Справа № 206/4010/22
Провадження № 2-о/206/19/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2023 м.Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Нестеренко Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Іванової А.В.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Виприка С.О.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м.Дніпро матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державний нотаріус Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєва Любов Віталіївна, ОСОБА_2 , про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду міста Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини.

В обґрунтування заяви зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яка є матір`ю заявника померла за адресою: АДРЕСА_1 . За даною адресою ОСОБА_1 зареєстрований не був, однак фактично мешкав та був пов`язаний спільним побутом з січня 2020 року, фактично був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Після смерті матері заявника відкрилася спадщина, яку вона йому залишила відповідно до заповіту від 23.07.2011 року та згідно з яким заповіла йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, в загалі усе те, що їй буде належати на день її смерті, і на що б за законом вона б мала право. Після смерті матері заявник звернувся до Державного нотаріуса Дніпровської нотаріальної контори Кобрусєвої Любові Віталіївни для оформлення спадкових прав на все належне майно спадкодавцю, але 01 жовтня 2022 року, заявнику було надано постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки заявником пропущений строк на прийняття спадщини після її смерті. Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1 ОСОБА_3 є матір`ю заявника. Отже, відповідно до ст. 1261 ЦК України заявник має право на спадкування за законом в першу чергу. Вимушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, з метою оформлення права на спадкове майно відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297, ст. 1299 ЦК України. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Отже всі вище викладені обставини та докази свідчать про фактичне проживання заявника спільно із спадкодавцем на час відкриття спадщини до моменту її смерті. Даний факт заявнику потрібен для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», При вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. П. 9 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року, визначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до ст. 549 ЦК. Відповідно до ст.1261Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для заявника має юридичне значення, тому що дозволяє йому реалізувати право на отримання спадщини. Таким чином ОСОБА_1 відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги, так як постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Враховуючи викладене заявник просив задовольнити заяву та встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 з січня 2020 року до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні представник заявника, адвокат Виприк С.О. та заявник ОСОБА_1 підтримали вимоги, викладені в заяві та просили задовольнити заяву в повному обсязі.

Заінтересована особа Державний нотаріус Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєва Л. В. у судове засідання надала письмову заяву з клопотанням про слухання справи без присутності представника нотаріальної контори, заперечень не надала.

У судовому засіданні, яке відбулося 18.01.2023, заінтересована особа, ОСОБА_2 зазначив, що він є рідним братом заявника, заявник у справі та його рідний брат ОСОБА_1 постійно проживав з батьками та доглядав за ними, а він проживав окремо, та зазначив, що все належне майно матері належить його брату ОСОБА_1 , не заперечував проти задоволення заяви.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду показав, що доводиться сусідом матері заявника ОСОБА_1 , яка півтори роки тому померла, та підтвердив факт місця проживання заявника, ОСОБА_1 разом з його матір`ю на час смерті, так як останній постійно проживав з нею та доглядав її до самої смерті.

Заслухавши пояснення заявника та інших учасників процесу, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є сином ОСОБА_3 , що підтверджується копію свідоцтва про народження виданого 21.06.1966 Серії НОМЕР_1 (а.с.10).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мати заявника померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого 13.08.2021 виконавчим комітетом Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Серії НОМЕР_3 (а.с.7).

Із заповіту, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Камеко В.В. 23 липня 2011 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 заповіла усе належне на день смерті їй майно та на що вона матиме право за законом своєму сину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8).

Завідувачем Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвою Л.В. було прийнято постанову від 21.10.2022 та відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки ОСОБА_1 пропущений строк на прийняття спадщини після смерті його матері (а.с.9).

З довідки виданої в.о. голови Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області підписаної ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_1 на момент смерті ОСОБА_3 , проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , здійснював догляд за померлою та поховав за власні кошти (а.с.11)

З довідки виданої секретарем виконавчого комітету Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області вбачається, що ОСОБА_3 на день смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

Зазначені факти також підтверджуються наданою за запитом суду матеріалами спадкової справи № 238/2022 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яка розпочата 21 жовтня 2022 року (а.с.32-52 ).

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Наказу № 296/5 від 22.02.2012 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п.3.22 Наказу № 296/5 від 22.02.2012 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Судом встановлено, що заявнику необхідно встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину, отже встановлення факту проживання заявника з ОСОБА_3 на момент її смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви, оскільки судом встановлено факт проживання заявника ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, так як це підтверджується зібраними по справі письмовими доказами та показами наданими в судовому засіданні заінтересованою особою ОСОБА_2 та свідком ОСОБА_4 ..

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать його майнові права на спадщину, а іншої можливості встановити вказаний факт не можливо.

На підставі викладеного та керуючись 10, 81, 293, 294, 315, 316, 319, 354-356 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державний нотаріус Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєва Любов Віталіївна, ОСОБА_2 , про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 з січня 2020 року до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Т.В. Нестеренко