КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

справа №133/258/22

15.11.23 м.Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Пєтухової Н.О.

за участю секретаря судових засідань Гаврилюк О.Г.,

представника позивача Авраменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Козятині в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович та приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук Володимир Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 2844, вчинений 09.03.2021 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість у розмірі 1 147 981,22 грн. (один мільйон сто сорок сім тисяч дев`ятсот вісімдесят одна грн. 22 коп.). А також просить стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на його користь судові витрати у розмірі 20 992,40 грн, з яких судовий збір у розмірі 992,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 05.10.2007 між Позивачем та ПАТ «УКРСИББАНК» було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, за яким ПАТ «УКРСИББАНК» було надано Позивачу кредит у розмірі 38 190 доларів США строком до 05.10.2014 (копія договору додається).

05.09.2011 рішенням Оболонського районного суду міста Києва по справі № 2-1317/11 було задоволено позовні вимоги ПАТ «УКРСИББАНК» та стягнуто з Позивача суму боргу у розмірі 38 673,16 доларів США.

20.04.2012 між ПАТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 05/12, відповідно до якого ПАТ «УКРСИББАНК» відступив ТОВ «Кредекс Фінанс», а ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором № 0 від 05.10.2007 . В подальшому ТОВ «Кредекс Фінанс» змінило назву на ТОВ «Вердикт Капітал» (Відповідач по справі), у зв`язку з чим Відповідач виступає правонаступником прав та обов`язків ТОВ «Кредекс Фінанс».

09.03.2021 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2844 на підставі Договору № 05/12 про відступлення прав вимоги від 20.04.2012, укладеного між Відповідачем та ПАТ «УКРСИББАНК» та кредитного договору № 0 від 05.10.2007, про стягнення з Позивача суми боргу за кредитним договором у розмірі 1 147 981,22 грн.

24.05.2021 ухвалою Оболонського районного суду міста Києва по справі № 756/5851/21 було задоволено заяву відповідача про заміну сторони виконавчого провадження по судовій справі № 2-1317/11, по якій стягувачем виступало ПАТ «УКРСИББАНК», а боржником ОСОБА_1 . Зазначена ухвала станом на сьогодні не пред`явлена відповідачем до виконання.

19.01.2022 оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса, було пред`явено до виконання приватному виконавцю виконавчого округу Вінницької області Тимощуку Володимиру Вікторовичу, яким в свою чергу відкрито виконавче провадження № 68242431 та в межах даного виконавчого провадження 19.01.2022 накладено арешт на його кошти та майно, яку він отримав 21.01.2022.

Позивач вважає, що укладений між ним та ПАТ «УКРСИББАНК» кредитний договір, договір між ТОВ «Вердик Капітал» та ПАТ «УКРСИББАНК» про відступлення прав вимоги, які були надані нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не були посвідчені нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Крім того, вважає, що нотаріус, здійснюючи оспорюваний виконавчий напис, не врахував факту наявності на момент здійснення напису на розгляді в суді судової справи № 756/5851/21 за позовом відповідача про заміну сторони у справі на його правонаступника, стягувач - ПАТ «УКРСИББАНК», боржник - він. Так за зазначеною судовою справою судом розглядалось питання заміни сторони стягувача у кредитних відносинах з ПАТ «УКРСИББАНК» на ТОВ «Вердикт капітал», що вказує на факт існування на момент вчинення виконавчого напису спірності статусу ТОВ «Вердикт Капітал», як стягувача за договором про відступлення прав вимоги та кредитним договором, що були надані нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Зазначене беззаперечно є доказом того, що заборгованість не є безспірною.

24.05.2021 Оболонським районним судом у місті Києві (після вчинення виконавчого напису нотаріусом) було задоволено позовні вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» та замінено ПАТ «УКРСИББАНК» на його правонаступника у судовій справі № 2-1317/11 за позовом ПАТ «УКРСИББАНК» до нього по цій справі про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 38 673,16 доларів США, що еквівалентно 308 267,63 грн та судовий збір у розмірі 1820 грн. В свою чергу, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05.09.2011 у справі № 2-1317/11 за позовом ПАТ «УКРСИББАНК» до Позивача у цій справі було стягнуто суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 38 673,16 доларів США, що еквівалентно 308 267,63 грн та судовий збір у розмірі 1820 грн. Однак, за виконавчим написом нотаріус взагалі безпідставно та незаконно визначає період стягнення з 20.04.2012 по 05.03.2021, та зазначає іншу суму, що підлягає стягненню - суму у розмірі 1 147 981,22 (один мільйон сто сорок сім тисяч дев`ятсот вісімдесят одна грн. 22 коп.), з урахуванням суми простроченої заборгованості, суми заборгованості за нарахованими відсотками та комісіями, тоді як судом встановлена взагалі інша сума до стягнення, що свідчить про те, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми статті 88 ЗУ «Про нотаріат». Зазначені факти не дають підстав для констатації безспірності заборгованості за кредитним договором, а це виключає вчинення виконавчого напису, оскільки саме безспірність заборгованості і є підставою для його здійснення.

Також, вважає, що відповідачем пропущений строк звернення до нотаріуса для внесення виконавчого напису. Звертає увагу на те, що він не отримував попереднього повідомлення про погашення заборгованості. Він взагалі не був проінформований вчасно про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги відповідача або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. В свою чергу, нотаріусом, не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її ним, що унеможливило подання нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди, що також не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення.

Крім того, позивач зазначає, що 14.04.2021 свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича було анульовано, та починаючи з лютого 2021 року Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату при Міністерстві юстиції України розглядалось подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича, яким було здійснено оспорюваний виконавчий напис за № 2844 від 09.03.2021 року. При цьому зазначив, що підставою анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса були неодноразові порушення ним законодавства при вчиненні нотаріальних дій, які встановлені рішеннями судів, що завдало шкоди фізичним та юридичним особам, та визнання Мінюстом незадовільною роботу нотаріуса.

Таким чином, вважає, що сукупності умов, які свідчили б про правильність здійснення виконавчого напису, відповідачем дотримано не було, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Разом з тим позивач просить стягнути із відповідача на його користь понесені ним судові витрати, які складаються із судового збору 992,40 грн, та витрат на правничу допомогу - 20 000,00 грн.

Одночасно з подачею позову позивач подав до суду заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду від 08.02.2022 заяву про забезпечення позову задоволено.

Ухвалою суду від 08.02.2022 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

30.06.2022 ухвалою суду підготовче засідання у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

04.10.2022 на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просив у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, з огляду необґрунтованості та а недоведеності позовних вимог. З приводу відсутності безспірності вказує, що банком для вчинення виконавчого напису було надано всі необхідні документи згідно з Переліком документів, затвердженим Кабінетом Міністрів України, які підтверджують наявність правовідносин між кредитором та боржником, а також документи які підтверджують заборгованіть. Натомість позивачем не надано будь-яких доказів, які б свідчили про погашення боргу за кредитним договором та виконання своїх зобов`язань в повному обсязі, відтак, стверджувати про відсутність підстав для вчинення стягувачем виконавчого напису нотаріуса, немає. Боржник не надав також альтернативного розрахунку заборгованості. Ввважає, що позивачем не надано жодних обгрунтованих доказів щодо безспірності документу, за яким проводиться стягнення, як і не надано доказів спростування заборгованості за кредитним договором, стягнення кого відбулось за вчиненим виконавчим написом нотаріуса.

Одночасно із подачею відзиву на позов, представник позивача подав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, зокрема просив відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу в повному розмірі.

17.10.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

Представник позивача адвокат Авраменко Л.В. в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, просила позов задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час, дату та місце судового розгляду справи, за допомогою засобів електронного зв`язку, про що свідчить довідка про доставку електронного листа, яка міститься в матеріалах справи.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. в судове засідання не з`явився. Поштова кореспонденція, спрямована на його адресу повернулась до суду не врученою по причині закінчення терміну зберігання.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний виконавець Тимощук В.В., в судове засідання не з`явився хоч про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений за допомогою засобів електронного зв`язку, про що свідчить довідка про доставку електронного листа, яка міститься в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та долучені докази, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

За загальним правилом ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідно до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспорного засобу №0 від 05.10.2007, укладеного між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 , банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 38190,00 доларів США строком до 05.10.2014.

Відповідно до додаткової угоди до вказаного договору від 06.07.2011, сторони за взаємною згодою домовились про припинення дії застави на нерухоме майно, яке входило до складу предмету застави за договором, а саме транспортний засіб: марка Mitsubishi Outlander, 2007 року випуску, червоного кольору.

Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу є графік погашення кредиту, відповідно до якого здійснюється погашення заборгованості за договором.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05 вересня 2011 року із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 38673,16 долю США, що в еквіваленті складає 308267 грн. 63 коп. та судові витрати в сумі 1820 грн.

09.03.2021 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис №2844, про стягнення на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості, що виникла за кредитним договором №0 від 05.10.2007, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладено між ПАТ «Укрсиббанк» (правонаступник ТОВ «Кредекс Фінанс» (правонаступник усіх прав та обовязків ТОВ «Вердикт Капітал»), та ОСОБА_1 . Загальна сума, що підлягає стягненню 1 146 481,22 грн, за період з 20.04.2012 по 05.03.2021.

Як вбачається із ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 24.05.2021 у справі №756/5851/21, у справі №2-1317/11 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було замінено первинного стягувача його правонаступником ТОВ «Вердикт Капітал».

За заявою представника ТОВ «Вердикт Капітал», приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В.В., 19.01.2022 відкрито виконавче провадження №68242431 за виконавчим написом №2844 від 09.03.2021, вчиненим приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 1147981,22 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В.В. 19.01.2022, в рамках ВП №68242431 накладено арешт на все рухоме й нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах суми звернення стягнення з урахуванням винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 1263648,34 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В.В. 19.01.2022, в рамках ВП №68242431 також накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 .

Як вбачається із наказу Міністерства юстиції України, відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 05.04.2021, у зв`язку з неодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства при вчиненні нотаріальних дій, анульовано свідоцтво про право зайняття нотаріальною діяльністю виданого на ім`я ОСОБА_3 .

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Відповідно до п.3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

З моменту прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 і до 10.12.2014 була чинною редакція Переліку, згідно з якою стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно.

Так, пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі.

Таким чином до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу.

Пункт 1 зазначеного Переліку, в чинній на день вчинення виконавчого напису редакції, регламентує, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

З огляду на викладене, на день вчинення виконавчого напису, а саме 09.03.2021, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на договорі, який нотаріально не посвідчений.

Як було зазначено вище, і це вбачається із копії кредитного договору №0 від 05.10.2007, укладеного між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 , він нотаріально не засвідчений.

Таким чином, приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не врахував тих обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи за кредитними договорами, укладеними у простій письмовій формі вже не чинні і повинен був відмовити Стягувачу у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат». Пункт 2 Переліку № 1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів, яким кредитний договір №0 від 05.10.2007 не є.

Така обставина є самостійною та достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Разом з тим, щодо доводів про спірність боргу суд зазначає таке.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 05 червня 2017 року у справі №6-887цс17 та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Для правильного застосування положень статей87,88 Закону України "Про нотаріат"у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (пункт 34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц).

Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання стягувачем письмової вимоги до боржника про усунення порушень. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Із урахуванням приписів статей15,16,18 ЦК України, статей50,87,88 Закону України "Про нотаріат"захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Наведена норма закону спрямована на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

Отже, як визначено підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

Однак, як вбачається із матеріалів справи доказів того, що позивач отримав письмову вимогу про усунення порушень матеріали справи не містять. Оскільки повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. В матеріалах справи відомості про отримання позивачем відповідного повідомлення відсутні.

Ненадання доказів щодо повідомлення боржника унеможливлюють вчинення виконавчого напису, оскільки неотримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором, об`єктивно позбавило його можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги банку. Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Аналогічні висновки щодо необхідності повідомлення боржника про усунення порушень викладені у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 357/12818/17, від 10 квітня 2019 року.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду кваліфікує обставини щодо неповідомлення боржника про усунення порушень у спорах про визнання виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави таким, що не підлягає виконанню, як порушення прав позичальника, що має наслідком задоволення таких позовів (постанови від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18), від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц (провадження № 14-83цс18).

Також слід зазначити, що, доказами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно з нормамист. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність"тап. 2.1.1 Постанови НБУ "Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України" від 30 грудня 1998 року № 566, оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Проте, відповідачем не надано суду належним чином завірені копії документів, що подавалися приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, а саме: первинних бухгалтерських документів стосовно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки та інше), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми відсотків, пені, зазначені в розрахунку, є правильними.

Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком стягувача, який у даній справі не довів суду належними та допустимими доказами її розмір.

Із досліджених судом документів та змісту виконавчого напису не вбачається те, що дійсно на момент вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, та що вищезазначена заборгованість складалася саме з такого розміру, як зазначено у виконавчому написі.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, не витребував від стягувача додаткових документів, вчинив виконавчий напис в порушення нормст. 88 Закону України "Про нотаріат"та Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Таким чином, представлену нотаріусу заборгованість не можна вважати безспірною.

Вказані обставини вказують на обгрунтованість позову, та наявність підстав визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Доводи відповідача, викладені у відзиві, не вказують на дотримання нотаріусом вимог Порядку при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису. Жодних доказів на підтвердження правомірності дій нотаріуса відповідачем не надано.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

ЄСПЛ вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (справа Проніна проти України, № 63566/00 § 23, рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позову обгрунтовані, а тому виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Відповідач клопотав про зменшення стягнення в рахунок компенсації правничої допомоги, наданої позивачу, вказуючи на необгрунтованість їх розміру та доведеності їх фактичної сплати. Вказував, що сума є необ`єктивною та завищеною з огляду на категорію цієї справи та наявність усталеної судової практики при розгляді подібних спорів.

З матеріалів справи встановлено, що 24.01.2022 між адвокатом Демченком О.М. та адвокатським обєднанням "АЕРОПАГ" укладено договір про надання правової допомоги № 2401/22. За змістом такого договору, гонорар адвоката визначено у розмірі 20 000 грн. Згідно з квитанцією, долученою до матеріалів справи, позивачем сплачено адвокату 20 000,00 грн за вказаним договором про надання правової допомоги.

Таким чином, доведено факт сплати позивачем адвокату грошової суми у розмірі 20 000 грн за надання його послуг у цій справі.

Клопотання відповідача про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу в повному обсязі є необгрунтованим та безпідставним, а витрати, що були понесені позивачем на оплату послуг адвоката підлягають компенсації відповідачем.

Також підлягають стягненню з відповідача витрати по оплаті позивачем судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 273, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №2844, вчинений 09.03.2021 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем, яким стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" (ідентифікаційний код 36799749) заборгованість у розмірі 1147981 (один мільйон сто сорок сім тисяч дев`ятсот вісімдесят одна) гривня 22 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" (ідентифікаційний код 36799749) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 20992 (двадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його постановлення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його постановлення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

15.11.23