ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/3422/22
провадження № 2-др/753/190/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2023 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Каліушка Ф.А.,

при секретарі Данько В.В.,

за участю сторін: не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення за наслідком розгляду цивільної справи №753/3422/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 14 серпня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними, визнання майна спільною сумісною власністю - задоволено частково.

В порядку поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності:

- визнано за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 90,3 кв.м, житловою площею 42,9 кв.м;

- визнано за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 90,3 кв.м, житловою площею 42,9 кв.м;

- визнано за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 50,7 кв.м, житловою площею 29,1 кв.м;

- визнано за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 50,7 кв.м, житловою площею 29,1 кв.м;

- визнано за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення АДРЕСА_3 , загальною площею 60,8 кв.м;

- визнано за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення АДРЕСА_3 , загальною площею 60,8 кв.м.

Виділено у власність ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) легковий автомобіль марки «Kia Sportage», 2019 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 .

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) грошові кошти у розмірі 380 150 грн. у якості компенсації за 1/2 частину автомобіля марки «Kia Sportage», 2019 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 .

Стягнуно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові кошти у розмірі 143 833,50 грн. у якості компенсації за 1/2 частину відчуженого автомобіля марки «BMW X5», 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , а також судовий збір у розмірі 7 242,04 грн.

У задоволенні решти позовних вимог за первісним позовом - відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя - відмовлено.

15.11.2023 позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) ОСОБА_1 в системі «Електронний суд» сформовано заяву про стягнення понесених судових витрат, у якій остання прохає стягнути з відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 на користь позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 судові витрати пов`язані із наданням правничої допомоги у розмірі 00,00 грн.

Протоколом передачі судової справи вказану справу було передано 16.11.2023 судді Каліушку Ф.А., як раніше визначеному складу суду.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.11.2023 розгляд зазначеної заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу понесених витрат на правову допомогу призначено у судове засідання.

В судове засідання, яке відбулося 07.12.2023, сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

При цьому, 22.11.2023 позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) ОСОБА_1 в системі «Електронний суд» сформовано заяву, у якій вона заявлені вимоги про стягнення понесених судових витрат підтримала та прохала суд задовольнити їх в повному обсязі, а також проводити розгляд справи без її участі.

Дослідивши матеріали справи, заяви та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про розподіл судових витрат між сторонами за наслідком розгляду цивільної справи №753/3422/22, виходячи з наступних підстав.

Зі змісту даної заяви вбачається, що судові витрати позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 , які пов`язані з розглядом доної справи у вигляді надання професійної правничої допомоги складають 35 587,00 грн.

Так, до заяви долучено:

- копію угоди про надання правової допомоги №15/сс/8 від 09.12.2021;

- копію додаткового договору до договору про надання правової допомоги від 09.12.2021;

- копію акту (попередній розрахунок) виконаних робіт по договору про надання правових послуг від 09.12.2021;

- копію розрахунку вартості послуг;

- копію квитанції;

- копію додаткової угоди №1 до угоди №15/сс/8 до договору про надання правової допомоги від 09.12.2021;

- копію платіжного доручення №41857274-2 на загальну суму 14 235,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

Згідно частини 1 статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

З матеріалів справи вбачається, що з даним позовом до суду звернулась позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 , яка разом з позовною заявою надала попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат розмір яких становить 60 000,00 грн. Окрім того, остання вказала, що докази щодо фактичних витрат будуть надані до суду відповідно до акту виконаних робіт та фактичної оплати правових послуг (том 1 а.с. 12).

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Матеріалами справи підтверджується, що докази витрат на професійну правничу допомогу направлені позивачем до суду у рамках встановлених ЦПК України порядку і строків подання цих доказів.

Відповідно до угоди №15/сс/8 про надання правової допомоги вбачається, що адвокат Кушнір О.С. та клієнт ОСОБА_1 погодили, що за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату грошову винагороду у розмірі 47 450,00 грн. (п. 4 договору).

Відповідно до акту (попередній розрахунок) виконаних робіт по договору про надання правових послуг від 09.12.2021 сторони погодили, що адвокат передав, а клієнт прийняв наступні послуги:

- консультації - 650 грн. (30 хв.);

- складання адвокатських запитів, клопотань, позовної заяви, відзив, заперечення, клопотання, заяви до суду, заяви, скарги в порядку досудового врегулювання - 31 200 грн. (16 год.);

- ознайомлення з матеріалами справи, представництво інтересів у суді першої інстанції - 15 600,00 грн. (8 год.).

Суд зазначає, що акт виконаних робіт по договору про надання правових послуг підписано сторонами 09.12.2021, як попередній розрахунок, тоді як рішення у справі №753/3422/22 було прийнято 14.08.2023.

Тобто, вказаний акт підписано між сторонами 09.12.2021, як попередній розрахунок, а відтак не може братись судом до уваги, оскільки акт виконаних робіт підписується між сторонами після фактично наданих послуг у разі якщо договір про надання правової (правничої) допомоги розірвано не було, а також у випадку, якщо адвокат надав, а клієнт погодив та прийняв надані адвокатом послуги.

Окрім того, у позовній заяві зазначено, що докази щодо фактичних витрат будуть надані до суду після фактичної оплати правовових послуг.

При цьому, відповідно до копії платіжного доручення №41857274-2 від 22.02.2022 ОСОБА_1 здійснила оплату за юридичні послуги у розмірі 14 235,00 грн., тоді як грошова винагорода адвоката за надання правової допомоги відповідно до угоди №15/сс/8 від 09.12.2021 становить 47 450,00 грн.

Також, як було зазначено вище, ОСОБА_1 у змісті даної заяви прохає суд стягнути з ОСОБА_2 судові витрати пов`язані з розглядом даної справи у розмірі 35 587,00 грн., тоді як у прохальній частині даної заяви вона прохає стягнути з ОСОБА_2 на її користь судові витрати пов`язані з розглядом даної справи у розмірі 0000 гривень 00 копійок. При цьому, суд зазначає, що ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, будь-яких додаткових заяв чи клопотань з уточненою сумою до стягнення нею подано не було. Окрім цього, у клопотанні від 22.11.2023 ОСОБА_1 зазначила здійснювати розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала та прохала суд задовольнити їх в повному обсязі, що в свою чергу дає суду підстави дійти висновку, що остання підтримала заявлену суму до стягнення у розмірі 0000 гривень 00 копійок.

На підставі вищезазначеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про розподіл судових витрат між сторонами за наслідком розгляду цивільної справи №753/3422/22, оскільки позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) ОСОБА_1 не визначено суми, яка підлягає стягненню з відповідача (позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 та не надано належних та допустимих доказів понесених нею витрат.

На підставі викладеного та керуючись стст. 134, 141, 270 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.