У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/887/19

Номер провадження 4-с/348/8/23

31 жовтня 2023 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді О.Ю.Максименко

за участю секретаря судових засідань О.Р.Боєчко

за участю скаржника ОСОБА_1

за участю представника скаржника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Надвірнянського відділу ДВС Надвірнянського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зобов`язання вчинення дій,

У с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Надвірнянського відділу ДВС Надвірнянського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зобов`язання вчинення дій, щодо незгоди із закінченням виконавчих проваджень.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28.04.2021 по цивільній справі № 348/887/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Зарічанська сільська рада Делятинської селищної об`єднаної територіальної громади Надвірнянського району Івано-Франківської області, усунено перешкоди у користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 : Зобов`язано ОСОБА_3 перенести вигрібну яму на відстань не менше 25 метрів від належної ОСОБА_1 літньої кухні, та облаштувати вигрібну яму у відповідності до Державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських населень» 360-92; Зобов`язано ОСОБА_3 перенести сарай для худоби, свійських тварин та птахів на відстань не менше 25 метрів від належної ОСОБА_1 криниці та облаштувати його у відповідності до Державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських населень» 360-92. Зобов`язано ОСОБА_3 демонтувати дерев`яні елементи (конструкції) огорожі покриті (просочені) хімічними маслянистими речовинами невідомого походження на основі відходів нафтопродуктів. Рішення набрало законної сили 18.08.2021. На підставі зазначеного рішення було відкрито три виконавчі провадження: № 68052653 від 05.01.2022, № 67516868 від 17.11.2021 та № 66812482 від 15.09.2021. На даний час рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області не виконане, а всі три виконавчі провадження 18.07.2023 закінчені з підстав того, що рішення неможливо виконати без участі боржника. Вважає, що постанови про закінчення виконавчого провадження є незаконними та необґрунтованими, оскільки рішення може бути виконане без участі боржника шляхом залучення для проведення необхідних робіт спеціальної будівельної організації, а витрати на її залучення стягнуті з боржника. У зв`язку із чим просить скасувати постанови про закінчення виконавчих проваджень № 68052653, № 67516868 та № 66812482 від 18.07.2023.

Скаржник в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник скаржника в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеному в скарзі, просив її задовольнити.

Боржник ОСОБА_3 в судові засідання не з`явилася, причин неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи повідомлена належно шляхом отримання судової повістки, про що свідчить її підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Заступник начальника Надвірнянського відділу ДВС Надвірнянського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, надав заперечення на скаргу, в якій просив розглянути справу у його відсутність, зазначивши, що вимоги скарги не визнає, в даному випадку державним виконавцем вжито всіх дій, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", зокрема: виїздив по місцю проживання боржника для перевірки факту виконання судового рішення, накладав штраф за невиконання рішення суду та звертався до Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області. Після вжиття всіх дій, передбачених чинним законодавством, зокрема, ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження", яка передбачає порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії, державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, як того вимагає ч. 3 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження". Просив у задоволенні скарги відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, вислухавши пояснення скаржника та його представника, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, матеріали виконавчих проваджень, вважає, що скарга підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28.04.2021 по справі № 348/887/19 зобов`язано ОСОБА_3 , жительку АДРЕСА_1 : перенести вигрібну яму на відстань не менше 25 метрів від належної ОСОБА_1 літньої кухні, та облаштувати вигрібну яму у відповідності до Державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських населень» 360-92; перенести сарай для худоби, свійських тварин та птахів на відстань не менше 25 метрів від належної ОСОБА_1 криниці та облаштувати його у відповідності до Державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських населень» 360-92, а також зобов`язати її демонтувати дерев`яні елементи (конструкції) огорожі покриті (просочені) хімічними маслянистими речовинами невідомого походження на основі відходів нафтопродуктів.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 68052653, 05.01.2022 ОСОБА_1 звернувся до Надвірнянського відділу державної виконавчої служби у Надвірнянському районі суду Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа, виданого Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області 18.01.2021, про зобов`язання ОСОБА_3 , жительки АДРЕСА_1 ,демонтувати дерев`яні елементи (конструкції) огорожі покриті (просочені) хімічними маслянистими речовинами невідомого походження на основі відходів нафтопродуктів. Державним виконавцем було відкрито виконавче провадження та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Актом державного виконавця від 27.01.2022 встановлено, що ОСОБА_3 рішення суду добровільно не виконано, у зв`язку із чим на неї накладено штраф в сумі 1700 грн та повторно надано строк 10 робочих днів для виконання рішення суду.Актом державного виконавця від 06.04.2022 встановлено, що ОСОБА_3 рішення суду добровільно не виконано, у зв`язку із чим на неї накладено штраф в сумі 3400 грн. 20.04.2022 державний виконавець звернувся до Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, а саме невиконання Тарнавською рішення суду. 12.04.2023 ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця із заявою щодо звернення до суду із поданням про заборону ОСОБА_3 виїзду за кордон. 25.05.2023 державний виконавець здійснив виклик ОСОБА_3 на 02.06.2023 та 18.07.2023 виніс постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з неможливістю виконати рішення без участі боржника (а.с.62-83).

