Дата документу 21.07.2023 Справа № 336/2034/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/2034/20 Головуючий у 1 інстанції Щаслива О.В.
Провадження № 22-ц/807/1313/23 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Трофимової Д.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування майнової шкоди, -

В С Т А Н О В И ЛА:

У квітні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування майнової шкоди

В обґрунтування позову зазначено, що о 08 годині 50 хвилин 14 грудня 2018 року на перехресті вулиць Сталеварів та Патріотичної в м. Запоріжжі сталася дорожньо-транспортна пригода з участю транспортних засобів «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , належного позивачу, та ЗАЗ 1102, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , внаслідок якої належний позивачеві автомобіль «Volkswagen Transporter» зазнав технічних ушкоджень.

Винним у вчиненні порушень правил безпеки руху, що призвели до настання вказаних наслідків, на підставі постанови судді від 17.01.2019 року, яка набрала законної сили, визнаний відповідач, що допустив порушення вимог п. 16.1 «Правил дорожнього руху України».

Спричинена транспортному засобу позивача шкода відповідно до висновку авто товарознавчого дослідження обчислюється сумою в 35200 грн. 32 коп. Вказану суму, як і витрати зі сплати судового збору, що становлять 2102 грн., позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» майнову шкоду в сумі 35200 грн. 32 коп., судовий збір в сумі 2102 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані всі обставини справи, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

МТСБУ надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без0 задоволення, рішення суд першої інстанції у цій справі залишити без змін.

Розгляд справи проведений в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши докази в справі, враховуючи зміст позовних вимог та доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.376ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1)неповне з`ясування обставин,що мають значення для справи; 2)недоведеність обставин,що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановлено, що о 08 годині 50 хвилин 14 грудня 2018 року на перехресті вулиць Сталеварів та Патріотичної в м. Запоріжжі сталася дорожньо-транспортна пригода з участю транспортних засобів «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , належного позивачу, та ЗАЗ 1102, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , внаслідок якої належний позивачеві автомобіль «Volkswagen Transporter» зазнав технічних ушкоджень.

Винним у вчиненні порушень правил безпеки руху, що призвели до настання вказаних наслідків, на підставі постанови суду від 17.01.2019 року, яка набрала законної сили, визнаний відповідач, що допустив порушення вимог п. 16.1 «Правил дорожнього руху України».

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Як випливає із змісту ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З наведеного положення цивільного законодавства випливає, що обов`язок особи, винної у вчиненні порушення дорожнього руху, що призвело до ушкодження предметів матеріального світу, відшкодовувати спричинену її діями шкоду настає лише у випадку недостатності страхового відшкодування, отриманого потерпілим від страховика.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, як випливає з його преамбули.

Випадки відшкодування спричиненої наземним транспортним засобом шкоди Моторним (транспортним) страховим бюро України внормовані статтею 41 Закону, і до них відноситься зокрема: її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні вірно встановив, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , не є застрахованою, що означає наявність підстав для покладення відповідальності на Моторне (транспортне) страхове бюро України, оскільки випадки відшкодування спричиненої наземним транспортним засобом шкоди Моторним (транспортним) страховим бюро України внормовані статтею 41 Закону, і до них відноситься зокрема; її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

При цьому суд першої інстанції зазначає, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, перелічені в статі 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», і. до них відноситься, неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і зазначає, що даний строк пропущений позивачем.

Встановлено, що ОСОБА_1 являється учасником бойових дій, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією посвідчення, що звільняє його від обов`язку страхувати таку відповідальність, такий обов`язок бере на себе Держава, надаючи пільги учасникам бойових дій. Дана обставина також досліджувалась судом першої інстанції.

У відповідності до п. 13,1. ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності, власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з Інвалідністю І групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю І групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Таким чином, ОСОБА_1 звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, і у даному випадку відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є визнаний ОСОБА_1 має проводити МТСБУ.

Надаючи оцінку правовідносинам у справі, судом першої інстанції зазначено, що пропуск строку звернення за страховим відшкодуванням до МТСБУ є законною підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Разом з цим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що за вказаних обставин право потерпілого на отримання відшкодування опиняється у глухому куті і набуває ознак такого, що лише декларовано і не може бути ефективно реалізовано, а оскільки право потерпілого від дорожньо-транспортної пригоди за вказаних обставин не може бути дієво реалізовано із застосуванням положень цивільного законодавства, що регулюють правовідносини в сфері страхування, в тому числі страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів, суд першої інстанції вважає за необхідне застосувати правовідносини, які витікають із спричинення шкоди, виходячи з норм ст. 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК. України.

При цьому, посилаючись на роз`яснення, п. 4 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, вказує, що суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вказаний висновок суду першої інстанції суперечить меті обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Ефективним захистом, порушеного права є не саме звернення позивача до суду із позовом. Сам факт звернення позивача до суду не може свідчити про реальне порушення його прав, а не погоджуючись з рішенням чи діями відповідача, він у повному обсязі реалізує своє конституційне право на доступ до правосуддя шляхом звернення до суду для захисту своїх прав та законних інтересів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 312/262/18.

Суд першої інстанції наводив норми матеріального права про те, що саме МТСБУ має здійснити страхове відшкодування у випадку завдання матеріальної шкоди ОСОБА_1 в результаті пошкодження транспортного засобу застрахованої особи.

Однак, суд першої інстанції невірно визначив, що відповідачем у даній справі має бути особа, яка керувала транспортним засобом, з вини якої сталася ДТП, лише на тій підставі, що позивачем було пропущено річний строк звернення до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування.

У справі № 147/66/17 Велика палата Верховного Суду відступила від висновку, що зазначений у пп. 37.1.4 п.37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що річний строк, є преклюзивним і поновленню не підлягає.

У постанові від 14.12.2021 року Велика палата зазначила, що сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання в позасудовому порядку страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної особи в ДТП. Однак законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані в повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій нормі.

Аналізуючи зазначене законодавство в сукупності із загальним принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права. ВП ВС дійшла висновку, що потерпіла особа у випадку відмови страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку із пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності, яка у відповідності до ст. 257 ЦК України становить три роки.

Встановлено, що позивачем не виконано вимоги закону щодо необхідності пред`явлення вказаної позовної вимоги також до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, тобто до МТСБУ, за даних фактичних обставин визначений позивачем відповідач ОСОБА_4 є неналежним.

Як встановлено ч.ч. 1,2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Суд надає позивачу доступ до правосуддя та не може з підстави не визначення належних відповідачів на стадії прийняття позовної заяви до розгляду відмовити у відкритті провадження.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 17.04.2018 (справа № 523/9076/16 - ц, провадження 14-61цс18 від 17,04.2018 року дійшла наступних висновків: «Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті, заявлених вимог щодо належного відповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Суд на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки процесуальний закон правом визначення відповідача наділяє виключно позивача, суд позбавлений можливості з власної ініціативи здійснити заміну неналежного відповідача на належного чи залучити належного відповідача до участі у справі в якості співвідповідача.

На вищевказані обставини, стосовно того, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем суд першої інстанції не звернув уваги та передчасно задовольнив позов.

Положеннями ч.2 ст. 51 ЦПК України визначено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним: відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Згідно ч.3 ст. 51 ЦПК України, після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи. заміну неналежного відповідача.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції не можна вважати законним та обґрунтованим, а тому у відповідності до положень п. 4 ч. 3, п.п. 1,3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Судом також було допущено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст.376ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2022 року не підписано суддею, яка розглядала справу, що в тому числі є самостійною підставою для його скасування.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, у зв`язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що при зверненні до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_1 спалив судовий бір у розмірі 3 153 грн. (а.с. 168), ці витрати підлягають відшкодуванню за рахунок іншої сторони у справі.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2022 у цій справі скасувати та прийняти постанову наступного змісту.

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування майнової шкоди відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 3 153 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21 липня 2023 року.

Головуючий

Судді: