ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9696/23 Справа № 205/9661/23 Суддя у 1-й інстанції - Мовчан Д. В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Городничої В.С.,

суддів Петешенкової М.Ю., Єлізаренко І.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 вересня 2023 року про направленя матеріалів за підсудністю у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трьох років,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 вересня 2023 року вище вказану цивільну справу передано на розгляд до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області (а.с. 14).

Не погодившись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування вказаної ухвали суду та направлення справи до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська для продовження розгляду (а.с. 23-24).

ОСОБА_2 не скористався своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з наступного.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду не відповідає вказаним обставинам справи.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що місцем реєстрації позивача належить до територіальної юрисдикції Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, а тому дійшов висновку, що справу слід направити за підсудністю згідно ч. 1 ст. 28 ЦПК України.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

За загальним правилом підсудності позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, а до юридичних осіб - за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (ст. 27 ЦПК України).

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулась до суду з вимогами про стягнення аліментів.

Відповідно до роз`яснення, яке надано судам у пункті 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Згідно ч. 16 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, статтею 30 цього Кодексу.

Верховний Суд в ухвалі від 02 липня 2018 року, справа №552/9770/14-ц (провадження № 61-36739 ск18) вказав на те, що право вибору між судами, яким згідно із загальним правилом підсудності цивільних справ і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві. Якщо позивач при пред`явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Разом з тим, позивач при зверненні з позовом на підтвердження свого фактичного місця проживання надала довідку №1204- від 07.09.2023 року, згідно якої фактичне місце проживання перебування позивача є: АДРЕСА_2 (а.с. 7) та акт від 26.08.2023 року, згідно якого ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_3 дійсно проживають за адресою: АДРЕСА_2 з червня 2023 року (а.с. 9), що не було враховано судом першої інстанції.

Таким чином, позивач при зверненні з позовом скористалась своїми процесуальними правами передбаченими ч. 1 ст. 28 ЦПК України та подала позов за місцем її фактичного проживання.

За таких обставин висновок суду про те, що справа не підсудна Ленінському районному суду м.Дніпропетровська є помилковим.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до передчасних та помилкових висновків, які спростовуються доказами наявними в матеріалах справи та суперечать наведеним нормам процесуального права.

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду - скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для вирішення питання, відповідно до вимог ЦПК України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому ухвала суду підлягає скасуванню, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, з направленням матеріалів позову до суду першої інстанції для вирішення питання, відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 379 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 вересня 2023 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С.Городнича

Судді: М.Ю.Петешенкова

І.А.Єлізаренко