Справа № 203/7025/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Потаповій В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради, про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з 20.09.2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, внаслідок чого 11.11.2023 року вони припинили шлюбні стосунки, ведення спільного сімейного господарства, перестали вести спільний бюджет та мешкають окремо, позивачка просила розірвати шлюб з відповідачем. Враховуючи, що син є інвалідом з дитинства, залишився проживати разом із нею та перебуває на її утриманні, а також, що відповідач участі в утриманні дитини не приймає, позивачка також просила суд після розірвання шлюбу залишити проживати дитину разом із матір`ю та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23.11.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні.

Протокольною ухвалою суду від 13.12.2023 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено її до розгляду по суті.

В призначене судове засідання сторони не з`явились.

Представник позивачки в наданій заяві просив розглянути справу за його відсутності, зазначивши про підтримання позову.

Відповідач в наданій заяві також просив провести розгляд справи без його участі, зазначивши про визнання позову.

Третя особа явку свого представника не забезпечила, про поважність причин неявки не повідомила.

За вказаних обставин, враховуючи положення ч.3 ст.211, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд визнав за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності сторін та представника третьої особи, за наявними у справі матеріалами та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, заслухавши пояснення учасників та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 вересня 2013 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1255.

Від шлюбу мають малолітню дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною 1 ст.24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Як зазначила в своєму позові позивачка, шлюбні відносини з відповідачем було припинено з 11.11.2023 року, з цього часу вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Дитина залишилась проживати разом із нею та знаходиться на її утриманні.

Під час підготовчого судового засідання відповідач визнавши викладені в позовній заяві обставини, визнав позов в повному обсязі та не заперечував проти розірвання шлюбу із позивачкою, залишення проживання дитини разом із нею, а також проти стягнення аліментів на утримання дитини у заявленому в позові розмірі.

З урахуванням зазначених вище обставин та положень законодавства, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, припинення між сторонами шлюбних відносин та не бажання їх відновлювати, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми.

Також враховуючи відсутність спору щодо проживання дитини разом із матір`ю, перебування дитини на утримання позивачки, відсутність обставин, які б свідчили про неможливість відповідача надавати допомогу на утримання дитини та визнання останнім позову, також слід залишити проживати дитини разом із позивачкою та стягнути на користь останньої з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову 21.11.2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави стягнути судовий збір в сумі 2147 грн. 20 коп. (по 1073 грн. 60 коп. за кожну з двох задоволених вимог немайнового характеру).

Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,56,112,113,141,180,181,182,183,191 СК України, ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,141,211,247,258,259,263-268,430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради, про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 20 вересня 2013 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1255 розірвати.

Після розірвання шлюбу малолітню дитину сторін сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити проживати разом із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 листопада 2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в сумі 2147 грн. 20 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 20 грудня 2023 року.

Суддя С.Ю.Казак