Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/2393/21
Провадження № 2/945/301/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року

Миколаївський районний суд Миколаївської області, в складі головуючого судді Шаронової Н.О., за участю секретаря судового засідання Карабут В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія ДНІПРОФІНАНСГРУП, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Київської області Кобельницький Сергій Іванович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

16 грудня 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія ДНІПРОФІНАНСГРУП (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Київської області Кобельницький Сергій Іванович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач ОСОБА_1 посилався на те, що 03 грудня 2021 року він отримав повідомлення від АТ КБ ПРИВАТ БАНК про те, що на виконання постанови приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д., на його рахунок накладено арешт.

08 грудня 2021 року представник позивача ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 67762426, відкритого на підставі виконавчого напису № 2616, вчиненого 30 серпня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Київської області Кобельницьким Сергієм Івановичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія ДНІПРОФІНАНСГРУП, який є правонаступником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра, заборгованості за Кредитним договором № 08/11/2007 840 К-3478 від 28 листопада 2007 року у розмірі 1443578 грн. 66 коп.

На думку позивача, виконавчий напис № 2616, вчинений 30 серпня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Київської області Кобельницьким Сергієм Івановичем є таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача, не враховано невідповідність стягнутої за виконавчим написом суми дійсному розміру заборгованості.

З огляду на викладене, позивач ОСОБА_1 просив суд визнати виконавчий напис № 2616, вчинений 30 серпня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Київської області Кобельницьким Сергієм Івановичем, таким, що не підлягає виконанню. Також позивач просив суд стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 20 грудня 2021 року вказаний позов прийнято до розгляду, у цивільній справі відкрито провадження. Постановлено разглядати справу за правилами загального позовного провадження, у справі призначено підготовче судове засідання.

30 листопада 2022 року на адресу Миколаївського районного суду Миколаївської області від відповідача надійшло заперечення щодо відшкодування заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, у якому відповідач посилався на те, що до позовної заяви позивачем не додано належних та допустимих документів, які підтверджують сплату позивачем коштів за надання правничої допомоги, у тому числі, документів, які підтверджують перерахунок коштів адвокату в сумі 11350 грн. 00 коп.

28 грудня 2022 року від відповідача на адресу Миколаївського районного суду Миколаївської області надійшло додаткове заперечення щодо відшкодування заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, яке є аналогічне за змістом заперечення, поданого відповідачем до суду 30 листопада 2022 року.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 17 січня 2023 року постановлено закрити підготовче провадження у цивільній справі № 945/2393/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія ДНІПРОФІНАНСГРУП, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Київської області Кобельницький Сергій Іванович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та призначи справу до судового розгляду по суті.

26 червня 2023 року від представника позивача на електронну адресу суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів спрви додаткових доказів, а саме: копії Акту № АП - 0037 приймання - передачі наданих послуг від 14 грудня 2021 року; копії квитанції № 20 до прибуткового касового ордеру від 14 грудня 2021 року.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, при цьому, 26 червня 2023 року його представник ОСОБА_2 надіслав на електронну адресу суду клопотання, в якому, у тому числі, просив розглядати справу за їхньої з позивачем відсутності.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія ДНІПРОФІНАНСГРУП, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Київської області Кобельницький Сергій Іванович, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин.

Суд дослідив у судовому засіданні наявні у справі письмові докази і дійшов такого:

28 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк Надра і ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 08/11/2007 840 К-3478 (а. с. 10, 11).

30 серпня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Київської області Кобельницьким Сергієм Івановичем вчинено виконавчий напис № 2616 про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія ДНІПРОФІНАНСГРУП, право вимоги перейшло на підставі Договору № GL48N718070_I_4 про відступлення прав вимоги від 21 липня 2020 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк Надра та ТОВ ФК ДНІПРОФІНАНСГРУП, з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором № 08/11/2007 840 К-3478 від 28 листопада 2007 року, укладеним між ОСОБА_1 і Відкритим акціонерним товариством комерційний банк Надра (найменування змінено на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Надра згідно з положеннями Закону України Про акціонерні товариства) у розмірі 1443578 грн. 66 коп., за період з 19 квітня 2019 року по 27 серпня 2021 року. Розмір плати, сплачений стягувачем у розмірі 1700 грн. 00 коп., підлягає стягненню з боржника (а. с. 9).

03 грудня 2021 року приватним виконавецем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим Артемом Дмитровичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67762426 з виконання виконавчого напису № 2616, вчиненого 30 серпня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Київської області Кобельницьким Сергієм Івановичем, про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія ДНІПРОФІНАНСГРУП, право вимоги перейшло на підставі Договору № GL48N718070_I_4 про відступлення прав вимоги від 21 липня 2020 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк Надра та ТОВ ФК ДНІПРОФІНАНСГРУП, з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором № 08/11/2007 840 К-3478 від 28 листопада 2007 року, укладеним між ОСОБА_1 і Відкритим акціонерним товариством комерційний банк Надра (найменування змінено на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Надра згідно з положеннями Закону України Про акціонерні товариства) у розмірі 1443578 грн. 66 коп., за період з 19 квітня 2019 року по 27 серпня 2021 року. Розмір плати, сплачений стягувачем у розмірі 1700 грн. 00 коп., підлягає стягненню з боржника (а. с. 6, 7, 8).

Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України Про нотаріат (далі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону).

Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений Наказом Міністерства України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону).

Згідно з положеннями ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п. 3.4. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Пунктом 3.2. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

У свою чергу, згідно з положеннями п. 3.5. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Зазначений пункт Переліку було внесено до Постанови № 1172 на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів".

Разом з тим, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині внесення п. 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, визнано незаконною та нечинною з дня її прийняття (постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року).

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета - заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Спірний виконавчий напис № 2616, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Київської області Кобельницьким Сергієм Івановичем 30 серпня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави вважати, що вчинення виконавчого напису нотаріусом відбулось з недотриманням умов його вчинення щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17.

Крім цього, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Київської області Кобельницьким Сергієм Івановичем виконавчого напису № 2616 боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 05 червня 2017 року у справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.

Таким чином, суд встановив фактичні обставини справи, що мають істотне значення для її вирішення, дослідив докази у їх сукупності, і дійшов висновку, що виконавчий напис № 2616, вчинений 30 серпня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Київської області Кобельницьким Сергієм Івановичем з порушенням вимог чинного законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин вимога позивача є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно з положеннями ч. 1, п. 1) ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать: витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з квитанцією № 0.0..1 від 13 грудня 2021 року позивачем ОСОБА_1 при поданні позовної заяви до суду, сплачено судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп., сплачений позивачем при поданні позовної заяви.

Відповідно п. 1) ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Статтею 131 - 2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Незалежність адвокатури гарантується.

Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

У Рішенні Конституційного Суду України № 23-рп/2009 (пункт 3.2) від 30 вересня 2009 року передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до п. п. 6. 9 ч. 1, ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать і консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво в судах тощо.

Конституційний Суд України у Рішенні № 23-рп/2009 (пункт 3.2) від 30 вересня 2009 року зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч. 2 ст. 3, ст. 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги. Проте не всі галузеві закони України, зокрема процесуальні кодекси, містять приписи, спрямовані на реалізацію такого права, що може призвести до обмеження чи звуження змісту та обсягу права кожного на правову допомогу.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам - членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7, яким передбачено, що за винятком особливих обставин, що сторона, яка виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Також у пункті 4 цих Рекомендацій зазначено, що жодна зі сторін не повинна бути позбавлена можливості користуватися послугами адвоката.

У пункті 1 Резолюції (78) 8 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам про безоплатну правову допомогу і юридичні консультації від 2 березня 1978 року зазначено, що ніхто не може бути в силу перешкод економічного характеру позбавлений можливості використання або захисту своїх прав у будь-яких судах, повноважних виносити рішення по цивільних, господарських, адміністративних, соціальних чи податкових справах. З цією метою кожна особа має бути наділена правом на необхідну правову допомогу в судовому провадженні. При розгляді того, чи така допомога є необхідною, слід враховувати: а) фінансові можливості та зобов`язання відповідної особи; b) очікувані судові витрати.

Положеннями п. п. 1), 2) ч. 2 ст. ст. 137 ЦПК України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Отже, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зокрема, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 1 жовтня 2018 року у справі № 569/17904/17, від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17.

Крім цього, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18, вимога щодо прайс - листа та акта виконаних робіт (послуг) є необов`язковою за умови, що надані документи дозволяють встановити зміст наданих послуг та їх вартість.

В матеріалах справи міститься копія квитанції № 20 від 14 грудня 2021 року, з якої слідує, що 14 грудня 2021 року адвокат Заливчий Я.В. прийняв від ОСОБА_1 (підстава Договір від 21.04.2021) 9080 грн. 00 коп. (а. с. 144).

Відповідно до копії Акта № АП - 0037 приймання - передачі наданих послуг від 14 грудня 2021 року адвокат Заливчий Ярослав Валерійович, з одного баку, та клієнт ОСОБА_1 , з іншого боку, склали цей акт про те, що за Договором про надання професійної правової (правничої) допомоги № б/н від 21.04.2021 адвокатом були надані наступні послуги: первинна консультація клієнта, вивчення документів та формування правової позиції - 2270 грн. 00 коп.; складання заяви про забезпечення позову, підготовка та подання позовної заяви до Миколаївського районного суду Миколаївської області - 6810 грн. 00 коп. Загальна вартість наданих послуг - 9080 грн. 00 коп. Сторони претензій одна до одної не мають (а. с. 143).

Таким чином, на підставі п. 1) ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути 9080 грн. 00 коп., сплачених позивачем адвокату за надання правничої допомоги.

Керуючись ст. ст. 12, 13, ч. 1 ст. 81, ч. 1, п. 1) ч. 3 ст. 133, ч. ч. 1), 2) ч. 2 ст. ст. 137, ч. 1, п. 1) ч. 2 ст. 141, ст. ст. 258, 259, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія ДНІПРОФІНАНСГРУП, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Київської області Кобельницький Сергій Іванович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2616, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Київської області Кобельницьким Сергієм Івановичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія ДНІПРОФІНАНСГРУП заборгованості за Кредитним договором № 08/11/2007 840 К-3478 від 28 листопада 2007 року у розмірі 1443578 грн. 66 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія ДНІПРОФІНАНСГРУП (49089, м. Дніпро, вул. Автотранспорта, 2, оф. 205; ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп., сплачений позивачем за квитанцією № 0.0..1 від 13 грудня 2021 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія ДНІПРОФІНАНСГРУП (49089, м. Дніпро, вул. Автотранспорта, 2, оф. 205; ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9080 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з положеннями ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

Суддя Н. О. Шаронова