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 67516868, 15.11.2021 ОСОБА_1 звернувся до Надвірнянського відділу державної виконавчої служби у Надвірнянському районі суду Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа, виданого Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області 28.04.2021, про зобов`язання ОСОБА_3 , жительки АДРЕСА_1 ,перенести вигрібну яму на відстань не менше 25 метрів від належної ОСОБА_1 літньої кухні, та облаштувати вигрібну яму у відповідності до Державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських населень» 360-92. Державним виконавцем було відкрито виконавче провадження та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Актом державного виконавця від 15.12.2021 встановлено, що ОСОБА_3 рішення суду добровільно не виконано, у зв`язку із чим на неї накладено штраф в сумі 1700 грн та повторно надано строк 10 робочих днів для виконання рішення суду.Актом державного виконавця від 18.01.2022 встановлено, що ОСОБА_3 рішення суду добровільно не виконано, у зв`язку із чим на неї накладено штраф в сумі 3400 грн та ще надано строк 10 робочих днів для виконання рішення суду. Актом державного виконавця від 17.02.2022 встановлено, що ОСОБА_3 рішення суду добровільно не виконано.11.04.2022 державний виконавець звернувся до Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, а саме невиконання Тарнавською рішення суду. 18.07.2023 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з неможливістю виконати рішення без участі боржника (а.с.86-108).

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 66814282, 09.09.2021 ОСОБА_1 звернувся до Надвірнянського відділу державної виконавчої служби у Надвірнянському районі суду Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа, виданого Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області02.09.2021, про зобов`язання ОСОБА_3 , жительки АДРЕСА_1 ,перенести сарай для худоби, свійських тварин та птахів на відстань не менше 25 метрів від належної ОСОБА_1 криниці та облаштувати його у відповідності до Державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських населень» 360-92. Державним виконавцем було відкрито виконавче провадження та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Актом державного виконавця від 11.10.2021 встановлено, що ОСОБА_3 рішення суду добровільно не виконано. 12.10.2021 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.Актом державного виконавця від 28.10.2021 встановлено, що ОСОБА_3 рішення суду добровільно не виконано.03.11.2021 державний виконавець звернувся до Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, а саме невиконання Тарнавською рішення суду. 26.10.2021 ОСОБА_3 звернулася до державного виконавця із заявою про залучення експерта або спеціаліста та скасування постанови про накладення штрафу. 21.04.2023 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.11.07.2023 державний виконавець звернулася до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи ОСОБА_3 ..18.07.2023 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з неможливістю виконати рішення без участі боржника (а.с.109-134).

01.06.2023 вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 382 КК України до штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп. (а.с.13-15).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут оскарження дій та рішень державного виконавця.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст. 129-1 Конституції України Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Конституційний Суд України в своєму рішенні № 2-р(II)/2019 від 15.05.2019звернув увагу на те, що:обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист; держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Конституційний Суд України неодноразово підкреслював, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (перше речення абзацу другого пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012); право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абзац п`ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013).

Конституційний Суд України наголошує, що забезпечення державою виконання судового рішення як невід`ємної складової права кожного на судовий захист закладено на конституційному рівні у зв`язку із внесенням Законом України „Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя) від 2 червня 2016 року № 1401-VIII змін до Конституції України та доповненням її, зокрема, статтею 129-1, частиною другою якої передбачено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Аналіз статей 3, 8, частин першої, другої статті 55, частин першої, другої статті 129-1 Конституції України у їх системному зв`язку, наведених юридичних позицій Конституційного Суду України дає підстави стверджувати, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Конституційний Суд України враховує приписи чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та практику тлумачення і застосування цих договорів міжнародними органами, юрисдикцію яких визнала Україна, зокрема Європейським судом з прав людини (перше речення абзацу третього підпункту 2.3 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016).

Конституційний Суд України, розвиваючи свою юридичну позицію щодо визначення обов`язкового виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист, яка була сформульована з урахуванням положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), бере до уваги практику застосування Європейським судом з прав людини положень вказаної статті Конвенції в аспекті розуміння позитивного обов`язку держави щодо забезпечення виконання судового рішення.

