Справа № 703/1937/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Прилуцького В.О.

секретаря судового засідання Климовича Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Балаклеївської сільської ради Черкаського рйону Черкаської області про визначення додаткового строку на прийняття спадщини,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить поновити йому термін для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 .

Позов мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 .

Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,6360 га, розташовану на території Балаклеївської сільської ради Черкаського району Черкаської області та на 1/2 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 та на 1/2 частину земельну ділянку площею 0,2296 га, розташовану за цією ж адресою.

Він не знав про те, що мати за життя розпорядилась належним їй майном та заповіла все своє майно йому, а тому він не звернувся вчасно до нотаріальної контори. Однак, як тільки йому стало відомо про наявність заповіту він відразу подав заяву про прийняття спадщини до Смілянської державної нотаріальної контори, однак вже на той час пропустив термін для такого звернення. Оскільки іншим чином прийняти спадщину він не має можливості, то змушений звернутись до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позивач в судове засідання не з`явився.

Представник позивача, адвокат Терещенко С.І., надав до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просить провести розгляд справи у його відсутність.

Представник Балаклеївської сільської ради Черкаської району Черкаської області в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява від секретаря сільської ради про визнання позову та розгляд справи у відсутність їх представника.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій вказав, що проти позову не заперечує та просить провести розгляд справи у його відсутність.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторін, викладену письмово, приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ст. 15 ЦК України). Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 30 червня 2022 року ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,6360 га, розташовану на території Балаклеївської сільської ради Черкаського району Черкаської області та на 1/2 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 та на 1/2 частину земельну ділянку площею 0,2296 га, розташовану за цією ж адресою.

На день смерті ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала одна, що підтверджується копією довідки виданої відділом ЦНАП виконавчого комітету Балаклеївської сільської ради № 475 від 20 квітня 2023 року.

Згідно відповіді Смілянської державної нотаріальної контори № 725/01-16 від 23 червня 2023 року після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 до Смілянської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття/відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась.

З копії заповіту від 21 лютого 2017 року, посвідченого секретарем Балаклеївської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 17 вбачпається, що за життя ОСОБА_2 розпорядилась належним їй майном та заповіла все своє майно ОСОБА_1 - позивачу по справі.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Як вбачається з дослідженої судом вище копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , це і є днем відкриття спадщини та відповідно до норм ЦК України піврічний термін для прийняття спадщини закінчився - 27 грудня 2022 року.

Як вказує позивач в позовній заяві він достовірно знав про час відкриття спадщини, яка залишилась після смерті його матері ОСОБА_2 . Однак через те, що не знав про існування заповіту на його користь, не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Про існування заповіту він дізнався у квітні 2023 року, коли перебирав документи в будинку померлої матері ОСОБА_2 .

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що із померлою ОСОБА_2 на день смерті ніхто не був зареєстрований та не проживав, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 04 грудня 1975 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем по заповіту після смерті ОСОБА_2 , однак на момент смерті разом з нею не проживав та в установлений законом термін із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернувся.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

Позивач в позовній заяві вказав на те, що на час відкриття спадщини він не проживав із спадкодавицею ОСОБА_2 і про наявність заповіту, складеного на його користь, дізнався поза межами строку, передбаченого частиною першою статті 1270 ЦК України. Нотаріус же не здійснила жодних дій для його повідомлення про існування заповіту не здійснила його виклик для реалізації його прав на прийняття спадщини. Такі обставини на його думку є поважною причиною, пов`язаною з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

З урахуванням наведених норм Законодавства, вбачається, що якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Так, ОСОБА_1 в обґрунтування поважності причин пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини посилається на те, що він постійно не проживав зі спадкодавицею ОСОБА_2 та про існування заповіту, складеного на його ім`я дізнався лише в квітні 2023 року, після того як перебирав документи у будинковолодінні, яке залищилось після смерті його метері ОСОБА_2 .

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 78,79 ЦПК України).

З даслідженої вище в судовому засіданні довідки сільської ради, дійсно вбачається, що позивач не проживав разом із спадкодавицею та не знав про волевиявлення матері щодо розпорядження належним їй майном.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Ч. 1 ст. 1269 ЦК України вказує на те, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно, спадкоємці як за законом так і за заповітом мали право звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців від цієї дати, тобто по 27 грудня 2022 року включно.

Позивачем стверджується про те що про існування заповіту йому як на момент смерті матері ОСОБА_2 так і на час встановлений законом у шість місяців, про існування заповіту, складеного на його ім`я відомо не було, тому він не звернувся із відповідною заявою про прийняття спадщини.

Судом встановлено що дійсно позивач про існування заповіту, складеного ОСОБА_2 21 лютого 2017 року на його ім`я дізнався в квітні 2023 року.

Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_2 до нотаріальної контори із заявами про відмову/прийняття спадщини не звертались.

Крім того, у п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки позивач в даному позові не ставить питання про оформлення права власності на спадкове майно, а лише просить суд поновити йому термін для звернення із відповідною заявою для його прийняття, то суд у даній справі не встановлює коло всіх спадкоємців, які залишились після смерті ОСОБА_2 та не визачає яка частка у спадковому майні належала б їм на час відкриття спадщини, а чи належить зараз.

Суд, дослідивши надані позивачем докази, позицію відповідача та третьої особи, приходить до висновку, що ОСОБА_1 надано суду належні та допустимі докази, які свідчать про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку про прийняття спадщини, зокрема те, що він дізнався про наявність заповіту на його користь вже після спливу передбаченого законом терміну, що свідчить про поважність причини пропуску такого строку.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини.

Такий висновок узгоджується із висновками викладеними в постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року в справі № 6-496цс17 та постановах Верховного Суду у постановах від 12 вересня 2018 року у справі № 484/3221/17 (провадження № 61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справі № 263/1221/17 (провадження № 61-18261св18), № 565/1145/17 від 26 червня 2019 року, від 07 серпня 2019 року у справі № 629/1886/18 (провадження № 61-11600св19), від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17-ц (провадження № 61-49121св18), від 20 листопада 2019 року у справі № 209/1795/18 (провадження № 61-14842св19), від 21 листопада 2019 року у справі № 626/2055/18 (провадження № 61-17906св19), від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц (провадження № 61-5609св19), від 09 квітня 2020 року у справі № 648/703/17 (провадження № 61- 41669св18), від 15 квітня 2020 року у справі № 190/106/18 (провадження № 61-41455св18) від 26 березня 2020 року у справах № 517/82/19 (провадження № 61-1340св20) та № 642/2539/18-ц (провадження № 61-5609св19), від 10 червня 2020 року у справі № 640/13714/17 (провадження № 61-44478св18) від 01 липня 2020 року у справі № 131/192/19 (провадження № 61-22639св19), від 24 липня 2020 року у справі № 729/559/18 (провадження № 61-1099св19).

Окрім того, як на підставу для подання позову та визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивач ОСОБА_2 послався на те, що він мав перешкоди у поданні заяви про прийняття спадщини та є підстави визнати такі причини поважними, оскільки він не проживав спільно з спадкодавицею, немав спільного побуту, прав та обов`язків в розумінні сім`ї. Про наявність волевиявлення та складення заповіту мати на користь позивача, як він зазначає та встановлено судом, стало відомо лише в квітня 2023 року.

Саме через бездіяльність нотаріуса він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини. Відповідно, не знаючи про такий заповіт, позивач не зміг скористатись вчасно своїм правом, як спадкоємець по заповіту та вчасно подати заяву нотаріусу.

З приводу цього суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо); вживають заходів щодо охорони спадкового майна; видають свідоцтва про право на спадщину.

На нотаріусів може бути покладено вчинення інших нотаріальних дій згідно із законом (частина друга статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Зазначене також свідчить про невиконання у повній мірі державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори вимог п. 2.2. Глави 9, п. 2.2 та п. 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №282/20595, відповідно до яких, перед вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна нотаріус вчиняє низку дій, які забезпечують повну охорону цього майна, зокрема, повідомляє про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Така позиція узгоджується з практикою Верховного суду, зокрема постановою Верховного Суду справа № 761/42165/17-ц від 28 жовтня 2019 року.

При цьому, вирішуючи спір у цій справі, суд враховує свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та дотримується принципу пропорційності між застосованим заходом і переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Необхідність нотаріусом вчинити дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі відповідає правовому висновку Верховного Суду України викладеному у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17.

Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що позивач довів наявність перешкод, які впливали на своєчасність подання заяви до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини за заповітом, а також враховує і те, що він звернувся із заявою про прийняття спадщини у короткий термін з моменту коли він дізнався про наявність заповіту та дізнавшись, що він пропустив встановлений законом термін для подання такої заяви він у короткий проміжок часу звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд приходить до висновку, що позивач, повністю довів ті підстави на які він посилається, як на підставу звернення із даним позовом до суду та надав належні і допустимі докази для їх підтвердження.

Ч. 3 ст. 1272 ЦК України зазначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Суд, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Позивач в позовній заяві вимог про стягнення з відповідача судових витрат не заявив. Відповідно сплачений при подачі позову судовий збір слід віднести на його рахунок.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1268-1272 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. 4, 76-89, 141, 258, 263-265, 268, 273,352, 354, 355 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Балаклеївської сільської ради Черкаського рйону Черкаської області про визначення додаткового строку на прийняття спадщини - задовільнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 додатковий строк в один місяць для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яка померла в м. Сміла Черкаського району Черкаської області.

Перебіг додаткового строку для прийняття спадщини починається з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: В. О. Прилуцький