Справа №295/9129/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2023 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцов Д.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради про визнання правочину недійсним та відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просить визнати правочин недійсним недодержанням вимог, встановлених законом, при розгляді позовних заяв, а також стягнути з Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради на свою користь 120 000 грн. моральної шкоди.

Пред`явлена заява підлягає залишенню без руху, оскільки виявлено недоліки, які перешкоджають відкриттю провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набула чинності для України з 11.09.1997 року, Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.98 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 174 ЦПК України).

Вимоги щодо змісту позовної заяви та документів, що додаються до позовної заяви, викладені в статтях 175 і 177 ЦПК України.

У відповідності до пунктів 4, 5 частини 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

У позовній заяві ОСОБА_1 просить визнати недійсним правочин.

Поняття і види правочинів визначені статтею 202 ЦК України.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).

Разом з тим, текст позовної заяви ОСОБА_1 не містить детального посилання з конкретизацією назви такого правочину, форми та дати його вчинення, сторін тощо.

Неконкретність позовних вимог унеможливлює не тільки правильне вирішення справи судом, а й взагалі можливість вирішення спору як такого.

Розуміння судом позовних вимог є підставою для правильного визначення спірних правовідносин та застосування норм матеріального права.

З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що вона оскаржує певні дії спеціалістів Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради, що в однозначному викладі позовних вимог потребує з`ясування юрисдикції спору.

Заява не містить уточнюючої інформації щодо правочину, який позивач бажає визнати недійним, не обґрунтовує належним чином виклад обставин справи та не вказує на перелік правочинів, що підлягають оскарженню.

Вказана заява лише містить перелік порушень які, на думку заявника, мали місце при розгляді позовних заяв.

Згідно із ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач ОСОБА_1 просить звільнити її від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3, пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви про судовий захист цивільного права та інтересу.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина друга статті 133 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

За приписами статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суддею звернуто увагу на відсутність у матеріалах справи доказів, що підтверджують майновий стан позивача.

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням за конституційним зверненням асоціації «Дім авторів музики в Україні» щодо офіційного тлумачення положень пункту 7 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у взаємозв`язку з положеннями пункту «г» частини першої статті 49 Закону України «Про авторське право і суміжні права» від 28 листопада 2013 № 12-рп/2013 зазначається, що сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду (пункт 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір»).

Зазначене положення стосуються виключно позовних вимог про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

ОСОБА_1 в позовній заяві порушується питання не тільки про відшкодування шкоди, а й міститься інша позовна вимога немайнового характеру, а саме про визнання правочину недійсним недодержанням вимог, встановлених законом, при розгляді позовних заяв, тому в цій частині законом вимагається сплата судового збору.

Наведене повністю узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі №383/1273/21 (провадження № 61-4809св22).

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто, позивачу рекомендується сплатити судовий збір в сумі 1 073 грн. 60 коп.

У відповідності до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, суддя вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху і надати строк для усунення недоліків шляхом виконання вимог п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України та сплати судового збору в сумі 1 073,60 грн. за позовну вимогу немайнового характеру про визнання правочину недійсним недодержанням вимог, встановлених законом, при розгляді позовних заяв або ж представлення документів, що підтверджують майновий стан позивача (наприклад, відомості про одержання пенсійних, соціальних виплат, інших видів доходів тощо) та можуть бути підставою для її звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради про визнання правочину недійсним та відшкодування шкоди залишити без руху, надати строк для усунення вищезазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.В. Кузнєцов