Справа № 368/1493/23
Рішення

Іменем України

"13" грудня 2023 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі головуючого судді Кириченка В.І.,

при секретарі Марчук Н.М. ,

з участю представника позивача адвоката Лисюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду та просив визнати за ним у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , право власності на житловий будинок загальною площею 83.00 кв. м. з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 згідно Технічного паспорту на будинок від 29.08.2023 року.

Мотивував позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , яка була рідною матір`ю ОСОБА_1 (далі -Позивач).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на нерухоме майно, що належало померлій, в тому числі на житловий будинок загальною площею 83,00 кв.м. та надвірні споруди: погріб, сарай, літня кухня, сарай, сарай, вбиральня, гараж, літній душ, огорожа, колодязь,які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане нерухоме майно ОСОБА_4 отримала в свою чергу у спадок після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був їй чоловіком, а Позивачу рідним батьком.

Відповідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі 11.06.2022 року після смерті ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_4 було відкрито спадкову справ)№ 69367709 (номер у нотаріуса - 41/2022).

Проте, за життя право власності на будинок ОСОБА_4 після смерті свого чоловіка оформити не встигла, хоча у спадкові права вступила.

Заповіт за життя ОСОБА_4 не складала, а тому відповідно до статті 1261 Цивільного Кодексу України Позивач та його рідна сестра ОСОБА_2 (Відповідач) є спадкоємцями першої черги за законом, так як є рідними сином та дочкою, відповідно померлої.

У встановлений законом термін Позивач звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті своєї матері, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як відповідно до листа Приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Воловенко Р.П. вих.. № 300/02-14 від 11.10.2023 року, відсутній документ, який підтверджує право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а тому є необхідність звернутися до суду з позовною заявою за визнанням права власності в порядку спадкування на вказане спадкове майно.

Таким чином. Позивач позбавлений можливості реалізувати свої майнові права на спадкове майно, яке залишилося після смерті його матері.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її, громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 ріше: від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03, рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право мирно володіти своїм майном. При цьому зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, та відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове нерухоме майно, Позивач оформити право власності на житловий будинок, в нотаріальному порядку не має можливості.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Лисюк О.В. позов підтримали та просили задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась.

Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , яка була рідною матір`ю ОСОБА_1 (далі -Позивач).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на нерухоме майно, що належало померлій, в тому числі на житловий будинок загальною площею 83,00 кв.м. та надвірні споруди: погріб, сарай, літня кухня, сарай, сарай, вбиральня, гараж, літній душ, огорожа, колодязь,які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане нерухоме майно ОСОБА_4 отримала в свою чергу у спадок після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був їй чоловіком, а Позивачу рідним батьком.

Відповідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі 11.06.2022 року після смерті ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_4 було відкрито спадкову справ)№ 69367709 (номер у нотаріуса - 41/2022).

Проте, за життя право власності на будинок ОСОБА_4 після смерті свого чоловіка оформити не встигла, хоча у спадкові права вступила.

Заповіт за життя ОСОБА_4 не складала, а тому відповідно до статті 1261 Цивільного Кодексу України Позивач та його рідна сестра ОСОБА_2 (Відповідач) є спадкоємцями першої черги за законом, так як є рідними сином та дочкою, відповідно померлої.

31.05.2023 року у встановлений законом термін позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як відповідно до листа Приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Воловенко Р.П. вих.. № 300/02-14 від 11.10.2023 року, відсутній документ, який підтверджує право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а тому є необхідність звернутися до суду з позовною заявою за визнанням права власності в порядку спадкування на вказане спадкове майно.

31.05.2023 року ОСОБА_2 подала заяву приватному нотаріусу про відмову від належної їй по закону частки спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_4 і заяви про прийняття спадщини не подавала.

Згідно заповіту ОСОБА_4 від 17.10.2022 року остання заповіла на випадок своєї смерті ОСОБА_1 земельну ділянку площею 3,2640 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP була затверджена Міністерством комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року.

Згідно з пунктами 6, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції),

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої Міністерством комунального господарства У PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року. Вказана Інструкція передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (пункт 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (пункт 20 Інструкції), Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно правової позиції Верховного Суду при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Згідно будівельного паспорта на земельну ділянку та свідоцтва на забудову індивідуальної садиби ОСОБА_3 останнє видане на підставі рішення виконавчого комітету Кагарлицької районної ради депутатів трудящих від 21.06.1971 року.

Згідно технічного паспорта на будинок від 29.08.2023 року житловий будинок побудовано в 1971 році.

Тому на підставі ст. 1261 ч.1, 1269 ч.1, 1270 ч.1,1296 ч.3 ЦК України визнати за позивачем як спадкоємце першої черги за законом у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 яка прийняла як спадкоємець першої черги за законом , але не оформила спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , право власності на житловий будинок загальною площею 83.00 кв. м. з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 згідно Технічного паспорту на будинок від 29.08.2023 року.

Керуючись ст . 1261 ч.1, 1269 ч.1, 1270 ч.1,1296 ч.3 ЦК України, ст. 12, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса: АДРЕСА_2 , рнокпп: НОМЕР_1 ) у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 яка прийняла як спадкоємець першої черги за законом , але не оформила спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , право власності на житловий будинок загальною площею 83.00 кв. м. з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 згідно Технічного паспорту на будинок від 29.08.2023 року.

Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 22.12.2023 року.

Суддя В.І. Кириченко