З практики Європейського суду з прав людини вбачається, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; водночас ухиленням від виконання цього обов`язку є перекладення державою відповідальності за фінансове забезпечення організації виконавчого провадження на особу, на користь якої ухвалене судове рішення; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (§ 43 рішення у справі „Shmalko v. Ukraine від 20 липня 2004 року, § 84 рішення у справі „Fuklev v. Ukraine від 7 червня 2005 року, § 64 рішення у справі „Apostol v. Georgia від 28 листопада 2006 року, §§ 46, 51, 54 рішення у справі „Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine від 15 жовтня 2009 року).

Конституційний Суд України, беручи до уваги статті 3, 8, частини першу, другу статті 55, частини першу, другу статті 129-1 Конституції України, свої юридичні позиції щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, вважає, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом.

Конституційний Суд України наголошує, що визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.

Спеціальним законом, який регламентує порядок та особливості проведення виконавцем кожної стадії (дії) виконавчого провадження, є Закон України «Про виконавче провадження».

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах,у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання. Також виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Верховний суд у Постанові від 30.08.2018 по справі № 916/4106/14 зазначив, що та обставина, що саме Боржник відповідно до вказаного судового рішення зобов`язаний вчинити певні дії не свідчить про те, що у разі невиконання цього рішення саме Боржником, воно не може бути виконано без його участі відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки хоч і зобов`язує саме Боржника вчинити ці дії, однак не є нерозривно пов`язаним з особою Боржника та не унеможливлює виконання цього рішення без його участі шляхом вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання, враховуючи встановлені судами обставини невиконання його у добровільному порядку та вчинення перешкод в його виконанні.

При цьому, Верховний Суд у Постанові № 757/7499/17-ц від 18.01.2023 зазначив, що, з аналізу правових норм, які належить застосувати до спірних правовідносин, можна дійти висновку, що закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» можливе за умови виконання послідовності вказаних виконавчих дій, а саме:

- накладення на боржника штрафу і перевірка стану виконання рішення (у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин);

- накладення штрафу в подвійному розмірі (у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин);

- звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Відповідно до частини третьої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Якщо після вжиття державним виконавцем усіх заходів примусового виконання рішення боржник відмовляється виконувати рішення немайнового характеру, а виконати його без участі боржника неможливо, державний виконавець звертається до правоохоронних органів із повідомленням про злочин, після чого закінчує виконавче провадження.

Тобто, якщо рішення суду можливо виконати без участі боржника, державний виконавець вживає заходів примусового виконання рішення,а якщо судове рішення неможливо виконати без участі боржника, державний виконавець після надсилання органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Отже, при примусовому виконанні рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії, державний виконавець може здійснювати дії, які визначені статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження», та не має права вчиняти інших заходів примусового виконання рішень, оскільки законом таких прав йому не передбачено.

За таких обставин, коли боржником не виконано рішення, яке не може бути виконано без його участі, виконавець, надіславши до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, зобов`язаний винести постанову про закінчення виконавчого провадження.

Ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, боржник зверталася до державного виконавця із заявою про залучення спеціаліста в будівельній галузі, оскільки боржник самостійно не може зробити метричні виміри без спеціальних інструментів та Державні будівельні норми на той момент були змінені.

Проте, державним виконавцем заява боржника була проігнорована, відповіді боржнику на неї надано не було, у зв`язку із чим суд не доходить переконливого висновку про неможливість виконання рішення без участі боржника, у зв`язку із чим вважає постанови про закінчення виконавчого провадження такими, що винесені державним виконавцем передчасно, а тому вони підлягають скасуванню.

Стягувач в даному випадку не отримав ефективного захисту своїх прав, а державний виконавець в цьому випадку ви ступає спостерігачем, який, окрім накладення штрафу та звернення до орган поліції, не виконує ніяких дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», що нівелює сам принцип обов`язковості судових рішень та забезпечення державою його виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст. 1, 5, 18, 20, 26, 39, 63, Закону України «Про виконавче провадження», ст. 2, 4, 447 ЦПК,

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Надвірнянського відділу державної виконавчої служби Надвірнянського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бурія Н.І. від 18.07.2023 про закінчення виконавчого провадження № 68052653.

Скасувати постанову державного виконавця Надвірнянського відділу державної виконавчої служби Надвірнянського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Греджука О.В. від 18.07.2023 про закінчення виконавчого провадження № 67516868.

Скасувати постанову державного виконавця Надвірнянського відділу державної виконавчої служби Надвірнянського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Скорікової Т.М. від 18.07.2023 про закінчення виконавчого провадження № 66812482.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

Скаржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник скаржника: ОСОБА_2 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 635 від 08.02.2008, адреса: АДРЕСА_2 .

Державний виконавець: Надвірнянський відділ державної виконавчої служби Надвірнянського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місцезнаходження: вул. Грушевського, 18 м. Надвірна Івано-Франківської області.

Боржник: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Надвірнянського районного суду

Івано-Франківської області О.Ю. Максименко

Повне судове рішення складено 06.11.2023.