Номер провадження: 22-ц/813/2683/23
Справа № 509/1698/21
Головуючий у першій інстанції Панасенко Є. М.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської районної державної адміністрації Одеської області у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської районної державної адміністрації Одеської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області, постановлене під головуванням судді Панасенко Є.М. 15 листопада 2021 року у смт. Овідіополь Одеської області, -

встановила:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до Одеської районної державної адміністрації Одеської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначав, що він, як член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни має право на пільги встановлені законодавством України. За життя його батьку ОСОБА_2 та діду ОСОБА_2 було продано будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті батька, яка настала в березні 2008 року від травми, отриманої при виконанні інтернаціонального боргу, він як син має право на звернення до суду з вказаними вимогами. Останній раз ремонт будинку зі сторони відповідача проводився ще за життя батька позивача, у 2006 році, після смерті взагалі жодним чином. На листи, заяви та звернення відповідач не реагував, завжди надсилав листи, щодо створення комісій, узгоджень кошторису, однак жодних дій з приводу вирішення проблеми не здійснював. Також, було повідомлено, що ремонт передбачено в 2016 році, однак далі були листи з повідомленнями про відсутність коштів.

Оскільки до цього часу відповідач не виділив кошти на ремонт будинку, не згадує про необхідність вирішення питання щодо капітального ремонту, тому позивач вважав відмову відповідача у проведенні капітального ремонту такою, що порушує його право на дану пільгу і просив задовольнити позов.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Одеської районної державної адміністрації Одеської області.

Зобов`язано Одеську районну державну адміністрацію Одеської області, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», п. п. 2, 3, 5-11 Порядку проведення безоплатного капітального ремонту власних житлових будинків і квартир осіб, що мають право на таку пільгу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 565, прийняти рішення про проведення безоплатного капітального ремонту домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить членові сім`ї померлого ветерана війни ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В апеляційній скарзі Одеська районна державна адміністрація Одеської області просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що повноваженнями та фінансовими ресурсами щодо надання допомоги пільговим категоріям громадян наділені на даний час саме органи місцевого самоврядування, а не місцеві державні адміністрації. Крім того, судом першої інстанції не було враховано, що ОСОБА_1 пропустив строк позовної давності, та у позовній заяві не зазначив поважні причини такого пропуску.

Сторони про розгляд справи на 12 грудня 2023 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явились представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , та представник Одеської районної військової адміністрації .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Одеської районної державної адміністрації Одеської області підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування судом норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, померлий батько позивача ОСОБА_3 мав статус інваліда війни другої групи та на нього поширювалась дія Закону № 3551-XII.

Згідно довідки Одеського обласного бюро СМЕ, зв`язок смерті (захворювання, що спричинило смерть) ОСОБА_3 пов`язаний з травмою, отриманою при виконанні обов`язків військової служби - при виконанні інтернаціонального боргу.

Зі Свідоцтва серії НОМЕР_1 від 04 листопада 2008 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни. Посвідчення безтермінове і дійсне на всій території України, та відповідно п. 8 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на позачерговий безплатний капітальний ремонт власних жилих будинків і квартир та першочерговий поточний ремонт жилих будинків і квартир у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно довідки, виданої ОСОБА_1 07 серпня 2009 року Управлінням праці та соціального захисту населення Овідіопольської райдержадміністрації, останній перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Овідіопольської РДА та внесений до Єдиного державного автоматизованого реєстру пільгових категорій громадян як член, сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та користується пільгами згідно діючого законодавства.

Відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом, ОСОБА_1 належить спадкове майно, яке складається з 19/50 частин житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Свідоцтво зареєстровано в реєстрі за № 226 державним нотаріусом Овідіопольської державної нотаріальної контори Одеської області Мірошниченко Л.М. 27 лютого 2009 року.

Право власності за ОСОБА_1 зареєстровано 06 квітня 2009 року, номер запису 164, в книзі 2, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 22393657. Вказана частина житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами належить йому на праві спільної часткової власності.

Листом від 15 липня 2016 року Овідіопольською РДА повідомлено, що 05 липня 2016 року спеціалістами відділу будівництва управління житлово-комунального господарства та будівництва і управління соціального захисту населення Овідіопольської РДА проведено огляд будинку та доведено до відома ОСОБА_1 , що дефектний акт та кошторис буде складено в кінці серпня поточного року. Згідно законодавства України безоплатний капітальний ремонт будинку передбачений у жовтні 2016 року.

Листом Овідіопольської РДА від 07 грудня 2016 року зазначено, що у державному бюджеті на 2016 рік у частині міжбюджетних відносин по коду 41030900 «Субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв`язку, інших передбачених законодавством пільг на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку відміною податку з власників транспортних засобів, інших самохідних машин і механізмів та відповідним збільшенням ставок акцизного податку з пального і на компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян» не передбачені кошти на проведення видатків. Зі свого боку Овідіопольською РДА, а саме відділом будівництва управління житло-комунального господарства та будівництва, складено кошторис на капітальний ремонт частини житлового будинку, яка належить позивачу. При отриманні коштів буде проведено роботу щодо безоплатного капітального ремонту будинку.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення безоплатного капітального ремонту власних житлових будинків і квартир осіб, що мають право на таку пільгу, а також першочерговий поточний ремонт житлових будинків і квартир осіб, які мають на це право» від 20 травня 2009 року № 565 (далі Порядок), проводиться безоплатний капітальний ремонт житлових будинків і квартир тих осіб, що мають право:

власних житлових будинків і квартир інваліди війни та прирівняні до них особи, сім`ї загиблих учасників антитерористичної операції (операції Об`єднаних сил);

житлових будинків і квартир, що перебувають у їх власності, або компенсацію пов`язаних з цим витрат у разі його проведення власними силами особи, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною;

Безоплатний капітальний ремонт власних житлових будинків і квартир проводиться за місцем постійного проживання і реєстрації особи, яка має право на таку пільгу.

Безоплатному капітальному ремонту підлягає житловий будинок чи квартира, які належать пільговику, на праві приватної, зокрема, спільної власності.

Безоплатний капітальний ремонт проводиться, виходячи із розрахунку 21 кв.м. загальної площі будинку, квартири на кожну особу, що має право на таку пільгу.

Види та обсяги ремонтних робіт, які необхідно виконати, визначаються з урахуванням строку проведення останнього капітального ремонту та виходячи з орієнтовної тривалості ефективної експлуатації елементів будинку, квартири, визначеної правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій.

Періодичність проведення безоплатного капітального ремонту не частіше одного разу на 10 років.

Для вирішення питання проведення безоплатного капітального ремонту житлового будинку чи квартири особа, яка має право на таку пільгу, подає до управління соціального захисту населення заяву та відповідні копії документів з пред`явленням оригіналів, а саме:

посвідчення про статус особи, що має право на таку пільгу;

паспорт;

номер облікової картки платника податків;

свідоцтво про право власності на житловий будинок або квартиру;

технічний паспорт на житловий будинок або квартиру, що знаходяться у власності особи;

довідка з місця реєстрації;

для приватних житлових будинків документ, що засвідчує право власності (користування) земельною ділянкою (у разі його наявності).

Кошторисний розрахунок і вартість безоплатного капітального ремонту затверджуються рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування за поданням комісії і не підлягають зміні.

Затверджені кошторисний розрахунок і вартість безоплатного капітального ремонту передаються у встановленому законодавством порядку до органу, що є головним розпорядником коштів місцевого бюджету, для подальшої роботи.

Безоплатний капітальний ремонт проводиться у встановленому порядку суб`єктами господарювання, які відповідно до законодавства мають право на виконання таких робіт, на замовлення органу, що є головним розпорядником коштів місцевого бюджету

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Згідно п.п. 2 п. «а» ч.1 ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать вирішення відповідно до законодавства питань про надання допомоги особам з інвалідністю, ветеранам війни та праці, сім`ям загиблих (померлих або визнаних такими, що пропали безвісти) військовослужбовців, а також військовослужбовців, звільнених у запас (крім військовослужбовців строкової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу) або відставку, особам з інвалідністю з дитинства, багатодітним сім`ям у будівництві індивідуальних жилих будинків, проведенні капітального ремонту житла, у придбанні будівельних матеріалів; відведення зазначеним особам у першочерговому порядку земельних ділянок для індивідуального будівництва, садівництва та городництва.

Таким чином, повноваження щодо проведення безоплатного капітального ремонту пільговим категоріям громадян дійсно належали Овідіопольській районній державній адміністрації Одеської області, яка знаходиться у стані припинення з 11 березня 2021 року, та правонаступником якої є Одеська районна державна адміністрація Одеської області.

