Справа № 204/5412/21
Провадження № 2/204/81/23
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Барильченко А.Д.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват Комплект» (місцезнаходження: 49033, м.Дніпро, вул.Героїв Сталінграду, буд.110, кв.29) про визнання договорів дійсними,-

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2021 року з Дніпровського апеляційного суду до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшла цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват Комплект», ОСОБА_2 , треті особи Виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради, Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіна Ліана Леонідівна про визнання договорів дійсними, визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету, визнання незаконним та скасування свідоцтва про права власності, визнання прилюдних торгів недійсними, визнання незаконним та скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна, визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію, визнання права власності.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 липня 2021 року ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 29 квітня 2021 року про закриття провадження у справі в частині позовних вимог до ТОВ «Приват Комплекс», а саме в частині позовних вимог про:

- визнання дійсним договору резервування квартири №49/19.05 від 19.05.2008 року, укладеного між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серія: НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Приват Комплект», ідентифікаційний код юридичної особи: 30571299, місцезнаходження юридичної особи: 49033, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Героїв Сталінграду, будинок 110, квартира 29;

- визнання дійсним попереднього договору купівлі-продажу квартири від 19 травня 2008 року, укладеного між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серія: НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Приват Комплект», ідентифікаційний код юридичної особи: 30571299, місцезнаходження юридичної особи: 49033, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Героїв Сталінграду, будинок 110, квартира 29 - скасовано, та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 21.07.2021 головуючим суддею визначено суддю Токар Н.В.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06 серпня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват Комплект» (місцезнаходження: 49033, м.Дніпро, вул.Героїв Сталінграду, буд.110, кв.29) про визнання договорів дійсними (в частині вимог про визнання дійсним договору резервування квартири №49/19.05 від 19.05.2008 року, укладеного між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серія: НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Приват Комплект», ідентифікаційний код юридичної особи: 30571299, місцезнаходження юридичної особи: 49033, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Героїв Сталінграду, будинок 110, квартира 29; про визнання дійсним попереднього договору купівлі-продажу квартири від 19 травня 2008 року, укладеного між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серія: НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Приват Комплект», ідентифікаційний код юридичної особи: 30571299, місцезнаходження юридичної особи: 49033, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Героїв Сталінграду, будинок 110, квартира 29 - скасовано, та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Цією ж ухвалою постановлено проводити розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що 19.05.2008 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Приват Комплект» було укладено договір резервування квартири АДРЕСА_2 . Сторонами договору виступають «Виконавець» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Приват Комплект» та «Замовник» - ОСОБА_1 . Відповідно до умов договору, виконавець зобов`язувався зарезервувати для замовника квартиру будівельний АДРЕСА_3 , загальною проектованою площею 38, 24 кв.м., яка розташована на 4 поверсі, а замовник зобов`язувався внести грошові кошти на поточний рахунок виконавця за квартиру в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_4 , протягом 1-го календарного дня з моменту укладення Договору. Крім того, між позивачкою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Приват Комплект» було укладено попередній договір купівлі-продажу, відповідно до якого продавець та покупець зобов`язувались на умовах, встановлених цим договором, укласти основний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 . Сторони домовились, що договір купівлі-продажу має бути укладено та нотаріально посвідчено не пізніше 01 лютого 2019 року. Однак, ТОВ «Приват Комплект», незважаючи на фактичне закінчення будівництва та введення будинку в експлуатацію, до сьогоднішнього дня не виконав умови вищезазначеного договору, а саме: не передав позивачці по акту прийому-передачі вищезазначену квартиру, не оформив та не передав замовнику всі документи необхідні для отримання позивачкою свідоцтва про право власності, виписки про реєстрацію права власності та технічного паспорту на квартиру, у зв`язку із чим позивачка вимушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

З урахуванням вимог ст.ст.19,274,276,277 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Відповідач у встановлений судом строк не надав суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 19 травня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Приват Комплект» та ОСОБА_1 було укладено договір №49/19.05 резервування квартири (а.с.13-16).

Із вказаного договору вбачається, що виконувач ТОВ «Приват Комплект» зобов`язується зарезервувати для замовника ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_5 , а замовник зобов`язується внести грошові кошти за вищевказану квартиру протягом 1-го календарного дня з моменту укладання дійсного договору. Визначений строк вводу будівлі в експлуатацію перший квартал 2009 року. Загальна вартість «об`єкта резервування», з врахуванням ступеню готовності, складає 308 050 грн., що еквівалентно 61 000 доларів США.

На підставі п.п.3.1.2., 3.1.3. договору резервування квартири № 49/19.05, виконавець зобов`язується протягом 90 днів після введення в експлуатацію передати «Об`єкт резервування» замовнику за Актом приймання-передачі у стані, вказаному в розділі 4 даного Договору, підготувати та передати Замовнику всі документи, необхідні для отримання останнім в Міжміському бюро технічної інвентаризації м.Дніпропетровська свідоцтва про право власності, виписки про реєстрацію права власності та технічного паспорту на об`єкт резервування при умові, що замовник надав виконавцю 100 (сто) % вартості об`єкта резервування та прийняв об`єкт резервування у володіння шляхом підписання акта приймання-передачі об`єкта резервування, якщо інше не передбачено умовами даного договору.

Керуючись пунктом 8.6. договору резервування квартири АДРЕСА_6 , право власності на Об`єкт резервування переходить до Замовника після введення будинку в експлуатацію та внесення повної вартості за квартиру.

Так, між позивачем та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» в особі керуючого відділенням «Будинок Губернатора» Лугового Дмитра Михайловича було укладено кредитний договір № DNHDGB від 19.05.2008 року (а.с.19-23).

Відповідно до пункту 1.1. кредитного договору № DNHDGB, Банк зобов`язується надати «Позичальникові» кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, зазначений в п. 8.1. цього Договору. Строк вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим Договором, зазначені у розділі 8 Договору.

Згідно із пункту 8.1. кредитного договору № DNHDGB, Банк зобов`язується надати «Позичальникові» кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 19-05-2008 р. по 19-05-2018 р. включно у вигляді не поновлювана лінія («Кредит») у розмірі 55 632 дол. США 00 центів.

В подальшому, між позивачем та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» в особі керуючого відділенням «Будинок Губернатора» Лугового Дмитра Михайловича було укладено договір застави майнових прав на нерухомість № DNHDGB від 19.05.2008 року (а.с.28-30).

Відповідно до п. 1 договору застави майнових прав на нерухомість № DNHDGB, даний договір забезпечує виконання зобов`язань Заставодавця за кредитним договором № DNHDGB від 19.05.2008 року (Кредитний договір), з приводу повернення кредиту, наданого у вигляді не поновлюваної лінії (далі - «Кредит») у розмірі 55 632 дол. США (п`ятдесят п`ять тисяч шістсот тридцять два долара США 00 центів), на наступні цілі: на придбання житлової нерухомості у розмірі 48 800, 00 дол. США, у розмірі 1 464, 00 дол. США за оплату винагороди у зв`язку із наданням фінансового інструменту на момент видачі кредиту, 244, 00 дол. США - особисте страхування, 244, 00 дол. США - страхування нерухомості, а також на виплату страхових платежів у розмірі 4 880, 00 дол. США, в строк до 19 травня 2018 року включно.

Згідно з п. 2 договору застави майнових прав на нерухомість № DNHDGB, в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, Заставодавець передає у заставу право вимоги передачі йому майнових прав на квартиру проектний АДРЕСА_7 , а також інших прав за договором № 49/19.05 від 19 травня 2008 року, укладений між Заставодавцем та ТОВ «Приват Комплект» в особі Шульги Олександра Віталійовича, який є боржником перед Заставодавцем, з моменту сплати повної вартості Майна за договором купівлі-продажу.

На підставі п. 3 договору застави майнових прав на нерухомість № DNHDGB, сторони оцінили Право вимоги у розмірі 308 050 гривень, що відповідає незалежній оцінці.

На виконання вищевказаного договору резервування, ОСОБА_1 здійснила переказ коштів у сумі 308 050,00 грн. на рахунок ТОВ «Приват Комплект» із призначенням платежу: оплата згідно договору резервування квартири №49/19.05 від 19.05.2008 року, відповідне підтверджується платіжним дорученням № від 19 травня 2008 року (а.с.31).

ТОВ «Приват Комплект» уклав з позивачем попередній договір купівлі-продажу квартири від 19 травня 2008 року, де продавець та покупець зобов`язувались на умовах, встановлених цим договором, укласти основний договір купівлі- продажу квартири АДРЕСА_5 (а.с.32-33).

Відповідно до абз. «а» п. 1 попереднього договору купівлі-продажу квартири від 19 травня 2008 року, сторони домовились про те, що договір купівлі-продажу має бути укладено та нотаріально посвідчено не пізніше першого лютого дві тисячі дев`ятого року.

Згідно з п. 2 попереднього договору купівлі-продажу квартири від 19 травня 2008 року, сторони домовилися про такі обов`язки сторін та умови договору купівлі- продажу - сума договору купівлі-продажу квартири, зазначеної вище, складає 308 050 гривень.

Керуючись п. 4 попереднього договору купівлі-продажу квартири від 19 травня 2008 року, сторони погодились з тим, що та сторона із них, яка необґрунтовано відмовлятиметься (ухилитиметься) від укладання договору купівлі-продажу у визначений пунктом 1 цього попереднього договору (чи додатково погоджений) термін та на вищезазначених (чи додатково погодження) повинна відшкодування другій стороні збитки, завдані простроченням чи відмовою в укладанні договору купівлі-продажу.

Попередній договір купівлі-продажу квартири від 19 травня 2008 року був відписаний між ТОВ «Приват Комплект» та позивачем ОСОБА_1 , та нотаріально посвідчений у присутності приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючкової Т.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1332.

Проте, позивач зазначає, що ТОВ «Приват Комплект», незважаючи на фактичне закінчення будівництва та введення будинку в експлуатацію до сьогоднішнього дня не виконав умови вищезазначеного Договору, а саме: не передав позивачу по акту прийому - передачі вищезазначену Квартиру; не оформив та не передав Замовнику всі документи, необхідні для отримання Позивачем свідоцтва про право власності, виписки про реєстрацію права власності та технічного паспорту на квартиру.

Згідно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 212854565 від 17.06.2020 року, позивачу стало відомо про те, що право власності на спірну квартиру було зареєстровано за ТОВ «Приват Комплект», а саме ТОВ «Приват Комплект» на підставі свідоцтва про право власності серія НОМЕР_3 від 29.04.2009 року, виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради(а.с.35).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положення частини другої статті 635 ЦК України містять спеціальну норму, якою передбачено перелік правових наслідків порушення попереднього договору.

Цією нормою встановлено обов`язок сторони, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

За змістом статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту.

У статті 13 Конвенції з прав людини гарантується доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, у якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі. Таким чином, стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування, хоча Держави-учасниці мають певну свободу розсуду щодо способу, у який вони виконують свої зобов`язання за цим положенням Конвенції. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається статтею 13, має бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (§ 75 рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тим більше, що пріоритет норм міжнародного права за наявності колізій з внутрішнім законодавством надає судам України досить широкі повноваження при обранні джерела права задля вирішення конкретного спору.

В абзаці 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 вказано, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права, або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальними нормами конкретні заходи не встановлені, то особа має право обрати спосіб із передбачених статтею 16 ЦК з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

Власником об`єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором (стаття 876 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 (провадження № 14-8цс21) зазначено про те, що 13 травня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в межах справи № 760/17864/16-ц (провадження № 61-699св17) підтвердив раніше сформовану позицію, викладену в постановах від 20 березня 2019 року у справі № 761/20612/15-ц (провадження № 14-39цс19) та від 27 лютого 2019 року у справі № 761/32696/13-ц (провадження № 14-606цс18), яка полягає в тому, що в разі невиконання забудовником належним чином взятих на себе зобов`язань, а також відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків, ефективним способом захисту порушених прав є визнання майнових прав на об`єкт інвестування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі № 344/16879/15-ц (провадження № 14-31цс20) зазначено про те, що практика визнання права власності на об`єкти нерухомості, розміщені у введених в експлуатацію будинках та спорудах, з огляду на відсутність у позивачів можливості оформити право власності в позасудовому порядку як ефективного способу захисту порушених прав підтримується й Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 27 лютого 2019 року у справі № 761/32696/13-ц (провадження № 14-606цс18), від 03 квітня 2019 року у справі № 1609/6643/12 (провадження № 14-107цс19), від 15 травня 2019 року у справі № 522/102/13-ц (провадження № 14-38цс19), від 29 травня 2019 року у справі № 1609/6645/12 (провадження № 14-220цс19), від 26 червня 2019 року у справі № 761/3428/15-ц (провадження № 14-268цс19).

Отже, у випадку оспорювання чи невизнання за інвестором, який виконав умови договору інвестування, первісного права власності на новостворений об`єкт інвестування, введений в експлуатацію, ефективним способом захисту такого права є визнання права власності на підставі статті 392 ЦК України.

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту своїх прав, як визнання дійсними договорів про резервування квартири №49/19.05 від 19.05.2008 року та попереднього договору купівлі-продажу квартири від 19 травня 2008 року, є неналежним способом захисту, так як не призведе до відновлення права, без необхідності повторного звернення до суду, що є самостійною правовою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати віднести на рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.ст.4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват Комплект» (місцезнаходження: 49033, м.Дніпро, вул.Героїв Сталінграду, буд.110, кв.29) про визнання договорів дійсними - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Токар