Справа № 203/2146/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Потаповій В.С.

за участю представника скаржника - ОСОБА_1

приватного виконавця - Сивокозова О.М.

представника приватного виконавця - Прибильського В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі скаргу ОСОБА_2 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович, про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська 21.04.2023 року надійшла вищезазначена скарга ОСОБА_2 , в якій останній посилався на те, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. знаходиться зведене виконавче провадження №64394786 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів. В рамках вказаного зведеного виконавчого провадження приватним виконавцем 08.04.2021 року було винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. 26.03.2022 року набрав чинності Закон України від 15.03.2022 року №2129-ІХ «Про внесення зміни до розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», яким врегульовано окремі питання примусового виконання рішень в умовах воєнного стану. Пунктом 10.2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону було передбачено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інших дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації).

Крім того, на виконанні Соборного ВДВС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) знаходиться виконавче провадження №64734496 від 05.03.2021 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів в розмірі частини всіх доходів на користь непрацездатного батька ОСОБА_4 . Згідно ч.1 ст.46 Закону України «Про виконавче провадження» черга стягнень аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 є другою, а черга стягнень на користь ОСОБА_3 п`ятою. Відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі відрахування за кількома виконавчими документами.

Але, приватний виконавець Сивокозов О.М., достеменно знаючи про приписи ч.1 ст.46, ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» та про тимчасові обмеження щодо звернення стягнень, 12.04.2023 року направив розпорядження про списання коштів в сумі 29500 грн. з рахунку ОСОБА_2 в АТ «УкрСиббанк» на свій депозитний рахунок в АТ КБ «Приватбанк».

Посилаючись на вказані обставини, скаржник просив визнати протиправними дії приватного виконавця зі звернення стягнення шляхом направлення до АТ «УкрСиббанк» розпорядження від 12.04.2023 року про перерахування коштів в сумі 29500 грн. з рахунку ОСОБА_2 на депозитний рахунок приватного виконавця, а також зобов`язати останнього поновити порушене право ОСОБА_2 шляхом повернення зі свого депозитного рахунку на рахунок ОСОБА_2 коштів в сумі 29500 грн.

У наданому відзиві приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов О.М. зазначив, що дійсно в нього на виконанні перебуває зведене виконавче провадження №64394786 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів. В рамках останнього 09.02.2021 року та 22.03.2021 року було винесено постанови про арешт коштів боржника, які було направлено на виконання до банківських та фінансових установ, в яких у боржника можуть бути відкриті рахунки. Згідно отриманих повідомлень постанова про арешт коштів боржника була прийнята до виконання та накладено арешт на кошти, що перебувають на рахунках ОСОБА_2 , відкритих в АТ КБ «Приватбанк», АТ «УкрСиббанк», АТ «ОТП Банк». З метою виконання судових рішень ним направлено платіжні інструкції про списання коштів з рахунків боржника, якщо такі маються, що перебачено ч.3 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження». Починаючи з 09.02.2021 року приватним виконавцем з рахунків боржника в примусовому порядку було списано платіжними інструкціями 41 грн. 50 коп. 02.04.2021 року, 4058 грн. 65 коп. 13.04.2021 року, 29500 грн. 19.04.2023 року. Зазначені кошти, з урахуванням норм ст.ст.45,46 Закону України «Про виконавче провадження були розподілені та перераховані. За період перебування на виконанні зведеного виконавчого провадження ОСОБА_2 жодного разу не звертався до виконавця із заявами, клопотаннями чи іншими документами з проханням зняти арешт з коштів, які є доходом (наприклад заробітною платою) боржника. Кошти в сумі 29500 грн. було зараховано на рахунок ОСОБА_2 в АТ «УкрСиббанк» з призначенням поповнення рахунку безготівковим перерахуванням та ці кошти були сплачені ОСОБА_3 із призначенням «витрати на проф. правничу допомогу на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Дніпро, від 17.01.2023 та постанови ДАС від 29.03.2023 року по справі 201/3274/21». Таким чином, вказані кошти не є доходом в розумінні ст.14 Податкового кодексу України. Звернення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи ОСОБА_2 за зведеним виконавчим провадженням не здійснюється, оскільки підприємством за місцем роботи боржника ще в 2021 році було надано листа про неможливість стягнення за постановою, оскільки з ОСОБА_2 утримуються аліменти в розмірі 50% від його доходів на користь батька. За вказаних обставин вважав скаргу безпідставною та просив відмовити в її задоволенні в повному обсязі.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24.04.2023 року скаргу було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав подану останнім скаргу та посилаючись на викладені в ній підстави, просив задовольнити останню.

Приватний виконавець та його представник під час розгляду справи в суді просили відмовити в задоволенні скарги з підстав, викладених у поданому відзиві.

Заінтересована особа стягувач у виконавчому провадженні ОСОБА_3 за неодноразовими викликами до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив.

З урахуванням наведеного та положень ч.2 ст.450 ЦПК України, суд визнав за можливе провести подальший розгляд справи за відсутності представника скаржника.

Заслухавши учасників, перевіривши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи та дослідивши матеріали останньої, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закону №1404-VІІІ) встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 10 Закону №1404-VІІІ передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ч.ч.1,2,4 ст.56 Закону №1404-VІІІ арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Відповідно до ч.ч.1,2,4 ст.48 Закону №1404-VІІІ звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, або на електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках та електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Статтею 13 Закону №1404-VІІІ передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Платіжні інструкції на примусове списання коштів або пред`явлення емітенту електронних грошей до погашення в обмін на грошові кошти надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках/електронних гаманцях.

Згідно ч.ч.1,2 ст.47 Закону №1404-VІІІ грошові кошти, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Стягувачу - фізичній особі стягнуті з боржника кошти перераховуються виконавцем на зазначений у заяві про примусове виконання рішення рахунок у банку або іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг (заяві про зміну реквізитів рахунку у банку або іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг) чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом не пізніше наступного робочого дня з дня надходження таких коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Частиною 1 ст.46 Закону №1404-VІІІ встановлено, що у разі якщо під час розподілу грошових сум у випадку, передбаченому пунктом 3 частини першої статті 45 цього Закону, стягнутої суми недостатньо для задоволення вимог стягувачів за виконавчими документами, кошти розподіляються виконавцем між стягувачами в такій черговості: 1) у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна; 2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок кримінального або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку із втратою годувальника; 3) у третю чергу задовольняються вимоги працівників, пов`язані з трудовими правовідносинами; 4) у четверту чергу задовольняються вимоги стягувачів за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, вимоги щодо збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та вимоги щодо податків та інших платежів до бюджету; 5) у п`яту чергу задовольняються всі інші вимоги.

Згідно ч.ч.1,2,3 ст.70 Закону №1404-VІІІ, розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. перебуває зведене виконавче провадження №64394786 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів.

В рамках останнього 08.04.2021 року приватним виконавцем було винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_2 , які було спрямовано для виконання за місцем роботи останнього в КП «Дніпротеплоенерго» ДОР.

Листом від 06.05.2021 року зазначеним вище підприємством приватного виконавця було повідомлено про неможливість утримання коштів з доходів боржника ОСОБА_2 , оскільки з останнього на користь батька ОСОБА_4 стягуються аліменти в розмірі 50% від доходів боржника за виконавчим листом, що перебуває на виконанні Соборного ВДВС.

09.02.2021 року та 22.03.2021 року в рамках зведеного виконавчого провадження приватним виконавцем було винесено постанови про арешт коштів боржника, які було направлено на виконання до банківських та фінансових установ.

Відповідно до виписки за картковим рахунком клієнта ОСОБА_2 в АТ «УкрСиббанк» вбачається, що 12.04.2023 року на рахунок ОСОБА_2 було зараховано кошти в сумі 29500 грн., з описом операції «поповнення рахунку безготівковим перерахуванням».

Також з виписки вбачається та не заперечувалось сторонами, що вказані кошти були перераховані ОСОБА_3 із призначенням «витрати на проф. правничу допомогу на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Дніпро, від 18.01.2023 та постанови ДАС від 29.03.2023 року по справі 201/3274/21».

Звертаючись до суду зі скаргою на дії приватного виконавця Масалов М.В. посилався на те, що списання коштів з його рахунку в АТ «УкрСиббанк» в сумі 29500 грн. було здійснено приватним виконавцем без дотримання вимог ч.1 ст.46, ч.3 ст.70 Закону №1404-VІІІ, а також без врахування п.10.2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VІІІ, згідно приписів якого було тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, було припинено звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації).

Перевіряючи вказані доводи суд враховує, що Законом України « Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» №2129-IX від 15.03.2023 року, який набув чинності 26.03.2023 року, розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» було доповнено п.10.2, яким, окрім іншого, було визначено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України , припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації).

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану» №3048-IX від 11.04.2023 року, який набрав чинності 06.05.2023 року, було внесено зміни до п.10.2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» та визначено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, припиняється звернення стягнення на пенсію, стипендію (крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).

Суд враховує, що списання коштів в сумі 29500 грн. з рахунку боржника ОСОБА_2 було здійснено приватним виконавцем не на виконання постанов від 08.04.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, а відповідно до постанов від 09.02.2021 року та 22.03.2021 року про арешт коштів боржника на рахунках у банківських установах.

Таким чином, вказані постанови було винесено та кошти перераховано на депозитний рахунок приватного виконавця у відповідності до наведених вище положень ст.ст.10,13,47,48,56 Закону України №1404-VІІІ.

Також суд враховує, що кошти в сумі 29500 грн., які перераховані ОСОБА_3 на рахунок ОСОБА_2 на виконання рішення суду, як відшкодування понесених останнім витрат на правову допомогу, не є доходом в розумінні підпункту 14.1.54 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України. Крім того, з моменту їх надходження та рахунок та подальшого обліковування на ньому, ці кошти стають статками (заощадженнями) особи.

Тому, доводи скарги про те, що приватний виконавець звернув стягнення на ці кошти, як дохід боржника, без дотримання вимог п.10.2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», в діючій на момент перерахування коштів редакції, суд вважає безпідставними.

Також суд вважає безпідставними доводи скарги щодо порушення приватним виконавцем вимог ч.1 ст.46 Закону №1404-VІІІ, якою встановлено черговість задоволення вимог стягувачів, оскільки аліменти з ОСОБА_2 на користь його батька стягуються в рамках іншого виконавчого провадження, що перебуває на виконанні в Соборному ВДВС та утримання відповідних щомісячних платежів проводиться за місцем роботи ОСОБА_2 з його заробітної плати, в той час, як кошти в сумі 29500 грн. було стягнуто в рамках зведеного виконавчого провадження, що перебуває на виконанні приватного виконавця Сивокозова О.М., відповідно до постанови про арешт коштів, шляхом їх перерахування з рахунку боржника у банківській установі.

Крім цього, суд вважає безпідставними і доводи скарги в частині недотримання приватним виконавцем вимог ч.3 ст.70 Закону №1404-VІІІ, оскільки останньою встановлено обмеження щодо загального розміру відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, в той час як стягнення коштів в сумі 29500 грн. відбулось шляхом арешту та списання цих коштів з рахунку боржника ОСОБА_2 у банківській установі, який не є рахунком на який зараховується заробітна плата.

Частинами 2,3 ст.451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З урахуванням вищенаведеного, оскільки під час розгляду скарги судом не встановлено порушень діючого законодавства та неправомірності дій приватного виконавця, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні скарги в повному обсязі за необгрунтованістю та недоведеністю заявлених вимог.

Керуючись ст.ст.10,13,46,47,48,56,70,74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.2,4,5, 10-13,76-81,223,258-260,447-451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_2 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович, про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 30 червня 2023 року.

Суддя С.Ю.Казак