Доводи апеляційної скарги Одеської районної державної адміністрації Одеської області про те, що до затвердження передавального акту апелянт не є правонаступником майна, майнових прав та обов`язків Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, є безпідставними, оскільки саме Одеська районна державна адміністрація Одеської області є правонаступником всіх прав та обов`язків державного органу, що припиняється, і таке правонаступництво не залежить від наявності або відсутності передавального акту.

Крім того, вказані обставини підтвердив у судовому засіданні суду апеляційної інстанції і представник Одеської районної військової адміністрації (тимчасового державного органу, що діє на підставі Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII), яка зазначила, що повноваження в частині проведення безоплатного капітального ремонту дійсно належать Одеській районній державній адміністрації Одеської області, яка має відповідний структурний підрозділ, до повноваження якого віднесено вирішення таких питань, крім того, ці витрати фінансуються з державного бюджету.

Також представник Одеської районної військової адміністрації доповіла суду, що представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 неодноразово звертався до Одеської районної державної адміністрації Одеської області із заявами (усними) про проведення безоплатного капітального ремонту домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , однак, жодна з цих заяв державним органом, на який законом покладено вирішення таких питань, задоволена не була.

Обґрунтованих пояснень щодо причин та обставин незадоволення заяв ОСОБА_4 представником Одеської районної військової адміністрації не надано.

Колегія суддів враховує, що суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року в справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)).

Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним під час вирішення судом питання про те, яким законом потрібно керуватися для вирішення спору

Крім того, незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові, оскільки суд згідно з принципом juranovit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно здійснити правову кваліфікацію спірних правовідносин.

У постанові від 21 жовтня 2021 року у справі № 137/731/17 (провадження № 61-10525св21) Верховний Суд зазначив, що некоректне з точки зору лінгвістики формулювання вимог позову не може бути перешкодою для захисту порушеного права особи, яка звернулася до суду, оскільки надмірно формалізований підхід щодо послідовного розуміння вимог позову, як реалізованого способу захисту, суперечить завданням цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Враховуючи зазначене та те, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу - шести років, не може захистити свої законні права, підставою позову є фактичні обставини, що наведені у позовній заяві, а тому зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні даного спору.

Наявними у матеріалах справи доказами встановлено, що ОСОБА_1 має у приватній спільній частковій власності житловий будинок, з господарчими будівлями та спорудами, має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, і відповідно до п. 8 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на позачерговий безплатний капітальний ремонт власних жилих будинків і квартир та першочерговий поточний ремонт жилих будинків і квартир у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, однак ремонт тривалий час не проводиться із-за відсутності коштів на його проведення.

Безпідставними при цьому є доводи апеляційної скарги представника Одеської районної державної адміністрації Одеської області про те, що спеціальною ознакою надання пільг дітям загиблих військовослужбовців є досягнення ними повноліття, за винятком, якщо діти померлих учасників бойових дій не продовжили навчання, але не довше 23 років. Позивач, якому на момент звернення до Овідіопольської РДА Одеської області виповнилося 22 роки, не надав доказів навчання у закладах професійної, вищої тощо освіти.

Колегія суддів враховує, що підтвердженням правомірності вимог ОСОБА_1 є Свідоцтво серії НОМЕР_1 від 04.11.2008 року, яким встановлено, що позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни. Посвідчення безтермінове і дійсне на всій території України, а відтак, відповідно п. 8 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ОСОБА_1 дійсно має право на позачерговий безплатний капітальний ремонт власних жилих будинків і квартир та першочерговий поточний ремонт жилих будинків і квартир у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Доказів недійсності вказаного свідоцтва, так само як і доказів виключення позивача з Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, апелянтом не надано.

Отже, відповідно до приписів Порядку N 565, після отримання заяви ОСОБА_1 у відповідача виник обов`язок розглянути заяву у місячний строк, після подання такої заяви особою, що має право на пільгу. При цьому, відповідач відповідно до приписів Порядку N 565 зобов`язаний був після одержання такої заяви створити комісію у складі спеціалістів житлово-експлуатаційних і ремонтно-будівельних організацій, представників органу, що фінансує виконання ремонтних робіт (є головним розпорядником коштів місцевого бюджету), органу технічної інвентаризації та інших уповноважених осіб для вирішення питання щодо проведення безоплатного капітального ремонту.

Проте, відповідних дій спрямованих на розгляд заяви позивача, передбачених зокрема п. 5-8 Порядку N 565, відповідачем вжито не було, доказів протилежного суду не надано.

Так, відповідач посилається на те, що вирішення питання з проведення безоплатного ремонту і складання проектно-кошторисної документації здійснюється за рахунок відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у межах затверджених бюджетних призначень на відповідний рік. При цьому, коштів на такі витрати у 2016 році з державного бюджету не надходило.

Колегія суддів зазначає, що дійсно, відповідно до п. 16 Порядку N 565, фінансування витрат, пов`язаних з проведенням безоплатного капітального ремонту і складенням проектно-кошторисної документації, здійснюється за рахунок відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у межах затверджених бюджетних призначень на відповідний рік.

Однак, та обставина, що безоплатний капітальний ремонт і складення проектно-кошторисної документації, здійснюється за рахунок відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам, та навіть за умови відсутності відповідної субвенції, не позбавляє орган місцевого самоврядування обов`язку слідувати алгоритму дій, який чітко визначений Порядком N 565, в тому числі і щодо здійснення обстеження житла.

Порядок N 565 не регулює питання відмови органу місцевого самоврядування у проведенні безоплатного капітального ремонту житлового будинку. Однак, з поміж вказаного, такий Порядок встановлює чітку послідовність дій органу місцевого самоврядування в разі надходження відповідної заяви. Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що відсутність відповідного фінансування на пільговий ремонт з Державного бюджету не може бути підставою не здійснення відповідачем дій, передбачених Порядком N 565. В свою ж чергу, фінансування таких витрат з державного та місцевого бюджетів передбачено Законом N 3551-XII та Порядком N 565, і невиконання чого може мати місце у іншому складі правовідносин.

З аналізу приписів вказаного підзаконного акту, очевидним є те, що після вчинення дій, передбачених п. 5-8 Порядку N 565, органом виконавчої влади чи місцевого самоврядування приймається рішення про проведення безоплатного капітального ремонту у разі встановлення, що для цього є відповідні підстави. При цьому, логічним є висновок про те, що таке рішення не приймається, якщо підстави для проведення безоплатного капітального ремонту відсутні.

Разом з тим, ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Отже, заява позивача ОСОБА_1 про проведення безоплатного капітального ремонту житлового будинку і є заявою, адресованою органу місцевого самоврядування, та спрямованою на реалізацію соціальних прав позивача, як члена сім`ї інваліда війни.

Колегія суддів зазначає, що Порядок N 565 є підзаконним нормативно-правовим актом та регулює порядок проведення безоплатного капітального ремонту житлових будинків та квартир осіб, які мають право на отримання такої пільги, проте, в частині яка не врегульована Порядком N 565, на заяву поширюється норми Закону України «Про звернення громадян».

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Згідно ч. 4 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, серед іншого: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.

За таких обставин, враховуючи положення Порядку N 565 та Закону України «Про звернення громадян», колегія суддів доходить до висновку, що отримавши заяву позивача про проведення безоплатного капітального ремонту будинку, у відповідача виник обов`язок, протягом 30 днів, розглянути відповідну заяву та прийняти обґрунтоване та вмотивоване рішення про проведення безоплатного капітального ремонту або відмову в проведенні безоплатного капітального ремонту, з посиланням на підстави відмови та порядок оскарження такої відмови.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що саме бездіяльність відповідача є протиправною в частині неналежного розгляду звернення (заяви) позивача, у Порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року N 565, що і є належним способом захисту порушеного права позивача, який застосовується судом у спірних правовідносинах.

Враховуючи повноваження суду при вирішенні справи, в частині належного способу захисту порушеного права позивача, колегія суддів погоджується із висновком суду про необхідність визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання Одеську районну державну адміністрацію Одеської області прийняти рішення про проведення безоплатного капітального ремонту домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить членові сім`ї померлого ветерана війни ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції, викладених у цієї постанові.

При викладених обставинах колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, однак частково неправильно застосував норми матеріального права, у зв`язку із чим мотивувальна частина рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 листопада 2021 року підлягає зміні, шляхом викладення її у редакції цієї постанови. В іншій частині судове рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Одеської районної державної адміністрації Одеської області задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 листопада 2021 року змінити, викласти мотивувальну частину рішення у редакції цієї постанови.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 28 грудня 2023 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе