11.07.2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 642/3696/23

Провадження № 2-з/642/14/23

11 липня 2023 року

м.Харків

Суддя Ленінського районного суду м.Харкова Петрова Н.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Макаренко Оксани Андріївни до ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Макаренко Оксани Андріївни до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Ленінського районного суду м.Харкова Петрової Н.М. перебуває цивільна справа за позовом представника заявника ОСОБА_1 адвоката Макаренко О.А. до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою суду від 10.07.2023 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано строку для усунення недоліків.

10.07.2023 року до Ленінського районного суду м.Харкова надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 адвоката Макаренко О.А. про вжиття заходів забезпечення позову, в якій вона просить накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунках у фінансових установах та належать ОСОБА_2 , заборонити ОСОБА_2 відчужувати нерухоме майно, що належить йому на праві власності, а саме: земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0294 площею 0.07 га, земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0293 площею 0.07 га, земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0290 площею 0.07 га, земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0256 площею 0.0724 га, 3-х кімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 65,8 кв.м., 2-х кімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 51,8 кв.м.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що 25.02.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики грошових коштів, згідно якого ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 609 000 тисяч доларів США строком до 25.05.2022 року. Прострочена заборгованість за договором позики на день подання позову складає 328 684, 37 тисяч доларів США. Відповідач ОСОБА_2 тривалий час уникає виконання свого зобов`язання, у позивача є підстави вважати, що відповідач може здійснити дії по переоформленню права власності або передачі належного йому майна у заставу, тому заявник вбачає необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу та знаходяться на рахунках у фінансових установах, а також шляхом заборони відчужувати належне відповідачу нерухоме майно. Метою заборони відчуження або арешту майна для забезпечення позову є подальше звернення стягнення на таке майно, у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та додатковою гарантією того, що у разі задоволення позовних вимог на користь ОСОБА_1 рішення суду буде виконано.

Відповідно до положень ч.1 ст. 153 ЦПК України дана заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву та додані матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускаються як до пред`явлення позову, так і на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 р. (п.4), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Аналогічна правова позиція закріплена в п.20 постанови № 5 Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», в справі №761/36415/18, провадження 61-4492ск19 від 15.03.2019, відповідно до якої з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, заборонити нотаріусу вчиняти певні дії тощо.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статті 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позов забезпечується шляхом, зокрема, забороною вчиняти певні дії. (п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України)

Суд зазначає, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Верховний суд України в п.4 зазначеної вище Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 р. № 9 зазначає, що суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність позовним вимогам виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою.

Аналізуючи предмет спору, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно виник реальний спір, що може свідчити про можливість подальшого відчуження нерухомого майна, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №338141738 від 05.07.2023, земельна ділянка кадастровий номер :01:001:0256 площею 0.0724 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 253, номер запису про право власності 35480559, належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування №834, виданого 27.09.2011 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лазюком О.А.; державний акт на право власності на земельну ділянку ЗК №051641, виданого 24.03.2006 Вишківською селищною радою Хустського району Закарпатської області.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №338141719 від 05.07.2023, земельна ділянка кадастровий номер :01:001:0293 площею 0.07, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 253, номер запису про право власності 35481147, належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЗК №051632, виданого 24.03.2006 Вишківською селищною радою Хустського району Закарпатської області; договір дарування № 828, виданого 27.09.2011 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лазюком О.А.

Крім того, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №338141726 від 05.07.2023, земельна ділянка кадастровий номер :01:001:0290 площею 0.07 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 253, номер запису про право власності 35480964, належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЗК №051635, виданого 24.03.2006 Вишківською селищною радою Хустського району Закарпатської області; договір дарування № 831, виданого 27.09.2011 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лазюком О.А.

До того ж, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №338141702 від 05.07.2023, земельна ділянка кадастровий номер :01:001:0294 площею 0.07 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 253, номер запису про право власності 35481259, належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЗК №051633, виданого 24.03.2006 Вишківською селищною радою Хустського району Закарпатської області; договір дарування № 837, виданого 27.09.2011 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лазюком О.А.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №338141767 від 05.07.2023, квартира АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 34574755, номер запису П-4-7118 в книзі 1, належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування р.№ 803, виданого 27.09.2011 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лазюком О.А.

Крім того, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №338141757 від 05.07.2023, квартира АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 7990692, номер запису П-6-1220 в книзі 1, належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу р.№ 9316, виданого 03.11.2004 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гончаренко Н.Ю.

Таким чином, враховуючи, що не прийняття заходів для забезпечення позову, в разі його задоволення судом, може унеможливити ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, суд вважає необхідним задовольнити заявлене клопотання в частині заборони відчуження та вчинення будь-яких дій щодо вказаного майна.

Щодо накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках у фінансових установах та належать ОСОБА_2 суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч.4 ст. 150 ЦПК України не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку, на майно (активи) або грошові кошти неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), а також на майно (активи) або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням.

Тобто, законодавчо визначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, суд може накласти арешт лише на грошові кошти, що належать відповідачеві та не підпадають під ознаки ч.4 ст. 150 ЦПК України.

Отже, для накладення арешту на грошові кошти необхідно встановити які саме грошові рахунки та в яких банках вони відкриті на ім`я відповідача.

Із наведеного слідує, що відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, повинні бути зазначені в заяві про забезпечення позову.

Всупереч вказаного, представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Макаренко О.А. в заяві про забезпечення позову не зазначено відомостей щодо наявності у відповідача ОСОБА_2 рахунків, їх номери та назви фінансових установ, в яких вони відкриті.

Крім того, представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Макаренко О.А. не додано до матеріалів заяви відповідні докази, які б могли свідчити взагалі про наявність у ОСОБА_2 відкритих рахунків у фінансових установах.

Отже, заява в частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться у фінансових установах та належать ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Суд враховує, що вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти дії щодо відчуження нерухомого майна не порушує права відповідача ОСОБА_2 щодо користування та володіння належним йому майном, а лише обмежує його в праві розпоряджатися ним.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства, враховуючи наявність спору між сторонами, обсяг позовних вимог, враховуючи також вимоги співмірності виду забезпечення позову із заявленими вимогами, викладених у заяві позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149,150,153, 260, 261 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Макаренко Оксани Андріївни до ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Макаренко Оксани Андріївни до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики задовольнити частково.

Заборонити відчуження та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:0294, площею 0.07 га, земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:0293, площею 0.07 га, земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:0290, площею 0.07 га, земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:0256, площею 0.0724 га, 3 (трьох) кімнатною квартирою, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 65,8 кв.м., 2 (двох) кімнатною квартирою, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 51,8 кв.м., які належать на праві власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До вирішення справи по суті та набрання законної сили рішення суду у даній справі заборонити будь-яким державним реєстраторам Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, чи іншим особам, уповноваженим вчиняти реєстраційні дії у вказаних реєстрах, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0294, площею 0.07 га, земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0293, площею 0.07 га, земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0290, площею 0.07 га, земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0256, площею 0.0724 га, 3 (трьох) кімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 65,8 кв.м., 2 (двох) кімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 51,8 кв.м., які належать на праві власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині - відмовити.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала про забезпечення позову набирає чинності з моменту її підписання суддею, строк пред`явлення до примусового виконання ухвали становить три роки та обчислюється з наступного дня після її прийняття.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Примірник ухвали про забезпечення позову направити сторонам, а також відповідним державним органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 11.07.2023 року.

Суддя Наталя Петрова