КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2023 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Невідома Т.О., Соколова В.В.,

секретар Ольшевська Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Державної іпотечної установи на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної іпотечної установи, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання припиненими зобов`язання та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державної іпотечної установи (далі - ДІУ), треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просила:

визнати припиненими зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором № 16-07-И/10 від 15.02.2007 та іпотеку (номер запису про іпотеку 11846573 (спеціальний розділ) квартири АДРЕСА_1 , яка складається з 3-х жилих кімнат, загальною площею 100,10 кв.м., в тому числі жилу площу 55,30 кв.м. за іпотечним договором від 15.02.2007 посвідченого ПН КМНО Скляром О.Л. зареєстрованого у реєстрі за № 432;

зобов`язати ДІУ вчинити дії щодо виключення з реєстру заборон та зняття заборони відчуження житлової квартири АДРЕСА_1 , яка складається з 3-х жилих кімнат, загальною площею 100,10 кв.м., в тому числі жилу площу 55,30 кв.м., яка на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , а також дії щодо припинення обтяження квартири забороною та припинення іпотеки на зазначену квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; стягнути з ДІУ на користь позивача судові витрати по справі.

В обґрунтування позову зазначила, що 15.02.2007 між нею та ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» було укладено кредитний договір № 16-07-И/10, відповідно до якого позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості було надано кредит у розмірі 160 000,00 дол США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,6 % річних, строком повернення до 14.02.2020. З метою забезпечення повернення кредитних коштів 15.02.2007 між нею та ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» було укладено іпотечний договір, відповідно до якого іпотекодавець передав в заставу (іпотеку) нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 . Одночасно з метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір поруки № 16-07-П-1/10 від 15.02.2007 та № 16-07-П-2/10 від 15.02.2007.

В подальшому, з метою дострокового стягнення грошових коштів за кредитним договором, банк звернувся до Святошинського районного суду м. Києва. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05.02.2014 позовні вимоги було задоволено у повному обсязі, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором № 16-07-И/10 від 15.02.2007 в сумі 1 126 426,23 грн., судовий збір в сумі 3 441,00 грн. На виконання рішення суду було видано виконавчі листи, які відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_3 було пред`явлено до виконання до Святошинського РВ ДВС м. Київ та було відкрито виконавче провадження № 444453755, а відносно ОСОБА_2 було пред`явлено до виконання до Бобровицького районного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми).

В період з листопада 2013 року по вересень 2015 року у добровільному порядку було виконано рішення суду від 05.02.2014 та сплачено на користь банку грошові кошти у розмірі 1 129 867,23 грн. В зв`язку з виконанням рішення суду від 05.02.2013 ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з заявою про визнання виконавчого листа № 2/759/844/14 від 14.03.2013 таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.04.2021 було визнано виконавчий лист № 2/759/844/14 виданий 14.03.2014 Святошинським районним судом м. Києва таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, зазначила, що 11.02.2015 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ДІУ було укладено договір відступлення права вимоги № 17/4-В відповідно до якого до ДІУ перейшло право вимоги в тому числі і за кредитним договором № 16-07-И/10. Зазначила, що позивач зверталась до відповідача із заявою про вжиття заходів, пов`язаних із здійсненням державної реєстрації припинення іпотеки та зняття заборони, однак відповідачем було відмовлено позивачеві у знятті заборони відчуження нерухомого майна і виключення записів з Державного реєстру іпотек і Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в зв`язку з наявність заборгованості за кредитним договором № 16-07-И/10 від 15.02.2007, на підставі зазначеного позивач була вимушена звернутися до суду із даним позовом (т. 1 а.с. 1-15).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12.10.2022 позов ОСОБА_1 до ДІУ, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання припиненими зобов`язання та зобов`язання вчинити дії задоволено. Визнано припиненими зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором № 16-07-И/10 від 15.02.2007 та іпотеку (номер запису про іпотеку 11846573 (спеціальний розділ) квартири АДРЕСА_1 , яка складається з 3-х жилих кімнат, загальною площею 100,10 кв.м., в тому числі жилу площу 55,30 кв.м. за іпотечним договором від 15.02.2007 посвідченого ПН КМНО Скляром О.Л. зареєстрованого у реєстрі за № 432. Зобов`язано ДІУ вчинити дії щодо виключення з реєстру заборон та зняття заборони відчуження житлової квартири АДРЕСА_1 , яка складається з 3-х жилих кімнат, загальною площею 100,10 кв.м., в тому числі жилу площу 55,30 кв.м., яка на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , а також дії щодо припинення обтяження квартири забороною та припинення іпотеки на зазначену квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Стягнуто з ДІУ на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1 816,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 58 000,00 грн, а всього стягнути 59 816,00 грн (т. 1 а.с. 212-217).

В апеляційній скарзі, ДІУ, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Вказує, що залишок основних зобов`язань, а саме тіло кредиту по кредитному договору № 16-07-И/10 від 15.02.2007 ОСОБА_1 , відповідно довідки про залишки заборгованості по іпотечним кредитам, що були надані в забезпечення ДІУ, згідно договору застави майнових прав № 17/4 від 11.02.2015, станом на 17.05.2015 заборгованість складала 61 170,08 дол США, що в еквіваленті становило 1 334 890,13 грн.

Згідно акту звіряння, за договором застави майнових прав № 17/4-З від 11.02.2015, станом на 30.04.2020 тіло кредиту по кредитному договору № 16-07-И/10 від 15.02.2007 ОСОБА_1 складає 61 170,08 дол США, що в еквіваленті становить 1 649 842,70 грн

Таким чином, ОСОБА_1 не виконала зобов`язання перед Банком, щодо повного погашення заборгованості до цього часу, чим порушила умови Кредитного договору та чинного законодавства України, що підтверджується відсутністю в матеріалах справи відсутністю довідки про закриття кредиту від Первісного кредитора, тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для припинення іпотеки за Іпотечним договором б/н від 15.02.2007.

Окрім зазначеного, у даній справі позивачем обрано не належний спосіб захисту порушеного права у вигляді визнання припиненими правовідносин за Договором іпотеки. Фактично між позивачем та відповідачем існує спір щодо відсутності або наявності права іпотеки за спірним Кредитним договором № 16-07-И/10 від 15.02.2007 та Іпотечним договором б/н від 15.02.2007, який потребує правової визначеності. Адже, звертаючись до суду, позивач мала на меті підтвердити відсутність права іпотекодержателя у ДІУ щодо належного позивачу майна. Однак, такий спосіб захисту є вимогою про встановлення судом факту, що не належить до компетенції суду та не передбачений законом або договором (т. 1 а.с. 220-226).

05.05.2023 ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що нею було в повному обсязі та належним чином виконано своє зобов`язання з погашення заборгованості за Кредитним договором, що підтверджується належними доказами, а саме первинними документами. Крім того, обставина погашення ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором була встановлена судовим рішенням від 15.04.2021 у справі № 759/18144/13-ц, а отже, не підлягає повторному доведенню.

Натомість, твердження апелянта про наявність у позивача заборгованості є голослівними, не підтвердженими належними та достатніми доказами (зокрема, первинними документами), та не заслуговують на увагу. ДІУ отримала право вимоги за кредитним договором, який в повному обсязі був ОСОБА_1 виконаний, у зв`язку з чим апелянт має право пред`являти претензії первісному кредитору, який відступив йому право вимоги за виконаним договором, а не позивачці (т. 2 а.с. 5-17).

В судовому засіданні представник ДІУ Подольна О.М. підтримала подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 заперечував проти поданої апеляційної скарги та просив її відхилити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з безпідставною відмовою відповідача від прийняття зобов`язання в повному обсязі та невиконання в подальшому відповідачем вимог щодо зняття заборони відчуження з предмету іпотеки, позивач був позбавлений права вільного володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Але погодитись із такими висновками в повній мірі не можливо з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.02.2007 між ОСОБА_1 та ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» було укладено кредитний договір № 16-07-И/10, відповідно до якого позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості було надано кредит у розмірі 160 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,6 % річних, строком повернення до 14.02.2020 (т. 1 а.с. 19-23).

З метою забезпечення повернення кредитних коштів 15.02.2007 між ОСОБА_1 та ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» було укладено іпотечний договір, відповідно до якого іпотекодавець передав в заставу (іпотеку) нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 29-32).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05.02.2014 по цивільній справі № 759/18144/13 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором № 16-07-И/10 від 15.02.2007 в сумі 1 126 426,23 грн. та судовий збір в сумі 3 441,00 грн. (т. 1 а.с. 33-38).

На виконання рішення суду було видано виконавчі листи.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.04.2021 по цивільній справі № 759/18144/13 визнано виконавчий лист № 2/759/844/14, виданий Святошинським районним судом м. Києва на підставі рішення від 05.02.2014 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором № 16-07-И/10 від 15.02.2007 в сумі 1 126 426,23 грн. та судового збору в сумі 3 441,00 грн. таким, що не підлягає виконанню (т. 1 а.с. 39-42).

Крім того, з вказаної вище ухвали суду вбачається, що 11.02.2015 між ДІУ та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 14/4-В, відповідно до якого до ДІУ перейшло право вимоги в тому числі і за кредитним договором № 16-07/И/10 від 15.02.2007, боржником згідно із п. 2.1. Договору відступлення, вказана вище обставина призвела до набрання 17.09.2015 чинності Договору відступлення в частині відступлення банком та набуття позивачем всіх прав вимоги за Кредитним договором № 16-07-И/Ю від 15.02.2007, та похідними забезпечувальними договорами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За загальним правилом, встановленим у ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язанням, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04.06.2020 у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Обсяг і зміст прав, що передаються, визначається первісним кредитором та новим кредитором за їх згодою.

У разі існування зобов`язання забезпечувального характеру (неустойки, поруки, застави тощо) щодо головного зобов`язання, за яким відступається право вимоги, відповідні забезпечувальні права кредитора також передаються новому кредитору, за яким є ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що листом від 23.11.2015 № 3-242100/22658 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявська О.С. надала довідку про залишки заборгованості по іпотечним кредитам станом на 17.09.2015.

Вартість прав вимоги дорівнює сукупній заборгованості за основним боргом за кредитними договорами, перелік яких зазначений у Додатку № 1 до Договору станом на дату укладення цього Договору. Вартість прав вимоги, зазначена у цьому пункті Договору, повинна бути підтверджена довідкою Первісного кредитора, (п. 1.3. Договору відступлення).

Пунктом 2.1. Договору відступлення встановлено, що пункт 1.2. цього Договору набирає чинності в день прийняття рішення Національним банком України про віднесення Первісного кредитора до категорії неплатоспроможних або на наступний календарний день після настання сукупності обставин, визначених п.п. 2.1.1. Договору, та однієї з обставин, визначеної п.п. 2.1.2. цього Договору або 2.1.3. цього договору або 2.1.4 цього договору.

Так, згідно із п. 3.0.3. Додатку 2 до вказаного листа, залишок основних зобов`язань, а саме тіло кредиту по Кредитному договору № 16-07-И/10 від 15.02.2007 боржниці ОСОБА_1 з довідки про залишки заборгованості по іпотечним кредитам, що були надані в забезпечення Державній іпотечній установі, згідно Договору застави майнових прав № 17/4 від 11.02.2015, станом на 17.09.2015 заборгованість складала 61 170,08 дол. США, що в еквіваленті становило 1 334 890,13 грн.

ДІУ, на підставі «Акту приймання та передачі між банком та ДІУ» до Договору відступлення права вимоги № 17/4-В від 11.02.2015, отримала матеріали кредитних справ, що перебували в розпорядженні банку, в тому числі і кредитну справу № 16-07-И/10 від 15.02.2007.

07.08.2020 від Уповноваженої особи на ліквідацію банку на виконання умов Акту звіряння отримано довідку про залишки кредитної заборгованості по іпотечним кредитам, що були надані в забезпечення ДІУ, згідно договору застави майнових прав № 17/4-З від 11.02.2015, станом на 30.04.2020, зазначено, що тіло кредиту по Кредитному договору № 16-07-И/10 від 15.02.2007 боржниці ОСОБА_1 складає 61 170,08 дол США, що в еквіваленті становить 1 649 842,70 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив про погашення кредитної заборгованості, яку, начебто, позивачем було сплачено у повному обсязі. Однак, суд не взяв до уваги інформацію надану від первісного кредитора, що станом на 2015 рік та 2020 рік по кредитному договору № 16-07-И/10 від 15.02.2007 існує заборгованість у розмірі 61 170,08 дол США (тіло кредиту), і яка не спростована позивачем.

При цьому, надані до позовної заяви меморіальні ордери, які стали підставою для постановлення ухвали від 15.04.2021 про визнання виконавчого листа № 759/18144/13-ц, виданого Святошинським районним судом м. Києва 14.03.2014, таким, що не підлягає виконанню, не підтверджують погашення кредитної заборгованості, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що рахунок, на який здійснено транзакцію, та перераховано, як вважає позивач, повну суму заборгованості, був наданий банком або виконавчою службою саме для погашення боргу за кредитним договором № 16-07-И/10 від 15.02.2007.

З огляду на викладене, та враховуючи те, що судом першої інстанції не взято до уваги докази надані ДІУ щодо наявності заборгованості за кредитним договором, а також, відсутності в матеріалах справи довідки, виданої уповноваженою особою банка, про відсутність заборгованості у позичальника, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Таким чином, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної іпотечної установи задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2022 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної іпотечної установи, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання припиненими зобов`язання та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 22 червня 2023 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Т.О. Невідома

В.В. Соколова