Житомирський апеляційний суд
Категорія Рожкова О.С.
25 грудня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:
Головуючого - судді Трояновської Г.С.
суддів: Павицької Т.М., Шевчук А.М.,
Постановою Житомирського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 20 травня 2021 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову Акціонерного товариства "Таскомбанк" (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3153 грн.
01 грудня 2023 року представник ОСОБА_1 - Біленький В.В. надіслав до Житомирського апеляційного суду за допомогою системи «Електронний суд» заяву про ухвалення додатково рішення, у якій просить стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 12 000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу надану в суді апеляційної інстанції.
У поданих представником ТОВ «Вердикт Капітал» - Мальцевою А.В. запереченнях на заяву про відшкодування судових витрат на оплату послуг адвоката, зазначено, що сума витрат значно завищена та невиправдана, є неспівмірною із складністю справи, а тому представник позивача просила відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.
Розглянувши заяву по суті, апеляційний суд приходить до висновку про її часткове задоволення з наступних підстав.
Порядок та підстави ухвалення додаткового рішення визначені статтею 270 ЦПК України.
Положеннями статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Вирішуючи питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу необхідно виходити із положень статті 137 ЦПК України.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням (частина перша статті 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що в апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - Біленький В.В. просив стягнути витрати на правничу допомогу. Біленький В.В. брав участь у судовому засіданні апеляційного суду, доводи апеляційної скарги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеному в апеляційній скарзі.
Заява адвоката Біленького В.В. про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат на професійну правничу допомогу надану в суді апеляційної інстанції надіслана на адресу Житомирського апеляційного суду за допомогою системи «Електронний суд» 01.12.2023, відтак подана у визначений законом строк і не порушено порядок визначений ст. 141 ЦПК України.
Згідно вимог статті 137, 141 ЦПК України на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги, рахунки тощо.
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
До заяви про ухвалення додаткового рішення представником ОСОБА_1 - Біленьким В.В. надано договір №05/09-01 про надання правової (правничої) допомоги від 05.09.2023, що укладений між адвокатом Біленьким В.В. та Негребою В.П (а.с.129-131).
Згідно п.4.1 укладеного договору розмір оплати праці Адвоката при наданні правової допомоги, а також умови і порядок розрахунку визначаються згідно акту виконаних робіт.
Відповідно до акту прийому передачі наданих послуг №01/01 від 01.12.2023 вартість наданих послуг згідно договору про правову (правничу) допомогу №05/09-01 від 05.09.2023 склала 12 000,00 грн та складається з: надання правничої консультації 05.09.2023 - 1000,00 грн; подання заяви від 05.09.2023 про ознайомлення зі справою- 1500,00 грн; написання та підготовки апеляційної скарги - 4000,00 грн; участь у судовому засіданні 30.11.2023 - 1500,00 грн; підготовка заяви з додатками від 01.12.2023 - 1000,00 грн; гонорар успіху за позитивний результат - 3000,00 грн.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Колегія суддів наголошує на тому, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони.
В свою чергу, з урахуванням конкретних обставин, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.
Водночас, відповідно до положення ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має врахувати: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру.
Враховуючи критерій реальності адвокатських витрат, характер виконаної адвокатом роботи, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, враховуючи заперечення іншої сторони, керуючись принципами справедливості та верховенства права, колегія суддів дійшла висновку, що судові витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 12 000,00 грн у даному випадку є завищеними, оскільки не є співмірним із складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягу наданих ним послуг, а тому їх розмір має бути зменшений.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви представника ОСОБА_1 - Біленького В.В. щодо понесених судових витрат на професійну правничу допомогу під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції та вважає за необхідне визначити її в розмірі 2 000гривень. В решті вимог відмовити.
Керуючись статтями ст. ст. 136, 141, 270, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
В решті вимог відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та з цього дня може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів.
Головуючий Судді: