КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 381/3993/23 Головуючий у 1 інстанції: Осаулова Н.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Гуля В.В., Крижанівської Г.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу адвоката Ткачука Олександра Вікторовича, який діє від імені та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2023 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі - ТОВ «ФК «ЕЙС») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зазначило, що 17 лютого 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ЕЙС», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №609805245 на суму 9 000,00 грн. строком на 30 днів із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,70 % від суми кредиту за кожен день користування. Кредитор своє зобов`язання по видачі кредиту виконав шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок ОСОБА_1 . Відповідачка ОСОБА_1 неналежним чином виконує свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість в розмірі 25 064,10 грн., з яких: 8 999,30 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 16 064,80 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. ТОВ «ФК «ЕЙС» просило стягнути з ОСОБА_1 суму наявної заборгованості.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2023 року в позові ТОВ «ФК «ЕЙС» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «ФК «ЕЙС» просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» в повному обсязі. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЕЙС», пославшись на те, що наданий ним договір факторингу укладений 28.11.2018 року, тоді як кредитний договір між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладений пізніше, а саме, 17.02.2020 рок. Наголошує на тому, що ч. 1 ст. 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) був укладений договір факторингу №28/1118-01. Пунктом 2.1. договору передбачено, що клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. Підпункт 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року визначає, що під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Відтак, договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога). Пунктом 1.2. договору передбачено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. 23 червня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» був складений та підписаний Реєстр прав вимоги №85, за яким передані (відступлені) права вимоги за кредитним договором до ОСОБА_1 в розмірі 23 228,22 грн. з яких: 8 999,30 грн. - заборгованість по тілу кредиту, та 14 228,92 грн. - заборгованість по відсоткам нарахованим на дату такого відступлення. Після укладення реєстру ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало новому кредитору документи, які підтверджують видачу кредиту ОСОБА_2 , та які і були долучені до позовної заяви. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладений договір факторингу № 05/0820-01, за умовами якого право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 609805245 від 17.02.2020 року перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». 04.08.2023 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» був укладений договір факторингу №04/08/23-01 та підписаний реєстр прав вимоги № 1, відповідно до умов якого право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором відступлено на користь ТОВ «ФК «ЕЙС». Дані обставини та докази спростовують висновки суду першої інстанції про те, що ТОВ «ФК «ЕЙС» не набуло права вимоги до ОСОБА_1 .

Представник ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу представника ТОВ «ФК «ЕЙС». Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ФК «ЕЙС» порушило питання про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості, як правонаступник кредитора «Манівео швидка фінансова допомога» за договором від 17 лютого 2020 року №609805245 заборгованість в розмірі 25 064,10 грн., з яких: 8 999,30 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 16 064,80 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «ФК «ЕЙС», суд першої інстанції виходив з недоведеності права позивача на стягнення як правонаступника. Суд врахував, що договір факторингу укладений 28 листопада 2018 року, а зобов`язання ОСОБА_1 за кредитом 17 лютого 2020 році, тобто після відступлення прав вимоги.Продовження сторонами строку дії договору факторингу від 05.08.2020 року до 31.12.2024 року та укладення реєстрів прав вимоги до конкретного боржника не свідчить про набуття позивачем права вимоги до ОСОБА_1 , оскільки станом 2018 рік у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не існувало право вимоги до ОСОБА_1 .

Колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Частиною 1 ст. 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з ч. 2 ст. 1078 ЦК України майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) був укладений договір факторингу №28/1118-01.

Відповідно до п. 2.1. договору факторингу №28/1118-01 клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених Договором. Згідно п.п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Відтак, договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога), при цьому перелік кредитних договорів, за якими здійснюється відступлення, наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Такі додатки до договору є невід`ємною частино договору факторингу.

23 червня 2020 року на виконання п. 2.1. договору факторингу №28/1118-01 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було складено та підписано Реєстр прав вимоги №85 за яким передані (відступлені) права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором. Вказані обставини підтверджуються Витягом з Реєстру прав вимоги №85 від 23.06.2020, відповідно до якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 в розмірі 23 228,22 грн. з яких: 8 999,30 грн. - заборгованість по тілу кредиту, та 14 228,92 грн. - заборгованість по відсоткам нарахованим на дату такого відступлення.

Кредитний договір №609805245 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 датований 17 лютого 2020 року. До позову ТОВ «ФК «ЕЙС» додало додаткову угоду від 17.03.2020 року до договору №609805245 від 17.02.2020 року, в якій було визначено продовження строку, на який був наданий Кредит за Договором №609805245 від 17.02.2020 на 29 днів.

Відтак, Реєстр прав вимоги №85 за яким передані (відступлені) права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором був укладенийміж ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс»вже після укладення кредитного договору №609805245 від 17.02.2020 та настання строку виконання зобов`язання за ним.

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 609805245 від 17.02.2020 року. Вказані обставини підтверджуються Реєстром прав вимоги №9 від 30.05.2023 року в розмірі 25 064,10 грн. з яких 8 999,30 грн. - заборгованість по тілу кредиту, та 16 064,80 грн. - заборгованість по відсоткам.

