Справа № 466/9348/23 Головуючий у 1 інстанції: Донченко Ю.В.
Провадження № 22-ц/811/2733/23 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Зеліско-Чемерис К.Р.,

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника ПГО «Асоціація інвалідів захисників

вітчизни «Львівська здравниця» Вовк У.Я.,

представника Львівської міської ради Наумець А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою підприємства громадської організації «Асоціація інвалідів захисників вітчизни «Львівська здравниця» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 13 вересня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до Львівської міської ради, підприємства громадської організації «Асоціація інвалідів захисників вітчизни «Львівська здравниця» про визнання недійсним та скасування рішення Брюховицької селищної ради, скасування державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

11.09.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив вжити заходи забезпечення позову до подання позовної заяви, а саме:

-накласти арешт на земельну ділянку, кадастровий номер: :05:004:0002, загальною площею 3,46 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборонити підприємству громадській організації (далі ПГО) «Асоціація інвалідів захисників вітчизни «Львівська здравниця» та будь-яким фізичним особам, юридичним особам, фізичним особам підприємцям від імені ПГО «Асоціація інвалідів захисників вітчизни «Львівська здравниця» користуватися земельною ділянкою, кадастровий номер: :05:004:0002, загальною площею 3,46 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Заяву обґрунтовував тим, що ним готується позов до Львівської міської ради, ПГО «Асоціація інвалідів захисників вітчизни «Львівська здравниця» про:

-визнання недійсним та скасування рішення Брюховицької селищної ради №2088 від 20.10.2020 року «Про надання в користування земельної ділянки ПГО «Асоціація інвалідів захисників вітчизни «Львівська здравниця»;

-скасування державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою, площею 3,4600 га, з кадастровим номером :05:004:0002 у ДРРП, номер відомостей про речове право 38799260.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову покликався на те, що 03.07.2008 року рішенням Брюховицької селищної ради №520 «Про затвердження технічної документації земельної ділянки будівлі СШ №41 по АДРЕСА_1 » затверджено технічну документацію для видачі державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, площею 3,4600 га, по вул. Широка, 2, Брюховицькій раді для обслуговування будівель та споруд загальноосвітньої школи №41. На підставі цього рішення було видано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №177018 від 06.10.2008 року, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів.

Рішенням Брюховицької селищної ради №2046 від 15.10.2020 року «Про зміну виду використання земельної ділянки по АДРЕСА_1 » змінено вид використання земельної ділянки по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:004:0002, площею 3,46 га, для будівництва та обслуговування будівель закладів освіти (КВЦПЗ 03.02) на вид використання: для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (КВЦПЗ 03.15).

Рішенням Брюховицької селищної ради №2088 від 20.10.2020 року «Про надання в користування земельної ділянки ПГО «Асоціація інвалідів захисників вітчизни «Львівська здравниця», за результатами розгляду звернення ПГО «Асоціація інвалідів захисників вітчизни «Львівська здравниця» від 19.10.2020 року про надання земельної ділянки в постійне користування:

-припинено право постійного користування на земельну ділянку, площею 3,46 га, кадастровий номер :05:004:0002, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 і належить Брюховицькій селищній раді згідно державного акту на право постійного користування №03:08:438:00002 кн. 03-7 від 06.10.2008 року, та надано цю земельну ділянку у постійне користування ПГО «Асоціація інвалідів захисників вітчизни «Львівська здравниця» для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови.

Вважаючи рішення Брюховицької селищної ради №2088 від 20.10.2020 року незаконним й таким, що грубо порушує публічний інтерес, оскільки при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути ураховані законні інтереси та вимоги власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва, заявник вказує на порушення його прав, як власника житлового будинку, розташованого на суміжній земельній ділянці, оскільки на переданій у постійне користування ПГО «Асоціація інвалідів захисників вітчизни «Львівська здравниця» земельній ділянці планується здійснення будівельних робіт із побудови комплексу приватних апартаментів, внаслідок чого буде проведено суцільну вирубку дерев, яка станом на цей час вже розпочата, та знесено школу, готовність якої становить 46%.

Необхідність вжиття заходів забезпечення свого майбутнього позову заявник обгрунтовує тим, що відсутність таких заходів призведе до ілюзорності майбутнього рішення суду та унеможливить ефективний захист його прав, оскільки буде вирубана вся деревина та демонтована школа, яка почала будуватись за бюджетні кошти (кошти громадян).

Також звертає увагу суду, що за наслідком прийняття депутатами Брюховицької селищної ради рішення №2088 від 20.10.2020 року було відкрите кримінальне провадження №0000149 від 10.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, а 31.03.2021 року земельну ділянку з кадастровим номером :05:004:0002 та цільовим призначенням для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 і на якій фактично знаходиться об`єкт незавершеного будівництва (школи), готовністю 46%, площею 10390,5 кв.м., разом з об`єктом незавершеного будівництва визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000152, в межах якого накладено арешт на цю земельну ділянку, однак, ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 02 серпня 2023 року вказаний арешт було скасовано.

Заявник вважає, що відкриття кримінального провадження та здійснення в його межах досудового розслідування є додатковим аргументом того, що рішення Брюховицької селищної ради №2088 від 20.10.2020 року «Про надання в користування земельної ділянки ПГО «Асоціація інвалідів захисників вітчизни «Львівська здравниця» є незаконним.

При цьому, зазначає, що оскільки на цей час, арешт на вказану земельну ділянку в межах кримінального провадження не накладено, то на ній почали проводитись підготовчі роботи (встановлення огорожі, вирубка дерев тощо), а також здійснюються роботи, направлені на демонтаж школи, готовність якої становить 46%.

Вважає, що вищенаведене додатково свідчить про те, що вжиття заходів забезпечення позову в межах цивільного судочинства забезпечить належний захист його порушених прав. Просив заяву задовольнити.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 13 вересня 2023 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви в порядку ст.149 ЦПК України задоволено.

Забезпечено позов, шляхом накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер: :05:004:0002, загальною площею 3,46 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та заборони ПГО «Асоціація інвалідів захисників вітчизни «Львівська здравниця» та будь-яким фізичним особам, юридичним особам, фізичним особам підприємцям від імені ПГО «Асоціація інвалідів захисників вітчизни «Львівська здравниця» користуватися земельною ділянкою, кадастровий номер: :05:004:0002, загальною площею 3,46 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалу суду оскаржило ПГО «Асоціація інвалідів захисників вітчизни «Львівська здравниця», просить її скасувати з підстав порушення норм процесуального права та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в повному обсязі.

Апелянт зазначає, що вказана ухвала про забезпечення позову є безпідставною, прийнятою за заявою особи, яка зловживає своїми процесуальними правами, а вжиті заходи забезпечення позову є неспівмірними та спрямовані на блокування законної діяльності підприємства.

Наголошує, що заявник уже звертався до суду з аналогічного змісту заявою про забезпечення позову, однак, ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 17 серпня 2023 року (справа №466/851/23, провадження №2-з/466/81/23), яка не оскаржувалась в апеляційному порядку та набрала законної сили, в задоволенні такої заяви було відмовлено.

Апелянт вважає, що повторне подання заявником заяв про вжиття заходів забезпечення до подання позовної заяви свідчить про відсутність між сторонами реального спору та недоведеність заінтересованості заявника у його вирішенні.

Зауважує, що заявник набув у власність будинок по АДРЕСА_2 23.09.2021 року, позаяк, рішення про надання земельної ділянки по АДРЕСА_1 в постійне користування ПГО «Асоціація інвалідів захисників вітчизни «Львівська здравниця» прийняте раніше, 20.10.2020 року, тому твердження заявника про незаконність цього рішення ґрунтуються лише на недоведених припущеннях.

На переконання апелянта, посилання на наявність кримінального провадження та здійснення в межах нього досудового розслідування також не є доказом спору між сторонами.

Звертає увагу, що хід досудового розслідування, винесені в межах нього ухвали про арешт земельної ділянки, мотивовані необхідністю проведення судових будівельно-технічних експертиз для визначення аварійності стану будівлі, скасування судами цих арештів за наслідками проведення судових експертиз, а також подальші ухвали суду про відмову у накладенні арештів на земельну ділянку, навпаки, підтверджують відсутність реального спору між сторонами та відсутність підстав для забезпечення позову.

Апелянт наголошує, що безпідставно обмежуючи право підприємства на користування земельною ділянкою, суд, всупереч вимогам законодавства, не врахував тієї обставини, що вжиті заходи забезпечення не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону.

Окрім того, апелянт звертає увагу на наявність у підприємства чинних дозвільних документів на будівництво багатофункціонального комплексу громадського призначення у складі реабілітаційного центру для учасників ООС (АТО), а рішенням виконкому Брюховицької селищної ради №2078 від 23.10.2020 року затверджено звіт про визначення вартості деревини зелених насаджень у сумі 247621 грн. 47 коп., яка була сплачена підприємством до міського бюджету в повному обсязі 21.10.2022 року.

19.10.2023 року Львівська міська рада та ОСОБА_1 подали відзиви на апеляційну скаргу, в яких заперечують доводи та вимоги апелянта.

У відзиві на апеляційну скаргу Львівська міська рада зазначила, що внаслідок відкриття провадження у справі та протягом розгляду спору, який може бути досить тривалим, відповідач по справі зможе інтенсивно проводити будівельні роботи та збудувати багатофункціональний комплекс, що у разі задоволення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Вважає вжиті заходи забезпечення співвмірними із позовними вимогами, оскільки такі стосуються спірної земельної ділянки та дій відповідача у даній справі; наявні потенційні загрози для виконання майбутнього рішення суду про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 додатково зазначив, що в даній заяві про забезпечення позову, в порівнянні з попередньою заявою, було розширено обгрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову, зокрема, з посиланням на релевантну практику Верховного Суду, в якій у межах схожих правовідносин судом забезпечувався захист порушених інтересів мешканців земельних ділянок та будівель, що оточували спірну земельну ділянку (об`єкт будівництва). Зауважив, що на виконання вимог ч.4 ст.152 ЦПК України пред`явив до Львівської міської ради та ПГО «Асоціація інвалідів захисників вітчизни «Львівська здравниця» позов і ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 26 вересня 2023 року відкрито провадження у справі №466/9889/23.

Заслухавши пояснення представника ПГО «Асоціація інвалідів захисників вітчизни «Львівська здравниця» в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони заявника ОСОБА_1 та Львівської міської ради, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).

Відповідно до висновків Верховного Суду, які містяться, зокрема, у постанові від 10 листопада 2021 року у справі №361/6799/14-ц (провадження №61-16714св21), забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суди повинні враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі №914/1570/20 (провадження №12-90гс20) вказано, що: «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Подібні висновки містяться й постанові Верховного Суду від 02 листопада 2022 року в справі №290/1310/21 (провадження №61-7712св22).

Таким чином, з урахуванням наведеного, слід дійти висновку, що обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

У справі що переглядається, суд першої інстанції застосував такі заходи забезпечення позову, як арешт земельної ділянки та заборону користуватися нею, вважаючи, що такі заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами і забезпечать їх виконання та ефективне поновлення прав позивача.

Однак, погодитись з такими висновками суду не можна, оскільки при вирішенні даного питання, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами, а також не врахував предмету позову, який складають вимоги про визнання недійсним та скасування рішення ради про надання земельної ділянки в користування, рішення суду за наслідками розгляду яких не підлягає примусовому виконанню.

