Справа №751/8313/23
Провадження №2/751/1569/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2023 р. місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

суддяЛібстер А.С.
секретар судового засіданняКурган В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу № 751/8313/23
за позовомОСОБА_1
доКомунального підприємства «Ліки Чернігівщини» Чернігівської обласної ради
пропро визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі.
учасники справи та представники:
позивач представник позивача адвокат не з`явився ОСОБА_2
представник відповідача адвокат Судак Д. Г.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом з даним позовом посилаючись на те, що з жовтня 2018 року він працював на посаді професіонала з охоронної діяльності та безпеки КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЛІКИ ЧЕРНІГІВЩИНИ» ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ. 26 лютого 2022 року, у зв`язку з веденням на всій території України воєнного стану на підставі Указу президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, позивач склав військову присягу та був призваний у Збройні Сили України, до особового складу військової частини НОМЕР_1 , та брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, про що повідомив відповідача, особисто з`явившись до КП «Ліки Чернігівщини» із підтверджуючими документами.

В подальшому, відповідач, достовірно знаючи, що ОСОБА_1 мобілізовано до складу ЗСУ, 30 серпня 2023 року видав наказ № 121-к про звільнення ОСОБА_1 на підставі п. 8-3 ст. 36 КЗпП України. Копію зазначеного наказу позивач отримав 31 серпня 2023 року.

Відсутність позивача на робочому місці мала місце з незалежних від нього причин, обумовлених веденням воєнних дій та пов`язаних з ними обставин, внаслідок чого він змушений був вживати заходів щодо захисту держави у той спосіб, який вважав можливим на той час. Наказ про звільнення відповідача вважає незаконним та таким що підлягає скасуванню. Позивач має бути поновлений на посаді, оскільки на підприємстві було достовірно відомо про місцезнаходження позивача та причини його відсутності.

Посилаючись на ч.3 ст. 119 КЗпП, ч.2 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які місять законодавчі гарантії щодо збереження робочого місця та посади за працівниками, призваними на військову службу, просить суд визнати незаконним та скасувати наказ керівника КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЛІКИ ЧЕРНІГІВЩИНИ» ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ від 30 серпня 2023 року № 121-к про звільнення ОСОБА_1 , поновити ОСОБА_1 на роботі в КОМУНАЛЬНОМУ ПІДПРИЄМСТВІ «ЛІКИ ЧЕРНІГІВЩИНИ» ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ на посаді професіонала з охоронної діяльності та безпеки з 30 серпня 2023 року.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Торбєєв М. М. позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав, пославшись на викладені у позовній заяві обставини. Позивач вважає, що його трудова книжка до цього часу перебуває у відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнав. У відзиві на позов та у судовому засіданні вказав, що 19.07.2022 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 №2352-ІХ, яким внесено зміни, зокрема до Кодексу законів про працю. Цим Законом ч. 1 ст. 36 КЗпП доповнено п. 8-3, відповідно до якого підставою припинення трудового договору є відсутність працівника на роботі та інформації про причини такої відсутності понад чотири місяці поспіль. Тобто, дана правова норма надає право роботодавцю звільнити працівника за умови його відсутності на роботі та відсутності інформації про причини такої відсутності понад чотири місяці поспіль. Починаючи з 01.04.2022 року ОСОБА_1 не виходив на роботу. 12.09.2022 відповідач звернувся із листом до ОСОБА_1 , щодо надання інформації про причини відсутності на роботі. Натомість, відповіді на цей лист відповідач не отримав, при цьому, сам позивач не оспорює той факт, що він не був на роботі. Позивач не надав до позовної заяви докази, які б підтверджували повідомлення відповідача про причини його відсутності на роботі, тому посилання позивача про те, що позивач звертався до відповідача та те що позивач повідомив відповідача про причини його відсутності не роботі не відповідають дійсності.

05.02.2021 р. було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі» № 1217-ІХ. В зв`язку з прийняттям цього Закону України було внесено зміни до Кодексу законів про працю, а саме: у статті47: у назві слова "і видати йому трудову книжку" виключити; частину першу викласти в такій редакції: "Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника"; частину другу виключити; - статтю 48 викласти в такій редакції: "Стаття 48. Облік трудової діяльності працівника Облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом. КП «Ліки Чернігівщини» не має трудової книжки ОСОБА_1 , тому не має обов`язку її повернути.

Позовна заява надійшла до суду 28.09.2023. Ухвалою головуючого судді від 04.10.2023, заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з призначенням першого судового засідання на 23.10.2023, яке було відкладено за клопотанням сторони відповідача.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників судового засідання, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні встановлено:

Згідно з наказом № 11к від 07.02.2022 ОСОБА_1 був прийнятий на роботу у КП «ЛІКИ ЧЕРНІГІВЩИНИ» Чернігівської обласної ради на посаду професіонала з охоронної діяльності та безпеки з терміном випробування 2 місці.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні продовжувався Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133, від 18 квітня 2022 року № 259, від 18 травня 2022 року № 341, від 12 серпня 2022 року № 573, від 7 листопада 2022 року № 757, від 6 лютого 2023 року № 58, від 01 травня 2023 року № 254, а також від 26 липня 2023 року № 451, яким продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Згідно з наказом Комунального підприємства «Ліки Чернігівщини» Чернігівської обласної ради від 30 серпня 2023 року ОСОБА_4 професіонала з охоронної діяльності та безпеки, 30 серпня 2023 року звільнено через відсутність на роботі та інформації про причини такої відсутності понад чотири місці поспіль за п. 8 -3 ч.1 ст. КЗпП України (а.с. 19).

Копія наказу направлена позивачу через «УКРПОШТУ» 30.08.2023 (а.с. 16).

Таким чином, позивач звернувся до суду з позов про поновлення на роботі протягом строку, визначеного ч.2 ст. 233 КЗпП: із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2022 № 3, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» солдата ОСОБА_1 , серед інших осіб сержантського та рядового складу, які перебували на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 , наказано утримувати в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , з встановленням посадового окладу на надбавок (а.с. 11).

Згідно з записом у військовому квитку позивача, 26.02.2022 на підставі Указу Президента «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022, він призваний у Збройні Сили України (а.с. 8-10).

Згідно з довідками командира військової частини НОМЕР_1 від 06.09.2023 № 755/в, та від 30.06.2023 № 440/1/в, ОСОБА_1 проходить військову службу з 26 лютого 2022 року по теперішній час, у період з 01.03.2022 по 31.03.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією п російської федерації проти України, перебуваючи в м. Чернігові (а.с.13, 14).

09 серпня 2023 ОСОБА_1 отримав безтермінове посвідчення учасника бойових дій (а.с.21).

Таким чином в суді достовірно встановлено, що ОСОБА_1 з 26 лютого 2022 року по теперішній час перебуває на військовій службі в Збройних Силах України за мобілізацією.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 КЗпП України, за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи і посада на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частиною третьою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 53 і частиною другою статті 57 Закону України «Про освіту», частиною другою статті 44, частиною першою статті 54 і частиною третьою статті 63 Закону України «Про фахову передвищу освіту», частиною другою статті 46 Закону України «Про вищу освіту».

Відповідно до п. 8-3 ч.1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є: відсутність працівника на роботі та інформації про причини такої відсутності понад чотири місяці поспіль (в редакції, чинній з 19.07.2022).

На думку суду, за буквою закону, отримання роботодавцем «інформації» не передбачає прямого обов`язку працівника надавати інформацію про причини відсутності на роботі письмово, а повідомлення роботодавця усно при особистій явці до установи або телефоном дає підстави відповідачу спростовувати факт отримання такої інформації. З огляду на зміст вказаної норми закону, ситуацію, що склала загалом по Україні, загальновідомі події в м. Чернігові у лютому-березні 2022 року, суд дійшов висновку, що відповідачеві поза розумним сумнівом було відомо про перебування ОСОБА_1 на військовій службі, а вимагання від військовослужбовця письмових доказів є надмірним формалізмом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що трудові права громадянина України, що перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації, на особливий період, підлягають судовому захисту.

Стосовно клопотання сторони позивача про витребування у відповідача трудової книжки ОСОБА_1 та її завіреної копії, ухвала суду в цій частині відповідачем не виконана, місцезнаходження трудової книжки судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 141-142, 258-259, 263-265, 351, 354 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 36, 119 КЗпП України, -

ВИРІШИВ:

Визнати незаконним та скасувати наказ керівника Комунального підприємства «Ліки Чернігівщини» Чернігівської обласної ради від 30 серпня 2023 року № 121-к про звільнення ОСОБА_1 з 30 серпня 2023 року через відсутність на роботі та інформації про причини такої відсутності чотири місяці поспіль, п. 8-1, ч.1 ст. 36 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 на роботі в Комунальному підприємстві «Ліки Чернігівщини» Чернігівської обласної ради на посаді професіонала з охоронної діяльності та безпеки з дати фактичного звільнення, з 30 серпня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 18.12.2023

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Комунальне підприємство «Ліки Чернігівщини» Чернігівської обласної ради, , м. Чернігів, вул.. Івана Мазепи, буд. 55.

Суддя А. С. Лібстер