ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 610/1042/23 Головуючий суддя І інстанції Стригуненко В. М.
Провадження № 22-ц/818/2135/23 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, що виникають із сімейних відносин, з них
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Зінченко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Такідзе Ірина Леонідівни на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 19 вересня 2023 року, по справі № 610/1042/23, за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Такідзе Ірини Леонідівни до ОСОБА_2 , третя сторона: Служба у справах дітей Балаклійської міської ради Харківської області, про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з його матір`ю,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2023 до суду надійшла позовна заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Такідзе І.Л. про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з його матір`ю ОСОБА_1

18.09.2023 представник позивача подала заяву про забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження права ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виїзді за межі України.

На обґрунтування заяви про забезпечення позову вказує, що в серпні 2022 року вона віддала ОСОБА_2 їхнього сина ОСОБА_3 для подорожі ОСОБА_4 . Після цього відповідач повинен був привезти сина до Польщі, де перебувала позивач. Однак потім відповідач сказав, що вони в Ірландії та позивач повинна сама приїхати та забрати сина. Але сина він їй не віддав, натомість викликав поліцію, яка заборонила їй наближатися до сина, на її звернення місцева поліція нічим допомогти не змогла. В консульстві України в Республіці Ірландія їй також не допомогли, сказавши, що місце проживання дитини судом не визначено, тому дитина може проживати з батьком. Позивач вже рік не бачила дитину, на жодні вмовляння відповідач не реагує, де його шукати в Ірландії вона не знає, відповідач навмисно переховує дитину від неї, перешкоджаючі їхній зустрічі. Зараз позивачу стало відомо, що відповідач разом з їхнім сином, другою дружиною та ще двома дітьми повернулися до с. Вербівка та він найближчими днями хоче вже назавжди виїхати до Ірландії. Відповідно до рішення суду від 09.05.2023 повідомив, що він з сином проживають в Ірландії та він не планує повертатися на постійне місце проживання до України.

Посилалась на наявність гострої необхідності у забезпеченні позову шляхом обмеження права їхньої дитини у виїзді за межі України, інакше будуть порушені права дитини на висловлення думки з приводу того, з ким він хоче проживати.

Вважає, що є підстави вважати, що якщо відповідач разом з дитиною зараз виїде за межі України, то невжиття заходів щодо забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, якщо позов буде задоволено, будуть порушені законні права позивача та права дитини.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 19 вересня 2023 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Такідзе І.Л. посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження у праві виїзду малолітнього ОСОБА_5 за межі України.

Апеляційна скарга мотивована тим, є підстави вважати, що якщо відповідач зараз вивезе дитину за межі України, то невжиття заходів щодо забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі його задоволення, а навіть розгляд справи буде неможливий.

Вказує, що будуть порушені законні права позивача та права дитини на висловлення думки з приводу того, з ким хлопчик хоче проживати. Наразі відповідач навмисно приховує дитину від матері та не виключено, що до дитини застосовується психологічне насилля, шляхом маніпуляцій та залякування ОСОБА_3 . Невжиття заходів забезпечення позову можуть спричинити ОСОБА_1 та її сину додаткових моральних страждань та хвилювань, тому вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову для уникнення можливих негативних наслідків.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, розглянула справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи у задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову суд першої інстанції зазначив, що в цивільному процесуальному законодавстві відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 149-150 ЦПК України застосувати заборону виїзду за межі України, як спосіб забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пунктів 2, 3, 10 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин, іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням, і його суть полягає в тому, що таке обмеження захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може спричинити неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає рівною мірою інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а має на меті лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

У разі вжиття заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, провадження № 14-729цс19, зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом заборони виїзду за межі України дитині ОСОБА_6 , як на обґрунтування обраного виду забезпечення позову, посилалася на те, що є підстави вважати, що дитина може бути вивезена ОСОБА_2 без погодження з матір`ю за кордон. Вивезення дитини за кордон зробить неможливим виконання судового рішення у справі.

Аналіз наведених вище норм вказує на те, що в цивільному процесуальному законодавстві відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 149-150 ЦПК України, застосувати заборону виїзду за межі України як спосіб забезпечення позову.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 643/5842/16-ц, провадження № 61-47217св18, від 12 лютого 2020 року у справі № 288/162/19, провадження № 61-11750св19, на які зокрема посилається заявник в касаційній скарзі та підлягали застосуванню до спірних правовідносин.

Отже, обраний ОСОБА_1 спосіб забезпечення позову шляхом заборони виїзду за межі України дитині не відповідає вимогам статті 150 ЦПК України.

З огляду на викладене суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин вищенаведені норми процесуального права та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від14 лютого 2022 року, справа № 754/7569/21, провадження № 61-15886сво2, зазначено, що у спорах щодо повернення дітей, які незаконно утримуються в державі, відмінній від держави їх постійного проживання, урегульованих положеннями Гаазької Конвенції, можливе вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони дитині у будь-чиєму супроводі перетинати державний кордон України.

У таких спорах забезпечення позову шляхом обмеження права на виїзд за межі України буде адекватним заходом з метою ефективного виконання судового рішення. В усіх інших спорах, що виникають, зокрема, між батьками щодо визначення місця проживання дитини, визначення порядку участі у спілкуванні та вихованні дитини та інших, які вирішуються за законодавством України без застосування Гаазької Конвенції, забезпечення позову шляхом обмеження права, зокрема, на виїзд за межі України не є можливим.

З урахуванням викладеного ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимоги норм процесуального законодавства, оскільки обраний спосіб забезпечення позову шляхом заборони виїзду дитини та матері за кордон України не відповідає вимогам статті 150 ЦПК України. При цьому колегія суддів відхиляє доводи скарги щодо можливості застосування судом заборони виїзду за кордон у порядку забезпечення позову при розгляді цієї цивільної справи, оскільки вона стосуються інших випадків, які визначені у ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, апеляційна скарга відповідно до ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Такідзе Ірина Леонідівни залишити без задоволення.

Ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 19 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 08 листопада 2023 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії І.В.Бурлака.

Ю.М.Мальований.