ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/2173/16-ц Номер провадження 22-ц/814/901/23Головуючий у 1-й інстанції Єрмак Н.В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

секретар:Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 11 березня 2021 року за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, який в подальшому уточнив та просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до його повноліття у розмірі частини від усіх видів її доходу щомісячно, однак не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття; з 26 лютого 2016 року припинити стягнення аліментів з нього на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі виконавчого листа № 2/643/4755/14, виданого Московським районним судом м. Харкова 29 січня 2015 року.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2017 року позов ОСОБА_2 - задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі заяви (26 лютого 2016 року) до досягнення дитиною повноліття; з 26 лютого 2016 року припинено стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за виконавчим листом № 2/643/4755/14, виданим 29 січня 2015 року Московським районним судом м. Харкова; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 06 квітня 2017 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2017 року - залишено без змін.

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2017 року за нововиявленими обставинами.

Заява мотивована тим, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 року її вселено до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований син.

ОСОБА_2 не дає спілкуватися з сином та надавати йому допомогу, неодноразово спричиняв їй тілесні ушкодження. Також, у провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває справа за позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. Крім того, ухвалою слідчого судді зобов?язано Московський відділ поліції Головного управління Національної поліції України в Харківській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за повідомленням від 29 червня 2017 року про кримінальне правопорушення, а саме про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого статтею 166 КК України.

Вказала, що вимушена витрачати на судові витрати кошти, які б могла витратити на дитину.

Просила скасувати рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2017 року у зв`язку з нововиявленими обставинами та призначити справу до нового розгляду.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11 березня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду - скасувати та ухвалити нове судове рішення про скасування рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2017 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заява про перегляд судового рішення грунтується на нових юридичних фактах, що виникли вже після ухвалення оскаржуваного рішення суду, щодо яких надані докази. Оскаржуване судове рішення порушує права дитини. Син проживав з батьком лише тому, що він забрав його силою. Рішення суду від 04 липня 2016 року, яке залишено без змін касаційним судом 10 травня 2017 року, про вселення її до квартири є нововиявленим юридичним фактом. Після вселення її до квартири вона проживає там разом з сином. Вона бере активну участь у житті сина та його утриманні, відвідує його у школі. ОСОБА_2 неодноразово спричиняв їй тілесні ушкодження. ОСОБА_2 не опікується сином належним чином. Вона не була повідомлена про розгляд справи належним чином.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу , у якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення , а ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 11 березня 2023 року без змін.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_6 необхідно задовольнити частково, ухвалу суду скасувати.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що наведені ОСОБА_1 факти не є нововиявленими обставинами у даній справі.

Відповідно до частини 1,2 статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною сутністю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу рішення, а відтак у разі, якщо нововиявлена обставина була відома суду під час ухвалення судового рішення, то вона б обов?язково вплинула на остаточні висновки суду.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не були та не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов?язки осіб, які беруть участь у справі.

Ознаку «не були і не могли бути відомі особі» слід розглядати як сукупність цих двох необхідних умов, тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв?язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Як вбачається з пункту 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв?язку з нововиявленими обставинами» вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обгрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов?язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред?явлення нової вимоги.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв?язку з нововиявленими обставинами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка грунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

Відповідно до роз?яснень, які містяться в пункті 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв?язку з нововиявленими обставинами» обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації, тобто, ці факти існували вже під час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі ні особам, які брали участь у розгляді справі, ні суду, який її розглядав та вирішував її по суті.

Згідно з частиною четвертою статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Відповідні правові позиції щодо визначення нововиявлених обставин наведено у постановах Верховного Суду від 02 травня 2018 року у справі 2а-7523/10/1270, від 10 квітня 2019 року у справі №813/8070/14 (454/2641/14-а), від 19 червня 2019 року у справі № 815/1918/15.

Крім того, одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів.

Європейський суд з прав людини зазначив, що правова визначеність передбачає повагу до принципу res judicata, тобто принципу остаточності судових рішень (рішення у справі «Рябих проти Росії» від 24 лишня 2003 року, заява № 52854/99).

Принцип юридичної визначеності передбачає повагу до остаточності судових рішень та полягає у тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов?язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України»).

Жодна зі сторін не має права вимагати відкриття провадження з метою повторного розгляду справи та постановлення у ній нового рішення. Існування різних поглядів на одне питання не є підставою для перегляду, про що неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини (рішення у справі «Нелюбін проти Росії», від 2 листопада 2006 року, заява № 14502/04).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, можливий у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження лише у разі необхідності виправлення суттєвих помилок правосуддя, коли така процедура застосовується у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв?язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні суду першої інстанції перебувала справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання сина.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2017 року позов ОСОБА_2 - задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі заяви (26 лютого 2016 року) до досягнення дитиною повноліття; з 26 лютого 2016 року припинено стягнення аліментів з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за виконавчим листом №2/643/4755/14, виданим 29 січня 2015 року Московським районним судом м. Харкова; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. Рішення є чинним.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що сторони з 17 листопада 2007 року перебували у шлюбі, який розірвано рішенням суду від 22 липня 2014 року. Від шлюбу мають сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син сторін ОСОБА_9 мешкає з батьком ОСОБА_10 , який його утримує, натомість мати ОСОБА_1 разом з ними не проживає, та дитина має право на отримання утримання також й від матері.

Із змісту заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами вбачається, що ОСОБА_1 нововиявленими обставинами вважала ті факти, що рішенням суду від 04 липня 2016 року, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 року, її вселено до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , тобто вона проживає разом із сином; що ОСОБА_2 не дає їй спілкуватися з сином та надавати Йому допомогу, неодноразово спричиняв їй тілесні ушкодження; що у провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває справа за позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. Крім того, ухвалою слідчого судді зобов?язано Московський відділ поліції Головного управління Нацональної поліції України в Харківській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за повідомленням від 29 червня 2017 року про кримінальне правопорушення, а саме про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого статтею 166 КК України.

Встановивши, що зазначені обставини не є нововиявленими, суд першої інстанції постановив ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Разом з тим, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилалась на те, що не була повідомлена про розгляд справи належним чином.

Пунктом 3 частини 3 статті 376 ЦПК України передбачено, що порушення норм процесуального права є обов?язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов?язковим), якщо такий учасник справи обгрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою

Перегляд судових рішень у зв?язку з нововиявленими обставинами має здійснюватися із дотриманням вимог статей 423-429 ЦІК України, які визначають підстави і порядок перегляду, коло суб?єктів звернення із заявою про перегляд судових рішень, об?єкти перегляду, а також компетенцію (процесуальні повноваження) судів, які здійснюють такий перегляд.

Частиною 2 статті 429 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи, судову повістку про виклик у судове засідання, призначене на 22 грудня 2020 року, ОСОБА_1 отримала лише 16 січня 2021 року (а.с. 90 том 3). Розгляд справи перенесено з 22 грудня 2020 року на 01 лютого 2021 року та в подальшому на 11 березня 2021 року. Однак, будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 повідомлена про розгляд справи на ці дати, зокрема, поштових повідомлень, розписок тощо, матеріали справи не містять.

Отже, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв?язку з порушенням норм процесуального права.

Верховний Суд у постановах від 19 вересня 2018 року у справі №2-190/2011 (провадження №61-35193в18), від 06 березня 2019 року у справі № 755/21917/14-ц (провадження № 61-24916св18), від 03 липня 2019 року, у справі N° 200/9663/16-ц (провадження № 61-40582в18) дійшов висновку, що ЦПК України не передбачено повноважень суду апеляційної інстанції скасовувати рішення суду першої інстанції і постановляти нове судове рішення з приводу розгляду заяви про перегляд у зв?язку з нововиявленими обставинами рішення суду, відмовляти у її задоволенні (залишати без задоволення), тобто розглядати таку заяву по суті, оскільки це є компетенцією суду, судове рішення якого переглядається.

Апеляційний суд в межах своїх повноважень наділений компетенцією скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене за наслідками розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами, і направити справу для розгляду до суду першої інстанції, до повноважень якого у цій справі віднесено вирішення питання щодо розгляду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по суті.

Аналогічного висновку також дійшов Верховний Суд у постанові від 02 липня 2020 року у справі № 619/3759/17, провадження № 61-20833св19.

Отже, нормами ЦПК України не передбачено права суду апеляційної інстанції постановляти власне судове рішення про задоволення такої заяви чи відмову у її задоволенні, тобто переглядати судове рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами.

Процесуальних повноважень приймати рішення по заяві про перегляд у зв?язку з нововиявленими обставинами рішення, яке він не ухвалював й відмовляти у її задоволенні, тобто розглядати цю заяву по суті, апеляційний суд не має.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції розглянуто справу без участі ОСОБА_1 , відомості про належне повідомлення якої відсутні, і вона в апеляційній скарзі посилається на порушення судом вищезазначених вимог закону, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Оскільки заяву ОСОБА_1 по суті не розглянуто, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції, підстав для розподілу судового збору апеляційним судом наразі немає.

Керуючись ст.ст.367, 368, ст.374, ст.376, ст.ст.381 - 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 11 березня 2021 року - скасувати.

Справу направити до Московського районного суду міста Харкова для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов