Березівський районний суд Одеської області
26.07.2023
Справа № 494/1020/23
Провадження № 2-о/494/50/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2023 року Березівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панчишина А.Ю.,

при секретарі Твердун Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Березівці цивільну справу за ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 , з участю заінтересованої особи Березівської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

встановив:

ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 звернулася з заявою з участю заінтересованої особи Березівської міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є дружиною ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому нерухоме майно, а саме: 3/5 частини домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявниця звернулася до Березівської державної нотаріальної контори Одеської області, після смерті чоловіка ОСОБА_3 з питань оформлення спадщини. 27 травня 2020 року на звернення заявниці було надане роз`яснення від завідуючої Березівської державної нотаріальної контори Одеської області. В даному роз`ясненні повідомляється, що: «Березівська державна нотаріальна контора Одеської області повідомляє, що у зв`язку з тим, що був пропущений встановлений у ст.1270 Цивільного кодексу України, строк на прийняття спадщини до майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до встановленого законодавством строку не було подано в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, тому наразі необхідно звернутися до суду з питань надання додаткового строку на прийняття спадщини».

Заявниця вважає, що вона фактично прийняла спадщину, так як на момент смерті свого чоловіка, вони проживали разом за однією адресою. Вказаний факт підтверджується наступними обставинами, а саме актом встановлення факту проживання особи без реєстрації, виданим Березівською міською радою Одеської області від 30.05.2023 року. В даному акті зазначається, що ОСОБА_3 проживав без реєстрації з 18.06.2004 року до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Крім цього представник зазначає, що 18 червня 2004 року ОСОБА_2 , будучи в зареєстрованому шлюбі, придбала житловий будинок з надвірними будівлями під АДРЕСА_1 , що підтверджується дублікатом договору купівлі-продажу, тобто, житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумінсної власності відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України. Також в лікарському свідоцтві про смерть №86 від 09.10.2019 року місце смерті ОСОБА_3 значиться: АДРЕСА_1 .

Таким чином, встановлення даного факту постійного проживання зі спадкодавцем необхідне заявнику для того, щоб мати можливість прийняти та оформити спадщину. Оскільки місце проживання заявника та ОСОБА_3 було зареєстровано за різними адресами, то іншого порядку ніж судового для встановлення зазначеного факту немає.

Ухвалою суду від 21.06.2023 року відкрито провадження у справі

Представник заявника та заявник в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про судовий розгляд. Представник заявника 26.07.2023 року подав до Березівського районного суду Одеської області заяву в якій просила розглянути справу за їх відсутності та задовольнити позовні вимоги.

Представник заінтересованої особи Березівської міської ради в судове засідання не з`явився, подав21.07.2023 року заяву до суду в якій зазначив, що не заперечує з приводу задоволення заяви та просить розглянути справу у відсутності представника.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання у зв`язку з неявкою сторін не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , згідно копії свідоцтва про смерть НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 являється дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_2 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому нерухоме майно, а саме: 3/5 частини домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на даний житловий будинок підтверджується договором купівлі-продажу від 24.04.1985 року №28 реєстр 2931 стр. 135.

ОСОБА_3 звернулася до Березівської державної нотаріальної контори Одеської області, після смерті чоловіка ОСОБА_3 з питань оформлення спадщини. 27 травня 2020 року на звернення заявниці було надане роз`яснення від завідуючої Березівської державної нотаріальної контори Одеської області за №286/01-16 від 27.05.2020 року. В даному роз`ясненні повідомляється, що: «Березівська державна нотаріальна контора Одеської області повідомляє, що у зв`язку з тим, що був пропущений встановлений у ст. 1270 Цивільного кодексу України, строк на прийняття спадщини до майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до встановленого законодавством строку не було подано в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, тому наразі необхідно звернутися до суду з питань надання додаткового строку на прийняття спадщини».

На підставі ч.ч.3, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 211 «інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 року доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Метою звернення заявника до суду є встановлення факту його постійного проживання як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У своїй ухвалі №505/2085/14-ц від 14.09.2016 року вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.»

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України №6-7165св09 від 03.11.2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11.11.2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21.10.2015 року.

В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання позивача зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю оформлення права власності на спадкове майно

Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч.1 ст.1299 ЦК України спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявника відсутні, тому він звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З положень ч.2 ст.1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.

З письмових доказів встановлено, що на момент смерті ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (колишня назва АДРЕСА_1 ), що підтверджується довідкою про останнє місце реєстрації від 24.05.2023 року №01/08-34/907, проте за зареєстрованим місцем не проживав.

Фактично ОСОБА_3 проживав за адресою своєї дружини, ОСОБА_2 , а саме: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом встановлення факту проживання особи без реєстрації, виданим Березівською міською радою Одеської області від 30.05.2023 року. В даному акті зазначається, що ОСОБА_3 проживав без реєстрації з 18.06.2004 року до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Вели спільне господарство, мали спільний побут та бюджет. Вказаний акт підписаний сусідами, які підтвердили факт проживання померлого ОСОБА_3 зі своєю дружиною за вищевказаною адресою в період з 18.06.2004 року по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З Лікарського свідоцтва про смерть №86 від 09.10.2019 року вбачається, що місцем смерті ОСОБА_3 значиться: АДРЕСА_1 .

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

З врахуванням наведеного та з метою усунення обставини, яка перешкоджають оформленню права власності на спадкове майно, суд вважає, що необхідно встановити юридичний факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем до дня смерті.

Вимог про стягнення судових витрат заявник не заявляв, тому такі витрати слід віднести на його рахунок.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 13, 258-259, 264, 268, 315, 354, 355 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 з участю заінтересованої особи Березівської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 18 червня 2004 року і по день смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Одеського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Панчишин А.Ю.