Єдиний унікальний номер 341/1217/23
Номер провадження 2/341/357/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Мергеля М. Р. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позов обгрунтований тим, що 25 лютого 2013 року між сторонами зареєстровано шлюб. У шлюбі народилась дочка. З часу одруження та до 2021 року сторони проживали разом однією сім`єю, проте зрозуміли, що фактично шлюбні відносини між ними припинені. Між ними відсутні теплі почуття та бажання і надалі перебувати у шлюбі. Близько трьох років шлюб є формальним. Ведення спільного господарства та сумісне проживання фактично припинено. У сторін різні погляди на подальше життя та інститут сім`ї вцілому. Спроби домовитись та примиритись з відповідачкою у минулому не дали жодних результатів. Позивач просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою.

Ухвалою суду від 20 червня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження.

Судове засідання призначено на 04 липня 2023 року, яке відкладено на 19 липня 2023 року у зв`язку із неприбуттям сторін.

У судове засідання 19 липня 2023 року сторони не з`явились, хоча повідомлені про розгляд справи належним чином відповідно до норм статті 128 ЦПК України.

Позивач 30 червня 2023 року надіслав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Просить суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Також, просить справу розглядати без його участі, оскільки не має можливості з`явитись у судове засідання та не надавати часу для примирення так як шлюб є формальним, а спроби примирення у минулому не дали жодних результатів (а. с. 26).

Відповідачка 11 липня 2023 року надіслала до суду заяву, у якій позовні вимоги визнає. Зазначає, що з позивачем не примирилась та не вважає за необхідне і надалі зберігати їхню сім`ю (а. с. 34).

Положеннями частини першої статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки ( пункт 1 частини третьої статті 223 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Таким чином, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, оскільки такі повідомлені належним чином про судове засідання, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавали, просили розгляд справи здійснювати без їхньої участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Надавши належну правову оцінку наявним у справі письмовим доказам, суд установив наступні фактичні обставини у справі.

Сторони зареєстрували шлюб 25 лютого 2013 року у виконавчому комітеті Озерянської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а. с. 14).

Від шлюбу є дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а. с. 15).

Відповідно до змісту позову з часу одруження та до 2021 року сторони проживали разом однією сім`єю, проте зрозуміли, що фактично шлюбні відносини між ними припинені. Між ними відсутні теплі почуття та бажання і надалі перебувати у шлюбі. Близько трьох років шлюб є формальним. Ведення спільного господарства та сумісне проживання фактично припинено. Спроби домовитись та примиритись з відповідачкою у минулому не дали жодних результатів. У сторін різні погляди на подальше життя та інститут сім`ї вцілому. Позивач просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою та не вживати заходів щодо примирення.

Відповідачка позовні вимоги визнає, що підтверджується її заявою (а. с. 34).

Надаючи правову оцінку установленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно з приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч. 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Будь-яких доказів, які б спростовували позовні вимоги, відповідачка суду не надала, навпаки позов визнала, про що подала відповідну заяву.

Розглядаючи спір, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, що підтверджується письмовою заявою відповідачки про визнання нею позову, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259, ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання. На виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 76-82, 206, 211, 223, 247, 259, 263, 265, 268, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 25 лютого 2013 року у виконавчому комітеті Озерянської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, актовий запис № 2.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19 липня 2023 року.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_3 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