Так, зокрема, судом встановлено, що предметом позову є оспорення рішення Брюховицької селищної ради №2088 від 20.10.2020 року, яким спірна земельна ділянка з кадастровим номером: :05:004:0002 та цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, передана ПГО «Асоціація інвалідів захисників вітчизни «Львівська здравниця» в постійне користування з одночасним припиненням права постійного користування Брюховицької селищної ради, якій ця земельна ділянка належала згідно державного акту на право постійного користування №03:08:438:00002 кн. 03-7 від 06.10.2008 року.

У постановах Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі №909/835/18, від 19 травня 2022 року у справі №619/2293/21 (провадження №61-15440св21) зазначено, що повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції не навів належного обгрунтування своїх висновків про наявність підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту та встановлення заборони щодо використання спірної земельної ділянки, яка на час вирішення спору належить ПГО «Асоціація інвалідів захисників вітчизни «Львівська здравниця» на праві постійного користування.

Окрім того, апелянт звертає увагу на наявність у підприємства чинних дозвільних документів на будівництво багатофункціонального комплексу громадського призначення у складі реабілітаційного центру для учасників ООС (АТО), а рішенням виконкому Брюховицької селищної ради №2078 від 23.10.2020 року затверджено звіт про визначення вартості деревини зелених насаджень в розмірі 247621 грн. 47 коп., яка була сплачена підприємством до міського бюджету в повному обсязі 21.10.2022 року, до початку проведення будівельних робіт на земельній ділянці.

Ураховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку про те, що з огляду на предмет позову та його підстави в контексті обгрунтування заявником порушення своїх прав, зазначені заходи забезпечення у виді арешту земельної ділянки та заборони підприємству користуватись земельною ділянкою згідно з її цільовим призначенням, не відповідають вимогам, встановленим ч.3 ст.150 ЦПК України, щодо співмірності виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, і не дають підстав для висновку про забезпечення внаслідок застосування таких заходів ефективного захисту, або поновлення порушених прав або інтересів заявника (позивача), за захистом яких він звернувся або має намір звернутись, оскільки заявник не заявляє своїх прав на спірну земельну ділянку і на об`єкти, які на ній знаходяться, а лише вказує на порушення його прав, як суміжного власника нерухомого майна, здійсненням на земельній ділянці запроектованого будівництва, при цьому, дозвільних документів на будівництво реабілітаційного центру на земельній ділянці він не оспорює в даній справі.

Окрім того, ураховуючи, що предмет позову становлять вимоги про визнання недійсним та скасування рішення ради про надання земельної ділянки в користування, і що рішення суду за наслідками розгляду цих вимог не підлягає примусовому виконанню, відсутні й підстави для висновку, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду про задоволення позову.

Безпідставними є й посилання заявника на необхідність застосування заходів забезпечення, про які він просить у своїй заяві, з огляду на попереднє вжиття таких заходів у межах кримінального провадження, оскільки забезпечення позову в цивільній справі має на меті забезпечення у майбутньому безперешкодного виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись, позаяк, у кримінальному процесі такі дії вчиняються з метою збереження речових доказів, проведення експертизи тощо.

Таким чином, підсумовуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність визначених цивільним процесуальним законом підстав для вжиття заходів забезпечення, про які просить заявник, до подання позовної заяви, висновки суду про необхідність ужиття таких заходів забезпечення є належним чином не обгрунтованими, зокрема, відсутні обгрунтовані доводи заявника та висновки суду про те, що наявна очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до подання позовної заяви, а також ускладнення чи унеможливлення виконання майбутнього рішення суду про задоволення позову, окрім того, вказані заходи забезпечення позову є неспівмірними із заявленими позовними вимогами, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з прийняттям апеляційним судом нового судового рішення про відмову у задоволенні такої заяви.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу підприємства громадської організації «Асоціація інвалідів захисників вітчизни «Львівська здравниця» задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 13 вересня 2023 року скасувати і прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 22 грудня 2023 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич