ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6002/23 Справа № 182/4967/22 Суддя у 1-й інстанції - Багрова А.Г. Суддя у 2-й інстанції - Мірута О. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого судді Мірути О.А.

суддів Тимченко О.О., Хейло Я.В.

за участю секретаря судового засідання - Тимофєєвої В.О.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Нікопольська міська рада Дніпропетровської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2023 року за позовом ОСОБА_1 до Нікопольської міської ради Дніпропетровської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності у порядку спадкування за законом, (суддя Багрова А.Г.,), ухваленого в приміщенні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, повний текст рішення складено 18 квітня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду до Нікопольської міської ради Дніпропетровської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності у порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його двоюрідний дядько ОСОБА_2 . До дня смерті він проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_2 не склав заповіту. Він є спадкоємцем п`ятої черги спадкування за законом. Спадкодавець не мав ані дітей, ані дружини, тож є єдиним спадкоємцем за законом після його смерті. В передбачений законом шестимісячний строк він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Апальковим Є.В. заведено спадкову справу №243/2022.

Постановою приватного нотаріуса від 09.11.2022 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки ним документально не підтверджено родинних відносин із спадкодавцем.

З приводу родинних відносин із спадкодавцем зазначає, що він є сином ОСОБА_3 . Спадкодавець ОСОБА_2 приходиться двоюрідним братом його батькові. Батьком його батька є ОСОБА_4 (його рідний дід). Батьком його двоюрідного діда ОСОБА_2 є ОСОБА_5 . Його рідний дід ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є рідними братами. Батьком рідного діда ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є ОСОБА_2 (по-батькові йому не відоме) який приходиться йому прадідом. З ланцюжка документів, які підтверджують його родинний зв`язок зі спадкодавцем ОСОБА_2 випадають свідоцтва про народження його рідного діда ОСОБА_4 та батька спадкодавця (його двоюрідного діда) ОСОБА_5 , які б підтвердили, що вони є рідними братами, а їх спільним батьком був його прадід ОСОБА_2 . Отримати дублікати їхніх свідоцтв про народження неможливо, оскільки і ОСОБА_4 , і ОСОБА_5 народились наприкінці 19-го - напочатку 20-го сторіччя. Його батько ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , його рідний дід ОСОБА_4 помер в 1966-1967 роках (свідоцтво про його смерть у нього відсутнє), а ОСОБА_5 загинув ще під час Другої світової війни (свідоцтво про його смерть відсутнє). Вказує, що беззаперечним доказом наявності родинного зв`язку із спадкодавцем є спільне прізвище « ОСОБА_7 », яке мають усі родичі по батьківській лінії у вищевказаному ланцюжку родинних відносин. Родова лінія з цим прізвищем тягнеться аж до прадіда ОСОБА_3 , а його рідний дід ОСОБА_4 та батько спадкодавця ОСОБА_5 (його двоюрідний дід) мають спільне по-батькові « ОСОБА_8 », що свідчить про наявність спільного батька. Ним також долучено до позовної заяви схему родинного зв`язку із спадкодавцем, фото-таблицю зі спільним фото його батька ОСОБА_3 та дядька ОСОБА_2 , перших сторінок їх паспортів, які ідентифікують осіб зображених на фото у зв`язку із схожістю фото на знімку та в паспорті. Зазначає, що саме він займався похованням ОСОБА_2 та організував поминальний обід.

Просив суд, встановити факт родинних відносин між ним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши, що він приходиться йому двоюрідним дядьком; визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_2 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.1-2).

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Нікопольської міської ради Дніпропетровської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності у порядку спадкування за законом відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що першої інстанції не звернув жодної уваги на той факт, що батько позивача ОСОБА_3 , і його дядько (спадкодавець) ОСОБА_2 та особисто він народилися в одній місцевості - Апостолівському районі Дніпропетровської області. Місцем народження батька в його свідоцтві про народження зазначено населений пункт Сяйво, місцем народження дядька - населений пункт пос. Красний, а місцем його народження - населений пункт Запорожець, що є одним начеленим пунктом Апостолівського району, які змінювались в довоєнний та післявоєнний період, але офіційної інформації з цього приводу немає.

Судом не враховані дати народжень батька позивача ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , та його дядька ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , що вказує на одну вікову категорію цих осіб та можливість родинних стосунках за різницею у віці, які можуть бути саме братами.

Судом не взято до уваги, що в свідоцтві про народження його батька, в графі батько записаний ОСОБА_4 , а в свідоцтві про народження його дядька (спадкодавця) батьком записаний ОСОБА_5 . Обидва його діда, рідний ОСОБА_9 і двоюрідний ОСОБА_5 мали однакове по-батькові « ОСОБА_8 », що з впевненістю вказує на те, що їхнім спільним батьком був ОСОБА_2 (прадід позивача). Взагалі прізвище « ОСОБА_7 » доволі рідке на теренах нашої країни, тому особи з таким прізвищем народжені в одному селі, і навіть районі, місті, з великою впевненістю є родичами.

Не надана судом першої інстанції належна правова оцінка свідоцтву про поховання № НОМЕР_1 виданим КП «Ритуальна служба», яке свідчить про взяття позивачем на себе обов`язків щодо поховання спадкодавця.

Вважає, що спільні сімейні фотографії його батька та дядька, а також копії перших сторінок їхніх паспортів з фото, вказують на те що на сімейному фото та паспортах зображені одні й ті ж особи.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

У судове засідання представник Нікопольської міської ради Дніпропетровської області не з`явився про день та час слухання справи повідомлений належним чином.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 14.01.2022 року (а.с.3)

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_2 , яка належала йому на праві приватної власності згідно свідоцтва серії НОМЕР_3 від 26.01.2005 року (а.с. 71)

Відповідно до інформації наданої ОСББ «Патріоти» ОСОБА_2 проживав один та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с 7).

ОСОБА_1 06.10.2022 року звернувся до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Апалькова Є.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 (а.с.36).

Згідно відомостей із спадкового реєстру, від імені ОСОБА_2 заповіти та спадкові договори не посвідчувались, заведена спадкова справа №243/2022.

Постановою приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Апальков Є.В.від 09.11.2022 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують родинний зв`язок із спадкодавцем(а.с.57).

На підтвердження родинних відносин з померлим ОСОБА_2 позивачем до суду надано копії свідоцтв про народження ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.13-15), копію свідоцтва про смерть свого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.16), копії паспортів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (а.с.19,21,22), фотокартку двох чоловіків (а.с.23), власноруч складену схему родинних відносин (а.с.18)

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частин 1, 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами факту родинних відносин з померлим ОСОБА_2 .

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

За змістом п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року (зі змінами) суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на

спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського

стану.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт.

У постанові Верховний Суд України в листі від 01 січня 2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначає, що заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: - спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; - особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; - інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом).

При цьому, до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.

Родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Виходячи з вимог діючого ЦК України поняттями "родичі", "родинні стосунки" охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням.

Доказом родинних відносин спадкоємців зі спадкодавцем є зокрема свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії судових рішень, які набрали законної сили щодо встановлення факту родинних відносин.

Законодавство України не встановлює вичерпного переліку документів, які підтверджують родинні стосунки, а тому вони визначаються в кожному випадку окремо, в залежності від ступеня їх споріднення. Проте, таких доказів позивачем суду не надано.

Встановлення факту родинних відносин може мати місце, якщо з певних причин зазначений факт не був зареєстрований органами Державної реєстрації актів цивільного стану, у реєстрації цього факту було відмовлено або помилка органу Державної реєстрації актів цивільного стану у актовому запису має настільки давнє походження, що її виправлення має потягнути за собою цілу низку виправлення в інших актових записах.

Тому суд повинен перевірити наявність причин, за яких неможливо отримати документ, що посвідчує цей факт, а потім наявність цього факту.

На підтвердження родинних відносин з померлим ОСОБА_2 позивачем до суду надано копії свідоцтв про народження ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.13-15), копію свідоцтва про смерть свого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.16), копії паспортів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (а.с.19,21,22), фотокартку двох чоловіків (а.с.23), власноруч складену схему родинних відносин (а.с.18)

Згідно копії свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1 , виданого Первомайським с/с Апостолівського р-ну, Дніпропетровської обл.., від 29.07.1961 р., в графі батько зазначений ОСОБА_3 ,в графі мами зазначена ОСОБА_12 (а.с. 13)

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 , виданого Апостолівським Рай Бюро ЗАГС від 11.07.1950 р., зроблено запис у графі батько ОСОБА_4 , у графі мати - ОСОБА_13 (а.с. 15),

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , виданого Апостолівським Рай Бюро ЗАГС від 24.02.1948 р., у графі батько зазначений ОСОБА_5 , у графі мати - ОСОБА_14 (а.с. 14)

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування

За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Разом з тим в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , були рідними братами.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами факту родинних відносин з померлим ОСОБА_2 .

Доводи апеляційній скарзі є аналогічними аргументам, яким суд першої інстанції дав належну оцінку та їх спростував, з посиланням на зібрані у справі докази та сформулював обґрунтовані висновки у прийнятому ним рішенні, з яким у повній мірі погоджується апеляційний суд.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованого та правильного висновку суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд Відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи висновки апеляційного суду за результатами розгляду справи, судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: