Єдиний унікальний номер 725/4119/22
Номер провадження 2/725/562/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2023 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючої судді Піхало Н.В.

за участю секретаря судового засідання Соник А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду Першотравневого районного суду міста Чернівці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення інфляційних витрат та 3% річних, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року представник позивача звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказував, що рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 05.03.2009 року у справі № 2-278/09 із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 014/0001/74/44248 від 14.12.2007 року в сумі 295 032 гривень 50 копійок, нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом 9 638 гривень 63 копійки, та 15 047 гривень 72 копійки пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, а також судові витрати в розмірі 1 730 гривень. Вказане рішення ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області залишено без змін.

На підставі рішення, 07 травня 2014 року Садгірським районний судом м. Чернівці по даній справі видано виконавчий лист.

06 вересня 2018 року ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп».

В подальшому, постановою Чернівецького апеляційного суду від 15 січня 2019 року вказану ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівці про заміну сторони виконавчого провадження на ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» залишено без змін.

18 липня 2019 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» та ОСОБА_3 укладеного договір № 18-07/19/3 про відступлення права вимоги за кредитним договором № 014/0001/74/44248 від 14.12.2007 року, згідно якого ОСОБА_4 став новим кредитором.

Однак, рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 грудня 2021 року, яке набрало законної сили 11 січня 2022 року, позов ОСОБА_1 задоволено, визнано недійсним договір №18-07/19/3 від 18.07.2019 року про відступлення права вимоги за кредитним договором № 014/0001/74/44248 від 14.12.2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп».

Таким чином, в результаті ухвалення Шевченківським районним судом м. Чернівці такого рішення, єдиною особою, яка уповноважена на отримання коштів від ОСОБА_1 згідно рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 25.03.2009 року у справі №2-278/09 у розмірі 319 718 гривень 85 копійок, а також судових витрат у розмірі 1 730 гривень є позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп».

Станом на момент звернення до суду з позовною заявою, вищевказане рішення суду не виконано та заборгованість ОСОБА_1 не погашена.

Посилаючись на вказане, уточнивши в ході розгляду справи позовні вимоги, просила суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп»за невиконання рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 05.03.2009 року у справі №2-278/09 за період з 21 липня 2019 року по 21 липня 2022 року 28 983 грн. 24 коп. - 3% річних, а також інфляційні витрати в розмірі 118 851 гривень, 07 копійок, а також судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, судом встановлено, щоміж ОСОБА_1 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено кредитний договір № 014/0001/74/44248 від 14 грудня 2007 року, який був окрім іншого забезпечений договором іпотеки № 011/000123564 від 14 грудня 2007 року та договором поруки № 014/0001/74/44248 від 14 грудня 2007 року.

У зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за даним кредитним договором, рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 5 березня 2009 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/0001/74/44248 від 14 грудня 2007 року в розмірі 319 718, 85 грн.

Вказане рішення ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 26.03.2014 залишено без змін й відповідно набрало законної сили та було пред`явлено до примусового виконання.

Зокрема, 07 травня 2014року Садгірським районний судом м. Чернівці у справі №2-278/09 видано виконавчий лист, згідно якого на підставі рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 05.03.2009 року у справі № 2-278/09 із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 014/0001/74/44248 від 14.12.2007 року в сумі 295 032 гривень 50 копійок, нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом 9 638 гривень 63 копійки, та 15 047 гривень 72 копійки пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, а також судові витрати в розмірі 1 730 гривень(а.с.8).

В подальшому, ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 06.09.2018 року замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) у справі № 2-276/2009 з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп»(а.с.9-10).

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 15 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівці від 06.09.2018 року залишено без змін(а.с.13-14).

Крім того, із матеріалів справи убачається, що 18.07.2019 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» та ОСОБА_3 було укладеного договір №18-07/19/3 про відступлення права вимоги за кредитним договором № 014/0001/74/44248 від 14.12.2007 року, згідно якого ОСОБА_4 став новим кредитором у зобов`язанні.

Однак, рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 грудня 2021 року, яке набрало законної сили 11 січня 2022 року, позов ОСОБА_1 задоволено, визнано недійсним договір №18-07/19/3 від 18.07.2019 року про відступлення права вимоги за кредитним договором № 014/0001/74/44248 від 14.12.2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп»(а.с.15-17).

Таким чином, єдиним належним стягувачем щодо вимог до ОСОБА_1 є ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп».

Зокрема, звертаючись до суду із вказаним позовом, ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» вказувало, що оскільки ОСОБА_1 не виконує своїх зобов`язань щодо повернення боргу за кредитним договором, який було стягнуто на підставі рішення суду, просило стягнути з неї на підставі ст.625 ЦК України 3 проценти річних за невиконання зобов`язань та інфляційні витрати.

Так, з доданого позивачем розрахунку 3% річних за прострочення виконання ОСОБА_1 грошового зобов`язання у період з 21.07.2019 року по 21.07.2022 року становить 28 9823 грн. 24 коп. й відповідно даний розрахунок відповідачкою не спростовано.

Крім того, згідно наданого позивачем розрахунку, суми індексу інфляції заборгованості за невиконання грошового зобов`язання ОСОБА_1 у період з 21.07.2019 року по 21.07.2022 року становить 118 851 грн. 07 коп.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1,2 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України передбачено, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином

Відповідно до п.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ч.1,2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право подати позов до суду про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, тобто фактичного виконання зобов`язання і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Передбачене ст.625 ЦК України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою.

З розрахунку інфляційних та 3% річних наданих позивачем за період з 21.07.2019 року по 21.07.2022 року вбачається нарахування інфляційних в сумі 118 851 грн. 07 коп., та 3% річних 28 983 грн. 24 коп.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок 3% річних та розрахунок інфляційних нарахувань суд вважає, що зазначені нарахування здійснені у межах суми отриманої за розрахунком та в період трьох річного строку, а тому вимоги про стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, зазначені нарахування підлягають стягненню з ОСОБА_1 за період з 21.07.2019 року по 24 лютого 2022 року з огляду на наступне.

Так, відповідно до п.18 "Прикінцевих та перехідних положень" Цивільного кодексу України в редакції відповідно до Закону України № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15 березня 2022 року у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

На підставі викладеного, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню частково, так як інфляційні втрати та 3 % річних за ч.2 ст.625 ЦК України, з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) не підлягають стягненню за період військового стану.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню втрати від інфляційних процесів за невиконання грошового зобов`язання саме за період з 21 липня 2019 року по 24 лютого 2022 року у сумі 61 073 гривень 87 копійок, та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 25099 гривень 43 копійки (321 448,85х950 днів х 3/100/365).

Позивач у зв`язку із захистом свої прав поніс судові витрати які складаються із наступного: судового збору при поданні позовної заяви у розмірі 2481 грн. 00 коп.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представником позивача у справі подані докази понесених судових витрат у строк визначений ст. 141 ЦПК України(квитанція).

Отже з ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» судові витрати, а саме: судовий збір, що сплачений при поданні позовної заяви у розмірі 2481 грн. 00 коп.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 89, 509,526,598,599, 623,625 ЦК України, ст. ст. 4-6, 76-81, 83,258-259, 268, 273, 280-282, 284, 354-356 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення інфляційних витрат та 3% річних, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» (, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 20, кв.1) інфляційні витрати за невиконання грошового зобов`язання на підставі рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 05.03.2009 року у справі №2-278/09 за період з 21.07.2019 року по 24 лютого 2022 року у сумі 61 073 грн. 87 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» (, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 20, кв.1) 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання на підставі рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 05.03.2009 року у справі №2-278/09 за період з 21.07.2019 року по 24 лютого 2022 року в розмірі 25 099 грн. 4 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» (код , м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 20, кв.1)судовий збір у розмірі 2481 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н.В. Піхало