ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5816/23
провадження № 2/753/4162/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Лужецької О.Р.,

при секретарі - Григораш Н.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представників позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно заявлених вимог позивач просить суд стягнути з ОСОБА_4 на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 317 176,66 грн., витрати, пов`язані з визначенням розміру матеріального збитку в сумі 1 500 грн. та судовий збір.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що 28.04.2022 року в м.Києві за участю автомобіля «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля «Chevrolet», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_4 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений належний позивачеві автомобіль «Chevrolet», державний номерний знак НОМЕР_2 . На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 не була застрахована згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Керуючись пп. «а» п.41.1 ст.41 Закону позивач звернувся із заявою до Моторно (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди. Листом МТСБУ повідомило, що розглянуло справу щодо відшкодування шкоди та прийняло рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 160 000 грн. Зазначена сума 03.04.2023 року була перерахована позивачу. Для встановлення розміру матеріального збитку та відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 . За результатом проведеної оцінки автомобіля вартість матеріального збитку становить 477 176,66 грн.

На думку позивача, відповідач зобов`язаний сплатити на його користь грошову суму в розмірі 317 176,66 грн., як різницю між отриманою виплатою від МТСБУ та матеріальною шкодою.

Ухвалою суду від 18 квітня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

25 квітня 2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні, посилаючись на наступне. З наданого стороною позивача Актуалізованого звіту № 89/81.02.23 від 20.02.2023 року, який виконаний ФОП ОСОБА_5 вбачається, що вартість відновлювального ремонту є більшою, ніж вартість КТЗ до пошкодження, а тому ремонт КТЗ вважається економічно необґрунтованим і позивачу має бути відшкодовано різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Разом з тим, вважає, що Актуалізований звіт № 89/81.02.23 від 20.02.2023 року є недопустимим доказом, оскільки на час складання Звіту оцінювач не мав на це відповідних повноважень.

Ухвалою суду від 04 липня 2023 року призначено по справі судову авто - товарознавчу експертизу. На час проведення експертизи провадження у цивільній справі зупинено.

Ухвалою суду від 01 листопада 2023 року поновлено провадження у справі.

В судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові та просили суд позов задовольнити.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення не надходило.

Вислухавши пояснення позивача та його представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

28 квітня 2022 року о 21:05 год. в м. Києві по бул. Лесі Українки, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat CC», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , всупереч вимогам п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Chevrolet», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Крім того, ОСОБА_4 28.04.2022 о 21:05 год. в м. Києві по бул. Лесі Українки, всупереч вимогам п. 2.9а Правил дорожнього руху, керуючи автомобілем «Volkswagen Passat CC», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , став учасником ДТП, під час якого перебував в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу «Драгер» у встановленому законом порядку, у лікаря нарколога КМН «КМНКЛ «Соціотерапія», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. П. Запорожця, 20, результат - 1,93‰, що зафіксовано на бодікамеру 473597.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений належний позивачеві автомобіль «Chevrolet», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 13 липня 2022 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 не була застрахована згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

ОСОБА_1 звернувся із заявою до Моторно (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди.

Листом МТСБУ повідомило, що розглянуло справу щодо відшкодування шкоди та прийняло рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 160 000 грн. Зазначена сума 03 квітня 2023 року була перерахована позивачу.

Для встановлення розміру матеріального збитку та відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 .

Згідно Актуалізованого звіту № 89/81.02.23 від 20 лютого 2023 року про оцінку вартості матеріального збитку, матеріальний збиток, завданий власникові «Chevrolet», д.н.з. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження на дату оцінки КТЗ складає 477 176,66 грн.

Вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ марки «Chevrolet», д.н.з. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження складає 477 176,66 грн.

Таким чином, якщо вартість відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ «Chevrolet», д.н.з. НОМЕР_2 з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ складає 477176,66 грн., а ринкова вартість КТЗ, що досліджується складає - 629608,32 грн. проведення відновлювального ремонту з використанням складників вторинного ринку є технічно можливим та економічно доцільним.

Представник відповідача не погоджувався з визначеним в Актуалізованому звіті розміром матеріальної шкоди, просив призначити судову транспортно - товарознавчу експертизу

Ухвалою суду по справі призначено судову транспортно-товарознавчу експертизу.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі № 21139/23-54 від 12.10.2023 розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Chevrolet», д.н.з. НОМЕР_2 . 2017 року випуску на момент дорожньо-транспортної пригоди становить 437 805, 89 грн.

Таким чином, з відповідача підлягає до стягненню різниця між страховим відшкодуванням та матеріальним збитком, що становить: 437 805,89 грн. (вартість матеріального збитку) - 160 000 грн. (страхове відшкодування) = 277 805,89 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статтей 1187, 1188 ЦК України.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187 ЦК України).

Тобто відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до ст. 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто, з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність.

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише якщо у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Згідно положень п.9.2, 9.3. ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п`ятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.92р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Згідно роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992, коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.

Таким чином, з відповідача підлягає до стягненню різниця між страховим відшкодуванням та матеріальним збитком, що становить: 437 805,89 грн. (вартість матеріального збитку) - 160 000 грн. (страхове відшкодування) = 277 805,89 грн.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню частково.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 833,62 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 22, 1187, 1192, 1194 Цивільного кодексу України, статтями 2, 10, 12, 13, 76-82, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 277 805,89 грн. та 2 833,62 грн. судового збору.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ О.Р.ЛУЖЕЦЬКА