04.08.2023 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» був укладений договір факторингу №04/08/23-01, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЕЙС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 04.08.2023 до договору факторингу №04/08/23-01 від 04.08.2023, до ТОВ «ФК «ЕЙС» передано право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 25 064,10 грн. з яких 8 999,30 грн. - заборгованість по тілу кредиту, та 16 064,80 грн. - заборгованість по відсоткам.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність ТОВ «ФК «ЕЙС» набуття ним права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 609805245 від 17.02.2020 року. Укладання договору факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до виникнення кредитних правовідносин з ОСОБА_1 від 17.02.2020 не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, оскільки станом на момент укладення кредитного договору договір факторингу був чинним. Право вимоги по кредитному договору №609805245 від 17.02.2020 були передані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс» на підставі реєстру від 04.08.2023.

Суд першої інстанції послався на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 24.04.2018 року у справі № 914/868/17. Разом з тим, викладені у вказаній постанові обставини не є релевантними із обставинами в даній справі. Предметом судового розгляду у вказаній справі був господарський спір про визнання недійсним договору між суб`єктами господарювання про відступлення права вимоги за договором оренди через непогодження сторонами усіх істотних умов договору. Верховний Суд зазначив, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що сторони договору не досягли згоди з його істотних умов, у зв`язку з чим дійшов правильного висновку про неукладеність цього договору, проте, помилково вважав за можливе визнати такий договір недійсним, оскільки неукладеність договору виключає визнання його недійсним.

Дійшовши висновку про доведеність ТОВ «ФК «ЕЙС» права вимоги за договормо факторинку, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що 17 лютого 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №609805245. Пунктом 4.1. кредитного договору передбачено, що його невід`ємною частиною є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті товариства: www.moneyveo.ua.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ТОВ «ФК «ЕЙС» зазначало, що кредитний договір №609805245 від 17 лютого 2020 року був підписаний відповідачкою ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор № U4N6QB46 був направлений позичальнику 17.02.2020 року о 11:13:37 год. на номер мобільного телефону, який вказаний нею в заявці на отримання грошових коштів - НОМЕР_1 . Одноразовий персональний ідентифікатор був введений позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 17.02.2020 року о 11:16:27 год., після чого відповідачка натиснула кнопку «Відправити/Підписати»», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відразу після вчинених дій 17.02.2020 року Товариством були перераховані грошові кошти 9 000,00 грн. на банківську карту № НОМЕР_2 , яка належить відповідачці, що підтверджено відповідним платіжним дорученням.

Разом з тим, ТОВ «ФК «ЕЙС» не надало суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин. Матеріалам справи не підтверджено укладення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 кредитного договору, погодження ними умов кредитування та надання відповідачці кредиту.

Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

На підтвердження укладення договору ТОВ «ФК «ЕЙС» надало довідку щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», в якій зазначено, що договір №609805245 від 17 лютого 2020 року був підписаний відповідачкою з використанням одноразового ідентифікатора № U4N6QB46, направленого їй 17.02.2020 року, о 11:13:37 год., на номер мобільного телефону вказаний нею в заявці на отримання грошових коштів - НОМЕР_1 (а.с. 12).

Проте вказана довідка не була підписана жодною посадовою особою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». З форми та змісту довідки неможливо встановити достовірність зазначеній у ній обставин.

Укладений ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 кредитний договір №609805245 від 17 лютого 2020 року між ТОВ «ФК «ЕЙС» та ОСОБА_1 а додаткова угода не містять інформації про підписання їх ОСОБА_1 з використанням одноразового ідентифікатора (а.с. 59-62).

У графіку розрахунків, який є додатком до договору №609805245 від 17 лютого 2020 року зазначено, що він підписаний одноразовим ідентифікатором, але у ньому зазначений інший номер одноразового ідентифікатора - 7U73STT8 (а.с. 63).

В матеріалах справи відсутні докази, з яких можна було б установити, що ОСОБА_1 пройшла ідентифікацію у інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», через номер телефону НОМЕР_1 , який вона сама зазначила.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 не визнала факту заповнення формуляру заяви або іншої форми про прийняття пропозиції в електронній формі, отримання одноразового ідентифікатора, а також вчинення інших дій, які можна розцінювати як прийняття пропозиції укласти електронний договір.

На підтвердження надання кредиту ТОВ «ФК «ЕЙС» надало копію платіжного доручення від 17 лютого 2020 року на суму 9000,00 грн., в якому зазначено отримувачем ОСОБА_1 , номер картки НОМЕР_2 (а.с. 13). Копія вказаного платіжного доручення не містить відмітки про час його прийняття та виконання банком, не містить повного номера картки, з чого можна було б встановити факт перерахування коштів на картковий рахунок саме ОСОБА_1 .

Представник ОСОБА_1 наголошував на тому, що у договорі №609805245 від 17 лютого 2020 року відсутнє посилання на номер банківського рахунку або номер картки, на яку необхідно перерахувати кредит.

Враховуючи викладене, рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2023 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові ТОВ «ФК «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з інших підстав - недоведеності укладення кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ОСОБА_1 та надання кредиту.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Ткачука Олександра Вікторовича, який діє від імені та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», задовольнити частково.

Скасувати рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2023 року та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити в позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Гуль В.В.

Крижанівська Г.В.