Справа № 2-3886/08 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/811/2678/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Матяш С.І.

з участю позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , представника позивачів ОСОБА_3 , представника апелянта ОСОБА_4 адвоката Жили В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 грудня 2008 року в складі судді Крамара О.В. в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про визнання права власності на самочинне збудоване нерухоме майно,-

встановив:

У грудні 2008 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про визнання права власності на самочинне збудоване нерухоме майно, а саме самочинно здійснену прибудову житлових кімнат літ. «2-1» розмірами (4,5х3,82) м., літ «2-7» розмірами (3,84х4,48) м. та коридору літ. «2-1» розмірами (2,50х1,75) м, які розміщені за адресою: АДРЕСА_1 .

Вимоги обґрунтовували тим, що згідно із договором купівлі-продажу № 4147 від 29.07.1996 є власниками 1/2 ідеальних частин квартири за відповідною адресою.

Зазначають, що за власні кошти придбали матеріали та обладнання, що були використані у процесі реконструкції приватизованої квартири АДРЕСА_2 , а саме самочинно здійснену прибудову житлових кімнат літ. «2-1», літ «2-7» та коридору літ. «2-1». Самочинне будівництво здійснено на основі рішення Виконкому Дрогобицької міської ради № 290 від 15.11.2001 та без порушення будівельних норм та правил, що стверджується висновком Приватного підприємства «Капітал-Проект» № 386 від 02.12.2008.

Користуються самочинно збудованим майном, але не мають правовстановлюючого документу, тому звернулися до суду, просили позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 грудня 2008 року визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на самочинну здійснену прибудову житлових кімнат літ. «2-1» розмірами (4,5х3,82) м. площею 17,3 кв.м., літ «2-7» розмірами (3,84х4,48) м. площею 17,2 кв.м. та коридору літ. «2-1» розмірами (2,50х1,75) м площею 4,3 кв.м., які розміщені за адресою: АДРЕСА_1 . Загальною площею 93,9 кв.м, житловою 74,7 кв.м., кількість 4 житлові кімнати, 1 кухня, санвузол, в рівних частинах.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , як особи, що не брали участі у справі, проте вважають, що вказаним судовим рішенням вирішено питання про їх права та інтереси.

ОСОБА_4 зазначає, що є співвласником квартири АДРЕСА_3 , а також земельної ділянки за цією ж адресою, при цьому, ОСОБА_5 попередній власник такої та відчужила 1/2 частки у користь ОСОБА_4 .

Заначена квартира та земельна ділянка межують із багатоквартирним житловим будинком АДРЕСА_4 .

Звернувшись із скаргою до відділу ДАБК виконкому Дрогобицької міської ради стосовно самочинної добудови до квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 стало відомо, що самочинна добудова узаконена рішенням суду.

Отримавши зазначене рішення суду, апелянти стверджують, що таке істотно порушує їхні права та інтереси, оскільки розміщення балкону, вікон не відповідає державним будівельним нормам стосовно нормативних відстаней та протипожежних відступів від житлових будинків, зокрема від квартири, що належала апелянту.

Здійснена прибудова не пройшла попередню експертизу на відповідність нормативним актам з питань пожежної безпеки, а тому несе пряму загрозу квартирі АДРЕСА_3 .

Зазначають, що позивачі не зверталися до органів державного архітектурно-будівельного контролю про прийняття об`єкта до експлуатації.

Також, суд першої інстанції не з`ясував, чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки, чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації, чи є законною відмова у такому прийнятті та чи є порушені будівельні норми та правила.

Покликаючись на приписи ст. 376 ЦК України, відповідну судову практику та роз`яснення надані у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначають, що право власності визнано всупереч відповідним положенням закону.

Звертають увагу, що від імені власника земельної ділянки територіальної громади міста Дрогобича діє Дрогобицька міська рада, а не виконавчий комітет ради, при цьому така до участі у спарві залучена не була, позиція останньої не з`ясовувалася.

Просять скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 грудня 2008 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

02 травня 2023 представник позивачів ОСОБА_3 подав клопотання про закриття апеляційного провадження, вважає, що апелянти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не надали доказів на підтвердження того, що оскарженим рішення місцевого суду було вирішено питання про їх права, обов`язики, свободи та законні інтереси.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на розгляд своєї справи у суді, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд.

Стаття 17 ЦПК України передбачає, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22.07.1996 № 4147 належить квартира АДРЕСА_2 (а.с. 17).

Позивачі здійснили прибудову житлових кімнат літ. «2-1» розмірами (4,5х3,82) м., літ «2-7» розмірами (3,84х4,48) м. та коридору літ. «2-1» розмірами (2,50х1,75) м.

Як зазначено позивачами та встановлено місцевим судом, прибудова є самочинною, при цьому, позивачі користуються відповідним майном, однак не мають правовстановлюючого документу на таке.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції врахував те, що позивачам належить квартира АДРЕСА_2 , рішенням виконкому Дрогобицької міської ради їм дозволено вести проектування добудови санвузла і ванни до цієї квартри.

У подальшому проект забудови на АДРЕСА_4 погоджено начальником Дрогобицького міського управління земельних ресурсів та начальником міського управління містобудування та архітектури.

Крім цього, ухвалою Дрогобицької міської ради № 648 від 24.03.2006 затверджено проект відведення земельної ділянки площею 10 кв.м. ОСОБА_6 за відповідною адресою для добудови санвузла та ванни до квартири.

Згідно із висновком ПП «Капітал-Проект» спірну добудову здійснену на основі рішення виконкому, погодженої документації на орендованій землі, будівельні норми та правила не порушені, при цьому, без дозволу на початок проведення будівельних робіт та проектної документації, яка пройшла попереднєю експертизу на відповідність нормативно-правовим актам з питань пожежної безпеки.

Врахувавши зазначені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

В свою чергу, у поданій апеляційній скарзі апелянти стверджують, що оскаржуване рішення істотно порушує їхні права та інтереси, оскільки розміщення балкону, вікон не відповідає державним будівельним нормам стосовно нормативних відстаней та протипожежних відступів від житлових будинків, зокрема від квартири, що належала апелянту.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Частина 1 ст. 352 ЦПК України передбачає, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи (ч. 3 цієї статті).

При цьому, згідно із п. 3 ч.1 ст. 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалися.

Тобто, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося (пункт 3 частини першої статті 362 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц вказано, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу після спливу річного строку з дня складання повного тексту судового рішення. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Аналіз зазначених норм права дозволяє зробити висновок, що ЦПК України визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і таке поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. У разі подання апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

У постанові Верховного Суду від 10 вересня 2021 року по справі № 1522/29828/12 зазначено, що у разі подання апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

Як зазначалося вище, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 грудня 2008 року оскаржили ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які не брали участі у справі, однак стверджують, що оскаржуваним рішенн порушено їхні права.

У разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі, апеляційній суд повинен встановити, чи вирішено оскаржуваним судовим рішенням суду першої інстанції питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи.

На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її(1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

При цьому, судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Прийняття судом рішення про права, інтереси, обов`язки особи, яка не брала участі у справі, є підставою для скасування відповідного судового акта.

Таку правову позицію щодо застосування правил частини 1 статті 352 ЦПК України містить постанова Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року у справі №200/6831/18.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося,апеляційний суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Отже, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи стосується оскаржуване судове рішення безпосередньо прав та обов`язків скаржника, та лише після встановлення таких обставин, вирішити питання про залучення такої особи у якості третьої особи та про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про його права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Схожі за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі №638/2304/17, від 05 грудня 2019 року у справі №916/3455/16, від 12 грудня 2019 року у справі №905/944/18, від 01 липня 2020 року у справі №904/257/18.

Звертаючись з апеляційною скаргою ОСОБА_5 самостійно зазначає, що є попередньою власницею квартири АДРЕСА_3 , яку відчужила ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

Зазначене підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 29.12.2021 за яким ОСОБА_4 та ОСОБА_7 придбали у рівних частинах по 1/2 частці у ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_3 (а.с. 45).

Крім цього, ОСОБА_5 відчужила, а ОСОБА_4 та ОСОБА_7 прибали у рівних частинах по 1/2 частці земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0306 загальною площею 0,0153 га за адресою АДРЕСА_5 (а.с. 29).

Державна реєстрація права власності на квартиру та земельну ділянку проведена 29.12.2021, що підтверджується копіями Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 36, 47).

З матеріалів справи вбачається, що нові співвласники квартири АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , а також попередня власниця такої ОСОБА_5 зверталися до суду першої інстанції із заявами про видачу рішення у цій справі та вказували на те, що їх квартира, а також земельна ділянка за відповідною адресою межує із багатоквартирним житловим будинком на АДРЕСА_4 (а.с. 25-37).

Також ОСОБА_4 звертався із скаргою щодо реконструкції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_2 до відділу ДАБК виконкому Дрогобицької міської ради та отримав відповідь, у якій повідомлено про позапланову перевірку ДАБК 17.02.2022 реконструкції квартири АДРЕСА_5 та судове рішення яким визнано право власносту на самочинну здійснену прибудову до такої (а.с. 44).

Оскаржуючи рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 грудня 2008 року апелянти надали апеляційному суду висновок експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи за замовленням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , щодо дотримання містобудівних вимог, будівельно-технічних, санітарно-технічних вимог, правил експлуатації будинку, протипожежних та інших норм при проведенні прибудови до існуючої квартири, облаштуванні віконного прорізу та балкону з балконним прорізом у квартирі АДРЕСА_2 (а.с. 75).

Із висновків, які слідують із цього дослідження вбачається, що роботи щодо проведення добудови до квартири АДРЕСА_2 не відповідають змісту рішення виконкому Дрогобицької міської ради № 290 від 15.11.2021, оскільки виконано добудову до вказаної квартири двох житлових кімнат на місці внутрішнього простору будинку, а приміщення санвузол та ванна залишилися у тому самому місці де знаходилися до виконання робіт. За рахунок добудови збільшено площу забудови земельної ділянки. Відстань від квартири АДРЕСА_2 до квартири АДРЕСА_3 становить не більше 0,40 м, а до проведення добудови у 2008 році така відстань не була лімітованою, стіна була суцільною та був наявний внутрішній дворик. Також судовий експерт зазначив, що виконані позивачами будівельні роботи не відповідають містобудівним, будівельно-технічним та санітарно-технічним вимогам.

Як зазначено вище, необхідною умовою для набуття особою, яка не брала у часті у справі, права апеляційного оскарження судового рішення є вирішення цим судовим актом питання щодо її прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків.

У постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 227/2835/16-ц зроблено висновок, що саме по собі набуття особою, яка не брала участі у справі, права власності на майно щодо якого виник спір, зокрема після ухвалення судом першої інстанції рішення, не обов`язково свідчить про те, що судовим рішенням вирішено питання щодо її прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків. Натомість, питання про те, чи вирішено судовим рішенням питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків особи, яка не брала участі у справі, має вирішуватись виходячи з конкретних обставин справи та з урахуванням змісту судового рішення.

Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи. Тобто, судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий удовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

З врахуванням встановлених обставин у справі, колегія суддів вважає, що рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 грудня 2008 року, яке лише у 2022 році оскаржують ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , не стосується прав, свобод чи інтересів апелянтів, вони не були власниками квартири АДРЕСА_3 на час розгляду справи судом першої інстанції, при цьому як в мотивувальній частині, так і в резолютивній частині оскаржуваного рішення, не містяться висновки суду про права та обов`язки попередніх власників квартири АДРЕСА_3 , а відтак не заслуговують уваги доводи апелянтів про можливе порушення прав та інтересів апелянтів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 оскаржуваним рішенням на час його ухвалення.

Враховуючи наведене та положення п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, колегія суддів приходить висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 грудня 2008 року необхідно закрити, що вказує про наявність підстав для задоволення клопотання представника позивачів ОСОБА_3 .

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання представника позивачів ОСОБА_3 про закриття апеляційного провадження задовольнити.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 грудня 2008 року - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений 19 липня 2023 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк