Справа № 309/2642/22
Провадження № 2/309/533/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2023 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Довжанин М.М.

за участю секретаря судового засідання Продан Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог: орган опіки та піклування виконавчого комітету Хустської міської ради, орган опіки та піклування виконавчого комітету Драгівської сільської ради про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить розірвати шлюб, укладений 21 вересня 2016 року між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 5000 гривень щомісяця, починаючи з дати подання позову до суду.

Позов обґрунтовує тим, що 21 вересня 2016 року між нею та відповідачем укладено шлюб у Сихівському районному у місті Львові відділ ДРАЦСу Головного територіального управління юстиції у Львівській області за актовим записом № 216. У шлюбі в них народилася донька ОСОБА_2 ., ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причиною розірвання шлюбу зазначає те, що в останній час між ними виникли неприязні стосунки. Відповідач постійно ображав її та зраджував їй у подружній вірності. З того часу відповідач проживає окремо від неї та їх доньки, яка знаходиться на утриманні матері. Їх відносини не відповідають здоровим відносинам в сім`ї, їх характери та бачення сімейного життя різняться, шлюб фактично припинив своє існування, а тому підлягає розірванню.

Також у позові зазначає, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач участі в утриманні дитини добровільно не приймає. Має від першого шлюбу двох дітей, які проживають з його колишньою дружиною. Є власником трьох автомобілів, співвласником товариства з долею 40%, а в минулому мав власний бізнес, що свідчить про реальну можливість відповідача сплачувати аліменти. Він немає інвалідності та інших утриманців, тому сплачувати аліменти у розмірі 5000 гривень на дитину щомісячно зможе і тим самим буде забезпечуватися рівність матері та батька при несенні обов`язку утримання дитини.

У свою чергу ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування виконавчого комітету Хустської міської ради, в якому просив:

- зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- визначити такі способи його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною до досягнення нею повноліття шляхом встановлення систематичних особистих побачень без обмеження місця зустрічей та без присутності матері, однак з дотриманням режиму дня та харчування дитини:

- перший і третій тиждень непарних місяців в році дитина ОСОБА_2 перебуває з батьком, відповідно другий і четвертий тиждень непраних місяців в році дитина перебуває з матір`ю;

- перший і третій тиждень парних місяців в році дитина перебуває з матір`ю, а другий і четвертий тиждень парних місяців в році дитина перебуває з батьком;

- в інший час - за домовленістю батьків.

Щодо розірвання шлюбу з ОСОБА_1 не заперечує, а позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини просить задовольнити частково та стягнути з нього аліменти на утримання дитини по 1750 гривень в місяць, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Просить також стягнути з ОСОБА_1 понесені ним судові витрати.

Зустрічну позовну заяву обґрунтовує тим, що всі його зусилля щодо збереження сімї заради дитини не знаходять підтримки у ОСОБА_3 та враховуючи, що остання наполягає на розірванні шлюбу він не заперечує проти такого.

Вимоги про стягнення з нього аліментів визнає частково, оскільки він знаходиться у скрутному матеріальному становищі, має на утриманні двох дітей від попереднього шлюбу, на утримання яких за рішенням суду з нього стягуються аліменти. Також у нього на утриманні знаходяться батьки, які є пенсіонерами, непрацюючими, а мати має інвалідність другої групи. Він є працевлаштованим та працює на0,5 ставки інженером в ТОВ «СКМ Електрик Груп». Нарахована місячна заробітна плата складає 7000 гривень. Через незначні доходи, для утримання сім`ї він змушений був оформляти кредити у банках та має відповідну заборгованість по сплаті кредитів. Аліменти на утримання дітей від попереднього шлюбу він сплачує вчасно та заборгованості немає. Автомобілями, на які посилається ОСОБА_1 у первісному позові, він не володіє, оскільки один знаходяться у користуванні його батька, а інший у власності колишньої дружини. Таким чином вважає, що максимальна грошова сума аліментів, яку він може надавати ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 становить 1750 гривень на місяць.

Разом з тим, позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 вчиняє перешкоди йому в зустрічах з дитиною та доступному і вільному спілкуванні з нею. Після фактичного припинення шлюбних відносин в договірному порядку не вдалося вирішити питання щодо участі батька у вихованні дитини. Матір дитини чинить перешкоди йому в спілкуванні з донькою ОСОБА_5 , зокрема як через недопущення його, як батька до спілкування особисто з дитиною, так і повне блокування його номеру телефона, як в телефонній так і в інших мережах. Вважає, що така поведінка ОСОБА_1 вкрай важко впливає на розвиток доньки, її характер та поведінку. Досягти домовленості з матір`ю про вільні безперешкодні побачення ОСОБА_2 з дитиною в тому числі за адресою його реєстрації та проживання не вдалося через що він вимушений звертатися до суду.

Ухвалою суду від 12 вересня 2023 року зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду з первісним позовом та об`єднано дані позови в одне провадження.

Ухвалою суду від 01 лютого 2023 року до участі у даній цивільній справі залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Драгівської сільської ради та зобов`язано надати суду висновок щодо участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судове засідання сторони та інші учасники судового розгляду не з`явилися.

Представником позивачки за первісним позовом та відповідачки за зустрічним ОСОБА_1 - адвокатом Кузнєцовим М.О. подано до суду заяву, в якій він клопоче про розгляд справи у його відсутності та відсутності ОСОБА_1 , вимоги первісного позову підтримують у повному обсязі, просять суд первісний позов задовольнити.

Представником відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним ОСОБА_2 - адвокатом Аннишинець М.В. до суду подано заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності ОСОБА_2 , зустрічні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили зустрічний позов задовольнити у повному обсязі. При вирішенні питання щодо розірвання шлюбу та визначення розміру аліментів, просили суд врахувати пояснення, наявні у зустрічному позові та взяти до уваги наявні у справі докази.

Представником третьої особи без самостійних вимог: органу опіки та піклування виконавчого комітету Драгівської сільської ради Хустського району Закарпатської області - сільським головою М. Довганич подано до суду заяву про надання висновку щодо участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_4 та одночасно у заяві клопоче про розгляд справи без участі представника третьої особи з урахуванням наданого висновку.

Представник третьої особи без самостійних вимог: органу опіки та піклування виконавчого комітету Хустської міської ради Закарпатської області про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини його неявки суду невідомі.

Відповідно до ч. 3 ст. 211, ч. 3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з подачею представниками сторін та третьої особи заяв про розгляд справи без їхньої участі, а також неявки в судове засідання належним чином повідомленого представника третьої особи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності сторін та інших учасників судового розгляду і без проведення фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що первісний позов та зустрічний позов підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 вересня 2016 року у Сихівському районному у місті Львові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівські області за актовим записом № 216, що стверджується оглянутим оригіналом свідоцтва про шлюб (а.с. 7).

Від спільного подружнього життя у сторін народилася дитина: донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про народження. (а.с. 8).

Дитина проживає разом з позивачкою за первісним позовом - матір`ю ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні, що не заперечувалось сторонами.

Причиною розірвання шлюбу є протилежність поглядів сторін на шлюб та сім`ю. Подружжя втратило повагу одне до одного, між ними відсутнє взаємопорозуміння. Шлюб сторін носить формальний характер. Сторони разом не проживають.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 стверджує про неможливість існування шлюбу між нею та ОСОБА_2 у такій формі, його формальність та невиконання прямого призначення шлюбу.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 не заперечив проти розірвання шлюбу з ОСОБА_1 .

З огляду на встановлене суд дійшов висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб має формальний характер та не виконує свого прямого призначення. Продовження існування шлюбних відносин між сторонами у такій формі приводить до загострення їхніх відносин і створює лише конфліктні ситуації, а тому його доцільно розірвати.

Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини то суд зазначає наступне.

Зі змісту первісного позову та зустрічного позову вбачається, що між сторонами не досягнуто згоди щодо розміру аліментів, які будуть сплачуватися на утримання їх спільної малолітньої дитини.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Крім того, згідно із ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, не працездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та не рухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десяти кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають істотне значення.

Сімейне законодавство зобов`язує батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте сторонами, не досягнуто згоди, щодо розміру сплати аліментів, а тому кошти на утримання дітей (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду.

Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум: для дітей віком до 6 років з 1 січня 2023 року складає 2272 гривень.

Визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати з відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом, суд виходить з наступного.

Довідкою № 0000-000001 від 19.06.2023 року та наказом № 1 «Про прийняття на роботу» від 30 серпня 2022 року стверджено, що ОСОБА_2 офіційно працевлаштований та працює в ТОВ «СКМ Електрик Груп» з 01.09.2022 року на посаді головного інженера. Його дохід з 01.09.2022 року по 31.05.2023 року склав 63000 гривень.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 слідує, що у ОСОБА_2 від попереднього шлюбу з громадянкою ОСОБА_6 , є на утриманні двоє неповнолітніх дітей: донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З копії нотаріально посвідченої заяви громадянки ОСОБА_9 вбачається, що з ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання їх спільних дітей. Заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2 немає.

Також судом досліджено копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, з якого вбачається, що за ОСОБА_2 на підставі договору дарування, зареєстровано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Площа будинку 75,5 кв.м.

Крім того судом встановлено, що на утриманні відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом знаходяться батьки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , пенсіонер, не працюючий та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , пенсіонерка, не працююча, інвалід другої групи.

Дані обставини стверджуються оглянутими копіями наступних документів: копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_4 , копією паспорта громадянина України № НОМЕР_5 , копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_6 , копією довідки № 991752, виданої 06.09.2022 року про отримання ОСОБА_2 пенсії по віку, копією довідки № 991753, виданої 06.09.2022 року про отримання ОСОБА_10 пенсії по інвалідності, копією акту обстеження матеріально-побутових умов громадянки ОСОБА_10 , складеного депутатом міської ради В. Маханець 08.09.2022 року.

Щодо копії висновку про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі та копії виписки з протоколу засідання лікарської консультативної комісії, то суд не приймає їх як докази, оскільки такі документи не містять у собі дати видання та номеру документа, які передбачені у їх формі.

Посилання відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом на низькі доходи, отримані ним у період з липня 2021 року по червень 2022 року, а також на відсутність у його користуванні та власності легкових автомобілів, на які посилається у первісному позові позивачка і наявність у нього кредитних зобов`язань, суд не приймає до уваги, оскільки такі не звільняють його від обов`язку по утриманню малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі вищенаведеного, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини по забезпеченню їй рівня життя, необхідного і достатнього для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку враховуючи матеріальне становище та стан здоров`я самої дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, наявність у відповідача інших утриманців, суд приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання первісного позову до суду.

Щодо вимоги про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини, суд констатує наступне.

Як встановлено в судовому засіданні, між батьками дитини склались стійкі неприязні відносини, які потягли за собою суперечки між ними щодо визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, що сторонами не оспорюється.

Також судом встановлено та вище зазначено, що малолітня донька сторін ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що не заперечувалось сторонами.

Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько дитини мають право на безперешкодне спілкування з нею.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

В судовому засіданні з пояснень відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом, а також з інших матеріалів справи з`ясовано, що матір`ю дитини чиняться перешкоди батькові у вільному спілкуванні з малолітньою донькою.

Відповідно до ч. 3 ст. 157 Сімейного кодексу України, той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно вимог ч. 1 ст. 159 Сімейного кодексу України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Згідно ч. 1 ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкування з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Частиною 2 статті 159 Сімейного Кодексу визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

За правилами ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

При цьому, суд, встановлюючи спосіб спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

З витребуваного судом висновку органу опіки та піклування Драгівської сільської ради від 15.03.2023 року за № 2 щодо участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_2 вбачається, що комісією з питань прав дитини при Драгівській сільській раді враховуючи наявні відомості про умови проживання дитини, ставлення обох батьків до її виховання, вирішено встановити години спілкування ОСОБА_2 з малолітньою донькою ОСОБА_2 з дотриманням режиму дня і харчування на наступні дні: з 15.00 години першої п`ятниці кожного місяця до 15.00 години першої неділі кожного місяця та з 15.00 години третьої п`ятниці кожного місяця до 15.00 години третьої неділі кожного місяця.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 наполягає на визначенні його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у спосіб, викладений ним у зустрічній позовній заяві.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За змістом ст.141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини.

Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Із системного аналізу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7, 141, 159 СК України слідує, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини.

Таким чином, зважаючи, що сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, обопільне бажання приймати участь у цьому і спілкування між ними та дитиною не перешкоджає нормальному розвитку останньої, однак між ними виникли непорозуміння з цього приводу, то суд приходить висновку про необхідність визначити ОСОБА_2 , як батьку дитини, спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою ОСОБА_4 .

А тому, враховуючи відносини, які склались між батьками, а також вік самої дитини, суд вважає за можливе дозволити спілкуватися батьку з малолітньою донькою, але в обмежений час та встановити для цього відповідні дні та години.

Суд не погоджується як із запропонованим батьком дитини варіантом способу участі у вихованні та спілкуванні з донькою, так і із запропонованим варіантом органу опіки та піклування, які передбачають тривале знаходження дитини за місцем проживання батька, так як такі варіанти враховуючи вік дитини, не думку суду, не будуть якнайкраще відповідати інтересам дитини.

Водночас, дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, враховуючи її вік, а також, якщо зростання прихильності дитини до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов`язків обумовить це. До того ж рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів для побачень відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом з дитиною, в тому числі й у присутності матері.

Судові витрати по справі відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з урахуванням часткового задоволених вимог первісного та зустрічного позовів стягненню не підлягають.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. 19, 104, 105, 112, 153, 157, 158, 159, 180, 182, 184 Сімейного Кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Первісну позовну заяву задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 21 вересня 2016 року Сихівським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівські області за актовим записом № 216 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвати.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_7 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_8 , аліменти на утримання малолітньої дитини: доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі по 2500 гривень щомісячно, починаючи з 08.07.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Зустрічну позовну заяву задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_8 , не чинити перешкоди ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_7 , у спілкуванні та вихованні дитини - малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_7 порядок участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у такий спосіб:

- побачення у першу, третю неділю місяця з 12 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. за місцем проживання батька ОСОБА_2 у присутності матері дитини ОСОБА_1 або в будь-якому громадському місці населеного пункту, в якому проживає дитина;

- побачення у другу, четверту середу місяця з 16 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. в будь-якому громадському місці населеного пункту за місцем проживання дитини з можливістю забирати дитину із навчально-виховного закладу, який відвідуватиме дитина відповідно до її віку;

- необмежене спілкування батька з донькою засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, а також безперешкодне відвідування батьком дитини у дошкільному, загальноосвітньому та позашкільному навчальному закладі, присутність у святкових заходах, які проводитимуться за участю дитини або для забезпечення її інтересів.

Зобов`язати ОСОБА_1 за два дні до дня зустрічі ОСОБА_2 із донькою надати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це батька дитини особисто наступного дня з дня настання таких обставин.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Хустського

районного суду: Довжанин М.М.