Справа №463/4885/23
Провадження №4-с/463/15/23
УХВАЛА

іменем України

19 липня 2023 року м. Львів

Личаківський районний суд міста Львова у складі:

головуючого-судді Яворського С.Й.,

секретар судового засідання Козак О.В.,

з участю скаржника ОСОБА_1 , державного виконавця Демчука С.В., представника заінтересованої особи Самар О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Львові скаргу ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Личаківський відділ Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (місцезнаходження: 79000, м.Львів, проспект В`ячеслава Чорновала, 39, ), Львівський обласний центр зайнятості (місце знаходження: 79039, м.Львів, вул.Бортнянського, 11А) на бездіяльність державного виконавця щодо незняття арешту з майна у виконавчому провадженні ВП №70378076,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою на на бездіяльність державного виконавця щодо незняття арешту з майна у виконавчому провадженні ВП №70378076.

В обгрунтування скарги зазначив, що на виконанні у державного виконавця Личаківський відділ Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебуває виконавчий лист №462/815/22, виданий 12.10.2022 року Личаківським районним судом м. Львова, про стягнення з нього на користь Львівського обласного центру зайнятості 37687,20 грн. боргу. 21.11.2022 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно що належить ОСОБА_2 . Крім цього, 21.11.2022 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт в тому числі на грошові кошти, які знаходяться на рахунку на який він отримує заробітну плату, а саме: рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Кредобанк». 24.11.2022 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, відповідно до якої оголошено в розшук майно боржника, а саме належний ОСОБА_1 : автомобіль Nissan, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 . Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 17.05.2023 року, розстрочено відповідачу (боржнику) ОСОБА_1 виконання рішення Личаківського районного суду м.Львова від 23 серпня 2022 року у цивільній справі № 462/815/22 за позовом Львівського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів у розмірі 36331,88 гривень та 1355,32 гривень судового збору наступним чином: погашення заборгованості у розмірі 3000,0 гривень у термін до 31.05.2023 року; погашення заборгованості у розмірі 3000,0 гривень у термін до 30.06.2023 року; погашення заборгованості у розмірі 3000,0 гривень у термін до 31.07.2023 року; погашення заборгованості у розмірі 3000,0 гривень у термін до 31.08.2023 року; погашення заборгованості у розмірі 3000,0 гривень у термін до 30.09.2023 року; погашення заборгованості у розмірі 3000,0 гривень у термін до 31.10.2023 року; погашення заборгованості у розмірі 3000,0 гривень у термін до 30.11.2023 року; погашення заборгованості у розмірі 3000,0 гривень у термін до 31.12.2023 року; погашення заборгованості у розмірі 3000,20 гривень у термін до 31.01.2024 року; погашення заборгованості у розмірі 3000,0 гривень у термін до 28.02.2024 року; погашення заборгованості у розмірі 3000,0 гривень у термін до 31.03.2024 року; погашення заборгованості у розмірі 4687,0 гривень у термін до 30.04.2024 року. ОСОБА_1 неодноразово звертався до державного виконавця з заявами про скасування заходів забезпечення виконання державним виконавцем рішення суду, а саме: скасування арештів з рахунку де він отримує заробітну плату та майна посилаючись на ухвалу суду про розстрочку виконання рішення суду, однак такі його заяви залишені без задоволення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні скаргу підтримав та просять її задоволити.

Представник Львівського обласного центру зайнятості Самар О.Д. в судовому засіданні щодо прийняття рішення поклалась на думку суду. Додатково зазначила, що ОСОБА_1 вимоги ухвали суду щодо розстрочення рішення суду виконуються у строк передбачений рішенням суду.

Державний виконавець Личаківський відділ Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Демчук С.В. в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив, в задоволенні такої просить відмовити.

Заслухавши учасників судового процесу, розглянувши матеріали справи, скаргу, мотиви її обґрунтування, надавши правову кваліфікацію діям учасників виконавчого провадження, правову норму, яка підлягає застосуванню у відносинах сторін, дослідивши її фактичні обставини, пов`язані з виконанням рішення суду, врахувавши доводи боржника, суд дійшов висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КонституцієюУкраїни, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідноіз ст. 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 2 ст. 13 Закону № 1404-VIII визнано, що арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Судом встановлено, що на виконанні в старшого державного виконавця Личаківського відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Гармадій Ю.Т. перебуває виконавчий лист №462/815/22, виданий 12.10.2022 року Личаківським районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Львівського обласного центру зайнятості 37687,20 грн. боргу

21.11.2022 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно що належить ОСОБА_2 .

Крім цього, 21.11.2022 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт в тому числі на грошові кошти, які знаходяться на рахунку на який він отримує заробітну плату, а саме: рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Кредобанк». Факт отримання заробітної плати на даний рахунок підтверджується випискою з АТ «Кредобанк» (а.с.14)

24.11.2022 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, відповідно до якої оголошено в розшук майно боржника, а саме належний ОСОБА_1 : автомобіль Nissan, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 .

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 17.05.2023 року, розстрочено відповідачу (боржнику) ОСОБА_1 виконання рішення Личаківського районного суду м.Львова від 23 серпня 2022 року у цивільній справі № 462/815/22 за позовом Львівського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів у розмірі 36331,88 гривень та 1355,32 гривень судового збору наступним чином: погашення заборгованості у розмірі 3000,0 гривень у термін до 31.05.2023 року; погашення заборгованості у розмірі 3000,0 гривень у термін до 30.06.2023 року; погашення заборгованості у розмірі 3000,0 гривень у термін до 31.07.2023 року; погашення заборгованості у розмірі 3000,0 гривень у термін до 31.08.2023 року; погашення заборгованості у розмірі 3000,0 гривень у термін до 30.09.2023 року; погашення заборгованості у розмірі 3000,0 гривень у термін до 31.10.2023 року; погашення заборгованості у розмірі 3000,0 гривень у термін до 30.11.2023 року; погашення заборгованості у розмірі 3000,0 гривень у термін до 31.12.2023 року; погашення заборгованості у розмірі 3000,20 гривень у термін до 31.01.2024 року; погашення заборгованості у розмірі 3000,0 гривень у термін до 28.02.2024 року; погашення заборгованості у розмірі 3000,0 гривень у термін до 31.03.2024 року; погашення заборгованості у розмірі 4687,0 гривень у термін до 30.04.2024 року.

Скаржник ОСОБА_1 з постановою про арешт коштів боржника не погоджується та вважає, що державний виконавець при її винесенні не дотримався норм Закону України «Про виконавче провадження», внаслідок чого вказана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (ч.1). Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника (ч.2). Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі (ч.3).

Відповідно до п.2 ст. 48 Закону України Про виконавче провадження Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Виходячи з правового аналізу наведених норм права вбачається, що під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України Про виконавче провадження встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України Про виконавче провадження повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України Про виконавче провадження.

Подібна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 905/361/19.

При цьому передбачене абзацом другим частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною встановленою законом.

Також, суд враховує правову позицію Верховного суду, висловлену в постанові від 12.12.2018 року № 399/142/16-ц, згідно якої - якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права особи, яка звернулась до суду, суд, відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Постановою про арешт коштів боржника ВП №70378076 від 21.11.2022 року, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на картковому рахунку НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_3 для зарахування заробітної плати від військової частини НОМЕР_6 , підтвердженням чого є довідки видані АТ КБ «ПриватБанк» та командиром військової частини НОМЕР_6 .

Отже, при винесенні оскаржуваної постанови накладено арешт, в тому числі, і на рахунок, на який зараховується заробітна плата ОСОБА_3 у зв`язку із чим скаржник позбавлений можливості отримання заробітної плати.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України).

Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно - ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Приписами частини 1 статті 2, частини 2 статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року № 95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого втому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працюУкраїни, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про працю».

Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.

Законом України "Про виконавче провадження" не передбачено накладення арешту на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші соціальні доходи боржника.

Натомість, у розділі ІХ Закону України "Про виконавче провадження" передбачено дії державного виконавця у разі виявлення що боржник отримує заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 68 ЗУ "Про виконавчепровадження" стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Частиною 2 статті 70 Закону визначено, що з заробітної плати боржника може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сімї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також у звязку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сумм заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Отже, накладення арешту на грошові кошти, що містяться на картковому рахунку НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_3 для зарахування заробітної плати від військової частини НОМЕР_6 та являються заробітною платою, суперечать приписам ч. 2 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В той же час статтею 43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом; громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Кредобанк» на ім`я ОСОБА_1 для зарахування заробітної плати від Представництва «Дрого-буд» СП. ЗО.О та являються заробітною платою, призводить до порушення конституційних прав заявника та позбавляє його коштів на існування, та суперечить порядку утримання із заробітної плати.

Отже, скарга скаржника у частині зобов`язання державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в провадженні якого знаходиться ВП №70378076, зняти накладений постановою від 21.11.2022 року арешт коштів, що знаходятья на рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Кредобанк» і є заробітною платою, є підставною та підлягає до задоволення.

Даний висновок не суперечить правовій позиції Великої Палати Верховного Суду викладеній в постанові від 20.04.2022 року Справа № 756/8815/20 (Провадження № 14-218цс21).

Що стосується вимог заявника зобов`язати державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в провадженні якого знаходиться ВП №70378076 скасувати постанову про арешт майна боржника від 21.11.2022 та постанову про розшук майна від 24.11.2022, а саме: Nissan, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 , то слід зазначити наступне.

Як вже зазначалось вище, ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 17.05.2023 року, розстрочено відповідачу (боржнику) ОСОБА_1 виконання рішення Личаківського районного суду м.Львова від 23 серпня 2022 року у цивільній справі № 462/815/22 за позовом Львівського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів у розмірі 36331,88 гривень та 1355,32 гривень судового збору наступним чином: погашення заборгованості у розмірі 3000,0 гривень у термін до 31.05.2023 року; погашення заборгованості у розмірі 3000,0 гривень у термін до 30.06.2023 року; погашення заборгованості у розмірі 3000,0 гривень у термін до 31.07.2023 року; погашення заборгованості у розмірі 3000,0 гривень у термін до 31.08.2023 року; погашення заборгованості у розмірі 3000,0 гривень у термін до 30.09.2023 року; погашення заборгованості у розмірі 3000,0 гривень у термін до 31.10.2023 року; погашення заборгованості у розмірі 3000,0 гривень у термін до 30.11.2023 року; погашення заборгованості у розмірі 3000,0 гривень у термін до 31.12.2023 року; погашення заборгованості у розмірі 3000,20 гривень у термін до 31.01.2024 року; погашення заборгованості у розмірі 3000,0 гривень у термін до 28.02.2024 року; погашення заборгованості у розмірі 3000,0 гривень у термін до 31.03.2024 року; погашення заборгованості у розмірі 4687,0 гривень у термін до 30.04.2024 року.

Розстрочка - надання можливості виконання рішення по визначених частинах у встановлені строки.

Матеріалами скарги встановлено, що ОСОБА_1 виконує вимоги ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 17.05.2023 року, що також в судовому засіданні підтверджено представником Львівського обласного центру зайнятості.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 використовує належний йому автомобіль Nissan, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 у волонтерській діяльності. Чинність постанови державного виконавця про розшук майна боржника призводить, з урахуванням ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 17.05.2023 призводить до порушення прав боржника. Крім цього, як встановлено на час розгляду скарги, заборгованість боржника по виконавчому документу становить 31687,20 грн., а тому накладення арешту на все майно, з врахуванням вищезазначених обставин, є не пропорційним заходом забезпечення виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Враховуючи те, що ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 17.05.2023 року розстрочено відповідачу (боржнику) ОСОБА_1 виконання рішення Личаківського районного суду м.Львова від 23 серпня 2022 року у цивільній справі № 462/815/22, вимоги ухвали суду ОСОБА_1 виконуються добровільно в строки передбачені ухвалою, суд вважає, що вимоги скаржника в частині зобов`язання державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в провадженні якого знаходиться ВП №70378076 скасувати постанову про арешт майна боржника від 21.11.2022 та постанову про розшук майна від 24.11.2022, а саме: Nissan, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 , є підставними та підлягають до задоволення.

Що стосується вимоги скарги щодо визнання бездіяльності старшого державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) незаконною, то така задоволенню не підлягає, оскільки підстави скасування арештів зазначені скаржником в скарзі не відносяться до випадків, які державний виконавець може застосувати у відповідності до ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», тому арешт може бути знятий за рішенням суду.

На підставі викладеного, керуючись 451 ЦПК України, ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», суд

у х в а л и в :

скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в провадженні якого знаходиться ВП №70378076, зняти накладений постановою від 21.11.2022 року арешт коштів, що знаходятья рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Кредобанк» і є заробітною платою.

Зобов`язати державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в провадженні якого знаходиться ВП №70378076 скасувати постанову про арешт майна боржника від 21.11.2022 .

Зобов`язати державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в провадженні якого знаходиться ВП №70378076 скасувати постанову про розшук майна від 24.11.2022, а саме: Nissan, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 .

Врешті вимог скарги відмовити

Складення повної ухвали суду відкласти до п`яти днів.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.Й. Яворський