроведення ним операцій по спірному картковому рахунку останнім не надано, як і не спростовано правильність нарахування суми боргу.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача було порушено відповідачем.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про надання банківських послуг "Monobank" від 29.04.2018 року станом на 22.12.2020 року у розмірі 8008 грн 87 коп.

Встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом 08.06.2021 року.

Також втановлено, що позивач звернувся з позовом в період дії каратнину на території України.

За таких обставин, враховуючи п. 15 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, суд апеляційної інстанції вважає позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій (пеня та комісія) є не обгрунтованими та не підлягають до задоволення.

Відповідно до частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатив судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 2270 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 3405 грн.

Предметом позову є стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 15828,47 грн.

Разом з тим, апеляційний суд дійшов висновку про обгрунтованість стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8008,87 грн.

За таких обставин, з урахуванням принципу пропорційності при розподілі судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 2871,42 грн (8008,87 * 5675/ 15828,47).

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального, і порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог у відповідності до ст. 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 29 квітня 2018 року станом на 22 грудня 2020 року у розмірі 8008 (вісім тисяч вісім) грн 87 коп. та понесені судові витраті зі сплати судового збору у розмірі 2871,42 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Позивач: Акціонерне товариство «Універсал Банк», , адреса: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст постанови складено «08» листопада 2023 року.

Головуючий суддя СуддіЛ.П. Сушко Д.Р. Гаращенко В.І. Олійник