Головуючий у І інстанції Гринчак О.І.
Провадження №22-ц/824/4194/2023 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Матвієнко Ю.О., суддів Мельника Я.С., Гуля В.В., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 07 вересня 2022 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ТОВ «Будинок Комфорту» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 109 152,00 грн.

У позові позивач вказував на те, що 16.02.2020 року сторони уклали договір оренди майна з правом викупу № 011, за умовами якого Орендодавець (позивач) зобов`язується передати Орендареві (відповідачу) у строкове платне володіння та користування майно із групи Дивани, Sofa/cor AMELY Karmen Ang Bor15, Мультиварки, Multic/mul TEFAL RK815832, з наступним переходом права власності на такий Об`єкт на умовах, визначених Договором, а Орендар зобов`язується прийняти Об`єкт оренди у строкове володіння та користування, а згодом і у власність, на визначених умовах, а також сплачувати Орендодавцеві орендну плату. 16.02.2020 Сторони відповідно до умов Договору уклали Додаток до Договору, відповідно до котрого погодили: графік здійснення щомісячних орендних платежів; мінімальний строк оренди, що складає 9 місяців; строк оренди майна з правом викупу, та котрий складає 24 місяці. Однак відповідач всупереч умов договору орендну плату не сплачував, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 109152,00 грн., з яких: сума прострочених орендних платежів - 29 299,00 грн., сума штрафів та пені за прострочені орендні платежі - 15 199,50 грн., сума штрафу за розірвання договору - 14649,50 грн. та сума вартості об`єкта оренди - 50004,00 грн.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 07 вересня 2022 року в задоволенні позову ТОВ «Будинок Комфорту» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ТОВ «Будинок Комфорту» через представника - адвоката Мартиненка В.В. подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити. Зокрема, посилався на те, що суд першої інстанції не врахував, що до позовної заяви було додано Додаток №1 до Договору №011 від 16.02.2020 року, а тому рішення ухвалено без належного дослідження всіх доказів.

Апеляційним судом виконаний процесуальний обов`язок щодо направлення відповідачу копії апеляційної скарги та ухвали про відкриття провадження. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вказані документи отримані ОСОБА_1 12.01.2023 року.

При цьому, відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, не скористалася своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо доводів і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направила.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі (109152 грн. 00 коп.) менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди майна з правом викупу № 011.

Відповідно до пункту 1.1 вказаного Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Орендодавець зобов`язується передати Орендареві у строкове володіння та користування майно, що визначене у цьому Договорі, з наступним переходом права власності на такий об`єкт оренди від Орендодавця до Орендаря на умовах, передбачених цим Договором, а Орендар зобов`язується прийняти Об`єкт оренди у строкове володіння та користування, а згодом і у власність, а також сплачувати Орендодавцеві орендну плату.

Згідно з пунктами 1.2, 1.3 зазначеного Договору дані щодо Об`єкта оренди за цим Договором погоджуються сторонами у Додатку до цього Договору. Вартість щодо Об`єкта оренди за цим Договором визначаються сторонами у Додатку до цього Договору.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що Орендодавець зобов`язується передати орендарю об`єкт оренди протягом п`яти робочих днів з дати підписання Договору.

Відповідно до пункту 5.1 Договору сплата орендної плати здійснюється Орендарем щомісячно відповідно до графіку платежів, узгодженого Сторонами у Додатку до цього Договору.

Згідно з пунктом 7.2 Договору викуп об`єкта оренди після закінчення строку оренди відповідно до п. 4.1 цього Договору здійснюється за умови належної сплати всіх Орендних платежів. При цьому, Орендар сплачує авансові платежі у якості оплати вартості Об`єкта оренди у сумі і відповідно до умов, погоджених у додатку до Договору. Об`єкт оренди переходить у власність Орендаря за умови здійснення Орендарем всіх належних платежів (Орендної плати та авансових платежів) на користь Орендодавця згідно з графіком.

Згідно з п. 8.5 Договору у разі не здійснення плати орендарем протягом 60 календарних днів з моменту останнього платежу або укладення договору (залежно від того, що настане раніше) орендодавець має право в односторонньому порядку розірвати цей договір, повідомивши орендаря за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до фактичної дати розірвання. У такому разі орендодавець має право вимагати сплати вже нарахованої орендної плати, та додаткової сплати штрафу орендарем у розмірі 50 % від вартості об`єкта оренди, визначеної відповідно до п. 1.3 цього договору.

На підтвердження заявлених вимог позивачем надано акт приймання-передачі товару № 011 від 16.02.2020, згідно з яким позивач передав відповідачу, а відповідач отримав: Multic/mul TEFAL RK815832 - вартість з ПДВ - 6828,00 грн., Sofa/cor AMELY Karmen Ang Bor15 - вартість з ПДВ - 43176,00 грн.

13.12.2021 позивач звернувся до відповідача з повідомленням-вимогою щодо одностороннього розірвання договору та стягнення заборгованості в судовому порядку.

Позивачем також надано розрахунок заборгованості за договором оренди № 011, станом на 29.12.2021, згідно з яким сума заборгованості становить: за орендними платежами - 29 299,00 грн., з пені - 15 199,50 грн., з вартості викупу майна - 50 004,00 грн. та зі штрафів - 14649,50 грн., а всього 109152,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заяване містить Додатку до Договору оренди майна з правом викупу № 011 від 16.02.2020року, в якому було би узгоджено між сторонами об`єкт оренди, його вартість, строк оренди та суму щомісячних орендних платежів, тобто суд першої інстанції виходив з його недоведеності та необґрунтованості, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 705 ЦК України встановлено, що за договором найму-продажу до переходу до покупця права власності на переданий йому продавцем товар покупець є наймачем (орендарем) цього товару. Покупець стає власником товару, переданого йому за договором найму-продажу, з моменту оплати товару, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Частиною першою статті 762 ЦК України визначено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

З аналізу вищезазначених пунктів Договору (зокрема, п. 1.2, 1.3, 4.1, 5.1), укладеного між сторонами, слідує, що об`єкт оренди, його вартість, строк оренди та сума щомісячних орендних платежів визначаються саме в Додатку до Договору оренди майна з правом викупу № 011 від 16.02.2020 року.

Доводи апеляційної скарги, що додаток №1 до Договору від 16.02.2020 року був доданий до позовної заяви, колегія суддів не приймає, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, зокрема позовна заява разом з додатками прошиті та скріплені засвідчувальним написом представника позивача, де міститься відмітка, що вона складається з 21 аркушу, при цьому, додатки до позовної заяви не містять Додатку №1 до Договору оренди майна з правом викупу № 011 від 16.02.2020 року, в якому було би узгоджено між сторонами об`єкт оренди, його вартість, строк оренди та суму щомісячних орендних платежів.

Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами, яку саме суму становить щомісячний орендний платіж, в який строк відповідач зобов`язаний виконувати зобов`язання з оплати орендного платежу, який строк оренди,є правильними, оскільки приймаючи таке рішення, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та пені відповідачу не є можливим.

Колегія суддів не приймає додану до апеляційної скарги копію Додатку №1 до Договору оренди майна з правом викупу № 011 від 16.02.2020, як доказ, виходячи з наступного.

За правилами частин 1, 3 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до положень статті 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії. спрямовані на отримання вказаного доказу.

Звертаючись до суду першої інстанції з клопотанням про розгляд справи у відсутність представника позивача, позивач був обізнаний, що зобов`язаний надати всі наявні у нього докази разом із позовною заявою. Однак свого обов`язку не виконав.

Тому колегія суддів не вбачає правових підстав для прийняття нових доказів.

Враховуючи те, що позивачем суду не надано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження обставин, на які він посилався, як на підставу своїх вимог, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Інші доводи апеляційної скарги позивача не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та фактично зводяться до незгоди позивача з висновками суду. При цьому, докази та обставини, на які посилається позивач у апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права. Судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин, встановлено обсяг прав та обов`язків сторін, застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що склались між сторонами, надано повну, всебічну та об`єктивну оцінку наявним у справі доказам, та з урахуванням недоведеності позовних вимог обґрунтовано відмовлено у задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення судом ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 07 вересня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: