Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/7646/23
Провадження №: 2-о/332/223/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 р. м. Запоріжжя

Суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Ретинська Ю.І., дослідивши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту народження дитини в порядку статті 317 ЦПК України,

ВСТАНОВИВ:

25.12.2024 року ОСОБА_1 , звернулася до Заводського районного суду м. Запоріжжя з заявою, в якій просить встановити факт народження дитини ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Бердянськ Запорізької області, Україна від матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України. Батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України. Допустити негайне виконання рішення суду.

Окрім цього, заявник просить звільнити його від сплати судового збору за подачу заяви про встановлення факту народження дитини на підставі п. 21 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», якою передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються заявники у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи технологічного характеру, що призвело до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконно позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме майно та/або нерухоме майно.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно зі статтею 129 Конституції України, одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судовий збір - це грошова сума, що сплачується особою, яка звертається до суду. Розмір судового збору визначається законом і залежить від об`єктивних ознак позову (заяви), з яких правовідносин він виник і який предмет позову. Умови сплати судового збору однакові і рівні для всіх позивачів (заявників), а пільги щодо його сплати передбачені безпосередньо законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до пункту 21 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Тобто, у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, заявники мають пільги виключно тоді, коли такі обставини призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Заява ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини подана у зв`язку з необхідністю оформлення свідоцтва про народження зразка встановленого законодавством України та не пов`язана зі збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та нерухоме майно.

Отже ОСОБА_1 не має пільг зі сплати судового збору відповідно до пункту 21 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Аналогічний висновок викладено в ухвалах Верховного Суду від 25.01.2019 року у справі № 243/9106/18, від 04.10.2019 року у справі № 242/4145/19, постанові Верховного Суду від 14.11.2019 року у справі № 350/2002/18, постанову Верховного суду від 20.11.2019 року № 243/12928/18.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права.

Таким чином, це положення втілює право на суд, право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак, це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах Осман проти Сполученого королівства від 28.10.1998 року та Креуз проти Польщі від 19.06.2001 року зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

У відповідності з ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

В силу ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями) судовий збір за звернення фізичної особи до суду з заявою у справах окремого провадження складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, тобто 536 грн. 80 коп. (відповідно до п. 1.4 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Окрім того, відповідно до положень ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок утворення медичної консультаційної комісії та положення про неї затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до Розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є, зокрема: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о); б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження. Для розгляду відповідної справи у суді орган державної реєстрації актів цивільного стану на прохання заявника складає письмову відмову у проведенні державної реєстрації народження, у якій викладає причини неможливості проведення такої реєстрації.

Водночас заявником у заяві про встановлення факту народження дитини не зазначено документи, які достовірно підтверджують факт народження дитини.

Велика Палата ВС також звертала увагу на те, що при вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній (постанова від 10.04.2019 року у справі № 320/948/18).

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», орган державної реєстрації актів цивільного стану на прохання особи, якій відмовлено в державній реєстрації актів цивільного стану у зв`язку з наявністю однієї з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, повинен викласти причину такої відмови в письмовій формі.

Водночас, на підтвердження підстав звернення до суду з даною заявою, заявником не надано суду письмової відмови органу реєстрації актів цивільного стану про неможливість проведення реєстрації народження дитини, як того вимагає Закон «Про реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року № 2398-VІ.

Наявність письмової відмови у відповідь на звернення особи щодо державної реєстрації народження особи передбачено і п. 2 розділу IV Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказ Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5, що передбачає: Письмову відмову в проведенні державної реєстрації акту цивільного стану або висновок про надання дозволу на зміну імені чи про відмову у зміні імені відділ державної реєстрації актів цивільного стану надсилає заявнику не пізніше наступного робочого дня після її (його) повернення центром надання адміністративних послуг.

Таким чином, заявником не надано доказів на підтвердження того, що ним вичерпано усі можливі форми позасудового вирішення даного питання та є необхідність звернення до суду для встановлення юридичного факту.

Крім того, як було зазначено раніше, заявник просить встановити факт народження дитини громадянкою України ОСОБА_2 , разом з тим, в якості додатків до заяви ОСОБА_1 була долучена копія паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_2 , який був дійсний до 30.11.2021 року. Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 , матір`ю останньої є громадянка російської федерації ОСОБА_2 , жодних документів які б підтверджували громадянство України ОСОБА_2 на теперішній час суду не надано.

Суд звертає увагу заявника на необхідність усунути вказані недоліки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи, що заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст.ст. 175, 317 ЦПК України, її необхідно залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків протягом п`яти днів. Якщо заявник не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Керуючись ст.ст.175,185, 317 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту народження дитини в порядку статті 317 ЦПК України - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Попередити заявника, що у випадку невиконання ухвали заява буде вважатися неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю.І. Ретинська