Справа № 309/5573/15-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 жовтня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів КОЖУХ О.А., СОБОСЛОЯ Г.Г.

за участю секретаря ГУСОНЬКИ З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 309/5573/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Хустського районного суду від 13 грудня 2021 року, повний текст якого складено 22 грудня 2021 року, головуюча суддя Лук`янова О.В., -

встановив:

Заявою від 28.10.2015, що надійшла до Хустського районного суду 04.11.2015, Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» звернулося до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мотивуючи таким.

23.06.2008 між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк», назва якого змінена на Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», і позичальником ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 146/08, на підставі якого за програмою кредитування «Іпотечний кредит» позивач надав відповідачу кредит у сумі 45000,00 дол. США на строк з 23.06.2008 по 22.06.2023 зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 13,8% річних.

Виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором було забезпечено іпотекою квартири АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить по 1/2 частці іпотекодавцям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вартість предмета іпотеки сторони узгодили в сумі 342000,00 грн, про що уклали 23.06.2008 договір іпотеки (без оформлення заставної) № 146/08.

Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором, перерахував на поточний рахунок позичальника 45000,00 дол. США згідно меморіального валютного ордера від 23.06.2008 № TR.1796.1.119, проте, позичальник свої зобов`язання за договором порушив, щомісячне погашення кредиту не здійснював, проценти в розмірах і у строки, передбачені кредитним договором, не сплачує.

У зв`язку з невиконанням зобов`язань на адресу відповідачів були направлені письмові претензії (вимоги) про неналежне виконання взятих на себе зобов`язань за вихідними № 0670 і № 0671 від 30.03.2015, однак протягом відведеного терміну, що становить 30 календарних днів для виконання зобов`язань, і до часу пред`явлення позову заборгованість не відшкодована.

Станом на 16.10.2015 заборгованість позичальника перед банком становить 28592,16 дол. США, що еквівалентно 620180,31 грн за курсом НБУ 1 дол. США = 21,690618 грн, та 17223,22 грн, у тому числі: 23000,00 дол. США строкова заборгованість за кредитом, 2498,49 дол. США прострочена заборгованість за кредитом, 155,27 дол. США поточна заборгованість за процентами, 2938,34 дол. США прострочена заборгованість за процентами, 8103,18 грн пеня за несвоєчасну сплату кредиту, 9120,04 грн пеня за несвоєчасну сплату процентів.

Посилаючись на ці обставини, на норми ЦК України щодо кредитних зобов`язань, їх виконання та відповідальності за їх порушення, виходячи з передбаченого ст. 1050 ч. 2 ЦК України права вимагати дострокового повного виконання порушеного кредитного зобов`язання, позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» просив:

стягнути достроково з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором від 23.06.2008 № 146/08 у сумі 28592,10 дол. США 10 центів та 17223,22 грн, з яких 23000,00 дол. США строкова заборгованість за кредитом, 2498,49 дол. США прострочена заборгованість за кредитом, 155,27 дол. США поточна заборгованість за процентами, 2938,34 дол. США прострочена заборгованість за процентами, 8103,18 грн пеня за несвоєчасну сплату кредиту, 9120,04 грн пеня за несвоєчасну сплату процентів;

у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 23.06.2008 № 146/08 у сумі 637403,53 грн звернути стягнення на предмет іпотеки: нерухоме майно квартиру за АДРЕСА_2 та на праві власності належить по 1/2 частці іпотекодавцям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідно, на підставі свідоцтва про право власності від 01.06.2001 № 3168 та договору дарування, реєстровий № 3874 від 20.06.2001, шляхом продажу з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, визначивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності / незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій;

стягнути на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» витрати по сплаті судового збору, відповідно, з ОСОБА_1 у розмірі 9561,05 грн і з ОСОБА_2 у розмірі 1378,00 грн.

Рішенням Хустського районного суду від 13.12.2021 позов задоволено:

стягнуто достроково з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 23.06.2008 № 146/08 у сумі 28592,10 дол. США 10 центів та 17223,22 грн, з яких 23000,00 дол. США строкова заборгованість за кредитом, 2498,49 дол. США прострочена заборгованість за кредитом, 155,27 дол. США поточна заборгованість за процентами, 2938,34 дол. США прострочена заборгованість за процентами, 8103,18 грн пеня за несвоєчасну сплату кредиту, 9120,04 грн пеня за несвоєчасну сплату процентів;

у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 23.06.2008 № 146/08 у сумі 637403,53 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки: нерухоме майно квартиру за АДРЕСА_2 та на праві власності належить по 1/2 частці іпотекодавцям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідно, на підставі свідоцтва про право власності від 01.06.2001 № 3168 та договору дарування, реєстровий № 3874 від 20.06.2001, шляхом продажу з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, визначивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності / незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

стягнуто на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» витрати зі сплати судового збору: з ОСОБА_1 у розмірі 9561,05 грн; з ОСОБА_2 у розмірі 1378,00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із його обґрунтованості та доведеності, з того, що у кредитора виникли передбачені законом і договором підстави для дострокового стягнення боргу за кредитним договором у повному обсязі, належним способом погашення якого є звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , від імені та в інтересах яких діє адвокат Розман С.Ю., оскаржили рішення суду як незаконне та необґрунтоване. Доводи скарги зводяться до такого.

Позов не був доведений належним чином, оскільки банк надав суду тільки розрахунок заборгованості, проте, жодних первинних фінансових документів, банківської виписки тощо, які б підтверджували розрахунок по суті, не надав. Тим часом, саме на позивача покладено обов`язок належно довести свої вимоги. Суд першої інстанції не з`ясував дійсного розміру заборгованості.

Кредит є споживчим, на нього поширюються чинні на відповідний час норми ст. 11 ч. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до яких обов`язковим є застосування досудового порядку врегулювання спору в разі дострокового стягнення споживчого кредиту, що підтверджується, крім іншого, й правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 26.05.2020 у справі № 638/13683/15-ц.

Порядок досудового врегулювання спору банком не був дотриманий, тому кредитор не мав права на звернення до суду із позовом про дострокове стягнення боргу.

Суд розглянув справу без участі відповідачів, які не були повідомлені по час і місце розгляду справи, що позбавило їх можливості заявити про застосування позовної давності за вимогою про стягнення пені.

Відповідачі просять скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в позові.

У відзиві на апеляцію позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» вказує на її необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. Зазначає, зокрема, що банк надав належний розрахунок боргу, який не був спростований. Вимоги закону про права споживачів були банком додержані, оскільки з січня 2015 року позичальник припинив сплату за кредитним договором, вимоги про погашення боргу були направлені 30.03.2015, отримані адресатами були 04.04.2015, а позов банк подав більше ніж через півроку після цього.

Заслухавши доповідь судді, пояснення: відповідача ОСОБА_1 та представника відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 адвоката Розмана С.Ю.., який апеляцію підтримав, представника позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» Артимича М.В., який скаргу не визнав, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, оцінивши докази в сукупності суд приходить до такого.

Суд першої інстанції розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог, з наведених ним підстав, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не приймає і не розглядає позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ст. 13 ч. 1, ст. 367 ч.ч. 1, 6 ЦПК України).

За приписами ст. 3 ч. 1 п.п. 2, 3, 5, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, 15, 16, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 2 ч.ч. 1, 3, ст. 3 ч. 1, ст.ст. 10, 11, 15, 27, 31, 57-61 ЦПК України в редакції, що була чинною на час пред`явлення позову, ст. 3 ч.ч. 1, 3, ст. 4 ч. 1, ст.ст. 12, 13, 19, ст.ст. 43, 44, 49, 76-82 ЦПК України в редакції, чинній на час та вирішення справи судом першої інстанції та апеляційного розгляду справи:

загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність;

основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; неприпустимість зловживання процесуальними правами;

правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення або оспорювання саме її прав;

кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів;

особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки;

при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається;

сторони на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист;

кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій;

кожна сторона зобов`язана належно довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, включно з тими, які власне обґрунтовують як право на пред`явлення вимог (право на позов), так і право на пред`явлення вимог до конкретного відповідача та обов`язок такого конкретного відповідача відповідати за пред`явленим до нього позовом, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві;

предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення;

доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, до суду по захист своїх прав може звернутися саме особа, права якої порушені, і може це зробити не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом чи договором, правомірній вимозі належного позивача відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права.

Вимоги позову можуть бути задоволені за умов, коли вони ґрунтуються на підставах належно пред`явленого позову, відповідають вимогам закону, договору та є доведеними у належний процесуальний спосіб (ст.ст. 212-215 і ст.ст. 89, 263-265 відповідних редакцій ЦПК України).

У справі встановлені такі факти, обставини та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами ЦК України щодо кредитних зобов`язань, іпотеки та у відповідній частині законодавством про захист прав споживачів у редакції, що була чинною на час їх виникнення.

Відповідно до ст.ст. 11-16, 202, 509, 525, 526, 546, 548-551, 572, 589, 590, 611, 614, 623-626, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 7, 33, 39, 41 Закону України «Про іпотеку», цивільні права та обов`язки, що виникають із договорів, повинні належно виконуватися; позичальник зобов`язаний повернути кредитору заборговане, а той управі вимагати сплати боргу, неустойки, виконання порушеного зобов`язання (за відповідних умов достроково), в тому числі, вправі вимагати звернення в рахунок погашення боргу стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах; особа здійснює свої права та виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Наявність підстави для виникнення боргу, пред`явленого до стягнення, його розмір і обґрунтованість доказуються кредитором, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ст. 614 ч. 2, ст. 623 ч. 2 ЦК України).

За загальним правилом, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.ст. 598, 599 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ст. 631 ч.ч. 1, 4 ЦК України), правомірність правочину презюмується, договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 204, 629 ЦК України).

Сплата процентів за кредитом є істотною умовою договору, здійснюється у строки та на умовах, визначених договором (ст.ст. 536, 626, ст. 628 ч. 1, ст. 638 ч. 1, ст. 1048 ч. 1, ст. 1054 ЦК України).

Сторони в цивільних відносинах є юридично рівними, у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою п`ятою ст. 13 ЦК України, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ст.ст. 1, 2, ст. 13 ч. 6 ЦК України).

Встановлено, що ОСОБА_1 29.05.2008 заповнив у підрозділі Відкритого акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», Заяву позичальника фізичної особи на отримання кредиту щодо надання йому кредиту на споживчі цілі у сумі 50000,00 дол. США на 180 місяців із процентною ставкою за ним у розмірі 13,8% річних, відповідність заяви умовам кредитної програми банку засвідчена підписом працівника банку, вчиненим 04.06.2008 (а.с. 9). 13.06.2018 ОСОБА_1 було ознайомлено із загальними умовами кредитування за програмою «Іпотечний кредит» (а.с. 10).

23.06.2008 ВАТ АБ «Укргазбанк» і ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 146/08, відповідно до якого Банк надав Позичальнику на строк з 23.06.2008 по 22.06.2023 кредит у сумі 45000,00 дол. США зі сплатою за користування коштами процентів за ставкою 13,8% річних для задоволення споживчих потреб (преамбула, п.п. 1.1., 1.5. договору) (а.с. 11-14). Договір містив умови, згідно з якими:

банк зобов`язаний: розраховувати проценти за фактичну кількість днів користування кредитом на суму фактичного залишку на позичковому рахунку (п. 3.1.4.); розраховувати проценти застосовуючи метод «факт/факт», коли для розрахунку береться фактична кількість днів у місяці та у році (365 або 366 днів) (п. 3.1.6.);

на залишок простроченої заборгованості за кредитом проценти нараховуються виходячи із процентної ставки … збільшеної на 1 процент, починаючи з дня виникнення прострочення заборгованості (п. 3.1.10);

позичальник зобов`язаний:

здійснювати повернення кредиту, сплату процентів… у передбачені цим договором строки (п. 3.3.1.);

повернення суми кредиту здійснювати… щомісячно з 1-го по 10-е число… в розмірі не менше 1/180 від суми отриманого кредиту, що становить 250,00 дол. США… (п. 3.3.3.);

… у разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом сплачувати проценти … виходячи з процентної ставки, встановленої п. 3.1.10 …, починаючи з дня виникнення заборгованості за кредитом, та пеню у розмірі 0,1% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення (п. 3.3.4.);

за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів … позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню у розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочко до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності (п. 5.3.);

банк має право:

вимагати дострокового виконання зобов`язань позичальником у разі порушення строків/термінів сплати будь-яких платежів за договором, в т.ч., сплати процентів, комісій, повного/часткового повернення кредиту та інших платежів… (п. 3.2.5. пп. 5));

вимагати від позичальника дострокового виконання зобов`язання за цим договором, забезпеченого іпотекою, а якщо вимога банку не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет іпотеки у разі, зокрема, невиконання письмової вимоги банку щодо часткового погашення кредиту при настанні події, визначеної пунктом 3.3.11. цього договору (п. 3.3.11. позичальник зобов`язується безперечно виконувати умови змін і доповнень до цього договору …, внесених банком в односторонньому порядку у відповідності з розділом «Порядок внесення змін (доповнень) та розірвання договору в односторонньому порядку») (п. 3.2.6. пп. 3);

у разі невиконання позичальником зобов`язань … відшкодування заборгованості … здійснюється банком шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки … (п. 3.2.8.);

у випадку невиконання та/або неналежного виконання позичальником умов цього договору … банк має право на свій розсуд … внести зміни/доповнення до цього договору в односторонньому порядку … включаючи зміну позичальнику процентної ставки за користування кредитом та встановлення її на рівні 14,8% річних (п. 4.1.);

строк позовної давності … встановлюється в три роки, в тому числі, по поверненню … пені (п. 5.8.).

У Додатку № 1 до кредитного договору зафіксовані Тарифи банку, а також умови надання кредиту, розпис платежів, за кредитним договором, сукупна вартість кредиту тощо (а.с. 15-16).

Виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором було забезпечено іпотекою належної іпотекодавцям ОСОБА_1 і ОСОБА_2 по 1/2 частці кожному квартири АДРЕСА_2 , про що ВАТ АБ «Укргазбанк» уклало з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 договір іпотеки (без оформлення заставної) № 146/08-01, що був посвідчений 23.06.2008 приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Драгулою Н.І. за реєстровим № 2123 (а.с. 17-20).

Ринкову вартість предмета іпотеки сторони договору визначили в сумі 342000,00 грн, договір передбачає можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу позичальника за кредитним договором у разі порушення ним зобов`язань шляхом, зокрема, звернення стягнення на предмет іпотеки судом шляхом продажу майна з прилюдних торгів (п.п. 2.2., 3.1.5., 3.1.6., 6.7.). При цьому, сторони узгодили, що у випадку порушення позичальником обов`язків за кредитним договором іпотекодержатель надсилає іпотекодавцям письмове повідомлення про порушення їхніх обов`язків, в якому зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет застави у разі невиконання цієї вимоги (п. 6.2.).

02.04.2015 ПАТ АБ «Укргазбанк» надіслав ОСОБА_1 і ОСОБА_2 претензії «про повернення заборгованості по кредиту в сумі 1615,53 грн» за вих. № 0670 і № 0671 від 30.03.2015 відповідно, що були отримані адресатами 04.04.2015 (а.с. 25-27).

Як випливає з змісту претензій, банк повідомляв, що станом на 30.03.2015 прострочена заборгованість позичальника за кредитним договором від 23.06.2008 № 146/08 становить 1615,53 дол. США, вказував, що умовами кредитного договору встановлені проценти за користування кредитом за ставкою 13,8% річних і передбачено право банку вимагати дострокового виконання зобов`язань позичальника, просив протягом 30 днів від дати отримання претензій сплатити суму простроченої заборгованості (1615,53 дол. США, з яких за кредитом 748,49 дол. США, за процентами 867,04 дол. США) і попереджав, що в разі несплати цієї суми або неповної сплати банк зверне стягнення на заставлене майно.

Отже, вказаними претензіями банк ставив питання про сплату поточної заборгованості, а не про дострокове повне виконання зобов`язання (зміну строку виконання основного зобов`язання). Саме такий характер вимог не був обґрунтовано заперечений і не був спростований під час апеляційного розгляду справи.

Беручи до уваги зміст положень ст. 1050 ч. 2 ЦПК України, пунктів п. 3.2.5. пп. 5, п. 3.2.6. пп. 3 кредитного договору, п. 6.2. договору іпотеки у взаємозв`язку, банк:

мав право в разі прострочення позичальником чергового платежу за кредитним договором вимагати дострокового повного виконання основного зобов`язання (змінити строк виконання зобов`язання, строк кредитування, вимагати дострокового повного повернення кредиту та сплати всіх належних на відповідну дату з позичальника платежів за кредитним договором);

за дослівним змістом п. 3.2.6. пп. 3 кредитного договору мав право звернути стягнення на предмет іпотеки лише після того, як: пред`явив вимогу про дострокове виконання зобов`язання; ця вимога не була виконана; тільки в разі, коли не виконана вимога банку щодо часткового погашення кредиту при невиконанні позичальником умов змін і доповнень до договору, внесених банком в односторонньому порядку.

Вищевказані претензії банк не пов`язував із обставинами, передбаченими пунктом 3.3.11. кредитного договору, саме з таких підстав претензії не пред`являв, ставка, з якої розрахована заборгованість за процентами, вказана у претензіях стандартна. Крім того, зміст претензій не відповідає їх назві щодо валюти боргу.

Поряд із цим, із наданого банком розрахунку заборгованості випливає, що нарахування процентів мало місце як за ставкою 13,8% річних, так і за підвищеною ставкою 14,8% річних, в тому числі, і станом на березень 2015 року, водночас після 30.03.2015 проценти продовжували нараховуватися встановленим договором порядком за обома ставками до дати визначення боргу в позовній заяві (16.10.2015), без будь-яких ознак зміни строку виконання зобов`язання у зв`язку з пред`явленням претензій і заборгованість була визначена в сумі 28592,16 дол. США і 17223,22 грн, де: 23000,00 дол. США строкова заборгованість за кредитом, 2498,49 дол. США прострочена заборгованість за кредитом, 155,27 дол. США поточна заборгованість за процентами, 2938,34 дол. США прострочена заборгованість за процентами, 8103,18 грн пеня за несвоєчасну сплату кредиту, 9120,04 грн пеня за несвоєчасну сплату процентів (а.с. 6-8).

Утім, безвідносно до того, що банк фактично змінював у односторонньому порядку процентну ставку за кредитом через порушення зобов`язань позичальником, вимогу в порядку достроково стягнення всього боргу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки банк управі був пред`явити лише після попереднього пред`явлення і, відповідно, невиконання вимоги про дострокове виконання зобов`язання.

Відтак надіслані 02.04.2015 позивачем ПАТ АБ «Укргазбанк» відповідачам ОСОБА_1 і ОСОБА_2 претензії не є вимогами про повне дострокове погашення позичальником грошових зобов`язань за кредитним договором у розумінні пунктів 3.2.5., 3.2.6 кредитного договору та частини 2 статті 1050 ЦК України. По дострокове повне виконання зобов`язання (дострокову повну сплату платежів (внесків) за кредитним договором, строк сплати яких ще не настав) шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки банк звернувся одразу до суду, без відповідної попередньої вимоги до позичальника, іпотекодавців.

Закон України «Про захист прав споживачів» у редакції, що діяла з 13.01.2006 і була чинною на час укладення кредитного договору та ухвалення рішення судом першої інстанції, містила положення, відповідно до яких:

якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі:

1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць; або

2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або

3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту; або

4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту;

якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця; якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність (ст. 11 ч. 10).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 638/13683/15-ц за подібних фактичних обставин, коли ставилося питання про стягнення заборгованості за кредитними договорами, укладеними у 2007 і у 2008 роках, висловила правову позицію, за змістом якої:

у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (частина 2 статті 627 ЦК України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16.10.2011);

особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина 3 статті 1054 ЦК України у вказаній редакції) (п. 14);

10.06.2017 набрав чинності Закону України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні;

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з 10.06.2017);

отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10.06.2017 відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів»; з 10.06.2017 на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, також Закон України «Про захист прав споживачів» (п. 17);

визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб; установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 14.09.2016 у справі № 6-223цс16) (п. 18);

якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця;

якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність (частина 10 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» зі змінами, передбаченими Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16.10.2011) (п. 19);

наведені приписи дають підстави виснувати, що частина 10 статті 11 зазначеного Закону у редакції, що була чинною до 10.06.2017, встановила обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту (п. 20);

звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок;

якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини 10 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10.06.2017, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором (п. 21);

висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 27.03.2019 у справі № 521/21255/13-ц про відхилення доводу касаційної скарги про те, що позивач перед зверненням до суду не виконав вимоги частини 10 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, і пункту 12 договору про надання споживчого кредиту, не направив досудове повідомлення (вимогу), з огляду на що не набув право на дострокове стягнення коштів за цим договором, не враховує спеціальний порядок заявлення кредитодавцем вимоги про дострокове повернення коштів у разі неналежного виконання позичальником умов договору про надання споживчого кредиту;

тому Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від зазначеного висновку, конкретизувавши його так:

суд, установивши, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, має застосувати до встановлених правовідносин приписи, які регулюють відносини споживчого кредитування, зокрема частини 10 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10.06.2017, в якій був встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту (п.п. 24, 25).

