Справа № 570/2901/23
Номер провадження 2/570/861/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2023 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю:

секретаря судових засідань Гречки О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне (в порядку спрощеного позовного провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ»; треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Рівненський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до Рівненського районного суду Рівненської області з позовом, відповідно до якого просить визнати виконавчий напис№ 25151 від 29.04.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з громадянина ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошових сум на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» таким, що не підлягає виконанню. Зазначений виконавчий напис нотаріуса вважає незаконним та таким, що не підлягає виконанню виходячи з того що, вчиняючи виконавчий напис нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості; а кредитний договір позивач не укладав. Таким чином нотаріус порушив приписи статті 88 Закону України «Про нотаріат». Позивач зазначає, що на його адресу не надходило жодних вимог від відповідача щодо сплати заборгованості, заперечив безспірність вказаної заборгованості. Просить суд позов задоволити, також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справита витрати на професійну правову допомогу в сумі 4000,00 грн.

Також, 08.06.2023 року, позивачем було подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою від 09.06.2023 року було відкрито провадження про справі.

Ухвалою від 09.06.2023 року було задоволено клопотання позивача про забезпечення позову.

Позивач в судове засідання не з`явився.

Представник позивача, згідно поданої заяви, позов підтримує та просить справу розглядати без її участі. В разі неявки відповідача не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи.

Представник відповідача ТзОВ «Українські фінансові операції» в судове засідання не з`явився. Згідно поданого клопотання просять зменшити витрати на правничу допомогу.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомленим про час, день та місце розгляду справи.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Рівненський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, хоча належним чином були повідомлені про час, день та місце розгляду справи.

Судом враховується практика ЄСПЛ, зокрема позиція, викладена у справі "Пономарьов проти України", в межах якої Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Також враховуються висновки у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", де зазначено: заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін чи учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд вважає, що справу можливо розглянути на підставі наявних доказів, участь сторін у справі не є обов`язковою. Суд вважає, що справу можливо розглянути на підставі наявних доказів, участь сторін у справі не є обов`язковою.

Дослідивши докази, надані суду на виконання вимог ст. 81 ЦПК України які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

У судовому засіданні встановлені наступні обставини.

12 серпня 2021 року постановою Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 на підставі виконавчого напису № 25151 від 29.04.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем.

Зі змісту постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» ініціювало вчинення виконавчого напису, на підставі якого з позивача має бути стягнуто заборгованість.

Підставою виникнення зобов`язань є юридичний факт або юридична сукупність (фактичний склад), які породжують зобов`язання. Положеннями актів цивільного законодавства визначено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного кодексу України. Позивачем не вчинялися будь-які дії та не укладалися будь-які правочини в результаті яких виникло право вимоги у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «кредит-Капітал» до нього. Так само і відсутній будь-який акт адміністративного характеру, яким би було покладено на нього обов`язок здійснити платежі на користь відповідача.

Виконавчий напис є особливою формою виконавчого документа на підставі якого здійснюється стягнення заборгованості в позасудовому порядку. Згідно з ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.1 п.3 глави 16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5» та п.п б) ч.2 п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

При вчинені виконавчого напису нотаріус повинен керуватися ч.1 п.19 ст. 34, ст.ст. 87,88,89 Закону України «Про нотаріат» та п.2 «Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172», «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» в редакції від 10.12.2014 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (з врахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017).

Крім того, при вчиненні виконавчих написів нотаріус відповідно до п. 2.3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затв. Наказом Міністерства юстиції України від 27.08.2018 № 2785/5 (надалі Наказ МОУ) вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотеко держателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Відповідно до п.3 Глави 16 Наказу МЮУ передбачені умови вчинення виконавчого напису, якими є:

-Безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

-Виникнення права вимоги не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Позивач не є боржником перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», жодних правочинів з зазначеною юридичною особою не вчиняв. Більше того, жодних листів від відповідача не отримував.

При вчиненні виконавчого напису нотаріусом було проігноровано ряд встановлених законом умов, які надають підстави вчиняти виконавчий напис, зокрема:

1.Виконавчий напис може бути вчинений за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

2.Відповідно до розділу 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 для одержання виконавчого напису подається засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Така письмова вимога не могла бути надана приватному нотаріусу.

3.Відповідно до розділу 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 виконавчий напис вчиняється на нотаріально посвідчених договорах, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно.

З огляду на викладене вище приватний нотаріус повинен був відмовити у вчиненні нотаріальної дії з підстав, передбачених статтею 49 Закону України «Про нотаріат» через те, що вчинення такої дії суперечить законодавству України, не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, окрім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку,- шляхом надсилання повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодаця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

До того ж позивачеві не була надіслана претензія, не було запропоновано надати свої заперечення щодо пропозиція кредитора вчинити виконавчий напис, а це також є самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

За встановлених обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у даній справі, які складаються з суми сплаченого позивачем судового збору (за подання позову 1073,60 грн. та за подання клопотання про забезпечення позову 536,80 грн.), всього 1 610 грн. 40 коп., підлягають відшкодуванню відповідачем у повному обсязі, оскільки вказані витрати фактично понесені позивачем та підтверджені відповідними письмовими доказами.

За приписами статей 133, 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Романчук Іванна Іванівна на підставі договору-доручення про надання правової допомоги від 05.06.2023 та ордеру серії ВК № 1000877 від 05.06.2023 р.

У позовній заяві позивач зазначив, що судові витрати у даній справі складаються з: судового збору 1 610 грн. 40 коп. та 4000 грн. - витрат на правничу допомогу, згідно акту надання послуг від 05.06.2023 року.

Згідно частини другої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно частини шостої статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц.

Оскільки позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу у даній справі. Проте, враховуючи клопотання представника відповідача про неспівмірність розміру витрат на правничу допомогу, з урахуванням складності справи, обсягу наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності та співрозмірності, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 2000 грн. витрат на правничу допомогу, вважаючи таку суму співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи.

Щодо раніше вжитих заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 7 статті 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Підстави для скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 09.06.2023 року, шляхом зупинення стягнення на підставі спірного виконавчого напису, на даний час відсутні.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ»; треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Рівненський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволити повністю щодо вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Визнати виконавчий напис від 29.04.2021 року (зареєстровано в реєстрі за № 25151), вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з громадянина ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошових сум на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» - таким, що не підлягає до виконання.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 1610,40 грн. та витрати на професійну правову допомогу в сумі 2000 грн., а всього 3610 (три тисячі шістсот десять) грн. 40 коп.

Відповідно до частини 7 статті 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Скасувати заходи забезпечення позову, що були вжиті згідно ухвали суду від 09.06.2023 року, а саме, скасувати зупинення стягнення за виконавчим провадженням № НОМЕР_2, яке здійснюється Рівненський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на підставі виконавчого напису № 25151 від 29.04.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з громадянина ОСОБА_1 грошових сум на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканець: АДРЕСА_1 )

Відповідач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (, юридична адреса: вул. Загородня, 15, оф. 313, м. Київ, 03150; фактична адреса: вул. Набережно-Корчуватська, будинок 27, приміщення 2, м. Київ, 03045, ел. пошта ).

Суддя Красовський О.О.