Справа № 386/1379/23
Провадження № 2-з/386/16/23
УХВАЛА

про забезпечення позову

06 листопада 2023 року смт. Голованівськ

Суддя Голованівського районного суду

Кіровоградської області Гут Ю. О.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

03 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за позщикою в сумі 793000 грн та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 7930 грн.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій заборонити суб`єктам державної реєстрації прав ,державним реєстраторам прав на нерухоме майно, іншим суб`єктам державної реєстрації прав, що визначені ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти реєстраційні дії щодо розпорядження майном, вносити записи в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно стосовно нежитлової будівлі, розташованої в АДРЕСА_1 , а також заборонити іншим третім особам вчиняти правочини щодо розпорядження майном.

Заява мотивована тим, що 06.07.2023 між ним та відповідачем укладено договір позики, про що складено розписку в присутності свідків, відповідно до якої відповідач отримав кошти в розмірі 793000 грн, які зобов`язався повернути до 20.09.2023. Відповідач в зазначений термін свої зобов`язання не виконав, ухиляється від виконання своїх договірних зобов`язань, що змусило позивача звернутись до суду для захисту своїх майнових прав. Заяву про забезпечення позову подав з метою подальшогого звернення стягнення на майно у разі задоволення позову. Йому відомо, що відповідачу на праві власності належать житловий будинок АДРЕСА_2 та нежитлова будівля по АДРЕСА_1 . Позивач звертає увагу на те, що заборгованість відповідача перед позивачем є досить високою та такою, що з урахуванням принципу розумності, дає можливість накласти арешт на зазначену нежитлову будівлю у виді заборони лише розпоряджатися майном, при цьому вид арешту не перешкоджає використовувати нежитлову будівлю відповідача за призначеннм та володіти нею. Не накладення арешту на майно може призвести до вільного розпорядження вказаною. Нежитловою будівлею, її продажу та неможливістю в подальшому виконання рішення суду в разі його задоволення.

Крім цього, до заяви про забезпечення позову позивач надав клопотання про витребування доказів, в якій просить витребувати в державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Голованівської селищної ради Кіровоградської Витяг з Державного реєстру прав щодо нежитлової будівлі, по АДРЕСА_1 або отримати такий доказ шляхом застосування ч. 3 ст. 32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходів забезпечення позову.

Згідно із частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускаються як до пред`явлення позову, так і на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 153 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 320/3560/18.

Зокрема, ЄСПЛ зазначав: «Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава учасниця Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, в тому числі і процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити, щоб судовий процес перетворився в безладний рух. Разом з тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не тільки фактичним, а й реальним» (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «ст. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, повинен бути достатнім для забезпечення права людини на суд, враховуючи принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для ефективного доступу, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в його права».

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Відповідно до ч. 3 ст. 32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для судів інформація з Державного реєстру прав у зв`язку із здійсненням ними повноважень, визначених законом, надається за суб`єктом права чи за об`єктом нерухомого майна в електронній формі шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру прав, за умови ідентифікації відповідної посадової особи за допомогою електронного цифрового підпису. Порядок доступу до Державного реєстру прав визначається Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених цим Законом.

Оскільки заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справ відповідно ч. 3 ст. 32 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» суддею здійснено запит на інформацію з Державного реєстру прав за суб`єктом права, а саме РНОКПП відповідача, на який надійшла відповідь №306414 від 06.11.2023. Як вбачається із вказаної відповіді за вказаними параметрами наявна інформація, відповідачу належать 5 об`єктів, а саме: будинок АДРЕСА_2 ; земельні ділянки з кадастровими номерами :50:015:0005, :50:015:0020 та :50:015:002; будинок АДРЕСА_1 .

З матеріалів позовної заяви вбачається, що відповідно до розписки від 06.07.2023 між позивачем та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якої відповідач отримав кошти в розмірі 793000 грн., які зобов`язався повернути до 20.09.2023.

Судом встановлено, що дана будівля відповідно до інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно належить відповідачу.

Оскільки, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики, сума заборгованості висока, а в разі задоволення його позову може утруднити чи зробити неможливим виконання ймовірного рішення суду про задоволення позовних вимог. Таким чином, такий захід забезпечення позову, як заборона вчиняти певні дії на час розгляду справи про стягнення боргу за договором позики, є співмірним, доцільним і необхідним.

Керуючись статтею 153 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Заборонити іншим третім особам вчиняти правочини щодо розпорядження майном та суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, іншим суб`єктам державної реєстрації прав, що визначені ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти реєстраційні дії щодо розпорядження майном, вносити записи в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно стосовно нежитлової будівлі, розташованої в АДРЕСА_1 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Відповідно до вимог ст.153 ЦПК України, подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали про забезпечення позову.

Копію цієї ухвали направити державному реєстратору для виконання, заявнику - для відома.

Про результати виконання даної ухвали повідомити Голованівському районному суду Кіровоградської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду апеляційної скарги. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Гут Ю. О.