Тож право кредитора на пред`явлення відповідних вимог не заперечується як таке, що, однак, не звільняє від обов`язку пред`явити позов із належних підстав, обґрунтувати та довести його належним процесуальним порядком. Лише в такому разі можуть мати місце законні підстави для задоволення відповідних вимог.

У справі, що розглядається, банк видав позичальнику споживчий кредит (кредит на споживчі цілі), що випливає з наявних у справі документів і ніким не заперечується. Передбачений договором і законом порядок досудового врегулювання спору не був дотриманий кредитодавцем, вимога про повне дострокове виконання зобов`язання не складалася і не направлялася позичальнику (споживачу), а та, що була направлена фактично, не є належною вимогою про повне дострокове виконання зобов`язання.

Не виконавши вимоги закону про обов`язкове досудове врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту банк не мав належних підстав для стягнення зазначеного боргу судовим порядком, у тому числі, й шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Позов у всякому разі був пред`явлений передчасно. Недотримання банком порядку досудового врегулювання питання про дострокове повернення боргу є доводом апеляції відповідачів, що знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Вищенаведене є достатньою підставою для скасування оскарженого рішення суду з відмовою в позові, оскільки предметом позову було саме дострокове повне стягнення заборгованості за кредитним договором з наведених у заяві підстав, а судом першої інстанції не були застосовані норми матеріального права, які підлягали застосуванню в спорі.

Водночас апеляційний суд зауважує, що відповідачі не спростовували розміру заборгованості, її елементів по суті, не доводили необґрунтованості боргу як такого тощо. Останній за часом платіж за кредитним договором зафіксований у розрахунку 25.02.2015. Позиція відповідачів щодо заперечення проти позову ґрунтувалася на оспорюванні в справі № 309/4310/15-ц кредитного договору як недійсного через порушення прав позичальника як споживача, де ця позиція була зрештою визнана помилковою (рішення Хустського районного суду від 13.12.2016, ухвала Апеляційного суду Закарпатської області від 10.04.2017, постанова Верховного Суду від 03.10.2018, постанова Закарпатського апеляційного суду від 13.02.2020, постанова Верховного Суду від 22.12.2022, посилання в мережі Internet на Єдиний державний реєстр судових рішень ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ). Під час апеляційного розгляду справи суд забезпечуючи сторонам право на неупереджений, об`єктивний судовий розгляд обговорив ці обставини, сторони сумнівів у об`єктивності та неупередженості суду не висловили, відводів суду не заявили.

Таким чином, хоча позичальник ОСОБА_1 і не звільняється від відповідальності за невиконання кредитного зобов`язання та діючи в процесі, здійснюючи обов`язок доказування на власний ризик і розсуд не спростував боргу по суті, а ПАТ АБ «Укргазбанк» управі реалізувати свої права кредитора відповідно до закону та договору, передбачених законом підстав для задоволення позову суд першої інстанції не мав. Доводи відповідачів про необізнаність щодо процесу в суді першої інстанції спростовуються матеріалами справи, з яких видно, що про праву вони були обізнані, реалізували в ній свої процесуальні права, ставили питання про зупинення провадження в справі і т.ін., а про судове засідання, в якому було ухвалено судом рішення, були обізнані, що підтверджується рекомендованими поштовими повідомленнями про вручення судових повісток (а.с. 138, 138).

Відтак, на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 2, 4 ЦПК України апеляцію слід задовольнити, рішення суду скасувати, у позові відмовити та відповідно до ст. 141 цього Кодексу здійснити розподіл судових витрат за результатом справи, стягнувши з ПАТ АБ «Укргазбанк» у рахунок відшкодування судового збору, сплаченого з апеляційної скарги: на користь ОСОБА_1 14341,58 грн (9561,05 грн х 1,5); на користь ОСОБА_2 2067,00 грн (1378,00 грн х 1,5).

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 2, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити,

рішення Хустського районного суду від 13 грудня 2021 року скасувати,

у позові Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Стягнути з ПАТ «Укргазбанк» у рахунок відшкодування витрат із оплати судового збору на користь ОСОБА_1 14341,58 грн, на користь ОСОБА_2 2067,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 17 листопада 2023 року.

Судді