Провадження 2/127/1538/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2023 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.05.2023року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, на підставі ч. 2, 9 ст. 28 ЦПК України.

03.07.2023року відповідач ОСОБА_2 надав суду пояснення, згідно яких вбачається, що він є громадянином Болгарії, а позивач ОСОБА_1 на даний час проживає в Німеччині. ОСОБА_2 не є громадянином України, немає постійної адреси на території України, ні місця проживання в Україні, а тому слід застосовувати директиви та Міжнародне приватне право, згідно яких справа надсилається за адресою відповідача, а не за адресою позивача.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 29 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Аналіз наведеної норми права свідчить про те, що підсудність справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства визначається ухвалою Верховного Суду у тому разі, якщо обидві сторони проживають за межами України.

Відповідно до статті 63 Закону України "Про міжнародне приватне право" припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Згідно з частиною першою статті 60 Закону України "Про міжнародне приватне право" правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України "Про міжнародне приватне право" особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Як вбачається із заяви відповідача, останній є громадянином Болгарії, де постійно проживає, позивач ОСОБА_1 згідно довідки Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради № 28471 від 15.05.2023року знята з реєстрації місця проживання по АДРЕСА_1 , однак як зазначив відповідач та представник позивача адвокат Вдовцова А.Д. позивач на даний час проживає в Німеччині, куди виїхала в зв`язку з військовими діями на території України.

Враховуючи викладене, з метою не порушення прав відповідача, суд приходить до висновку, що цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу слід направити до Верховного Суду для визначення підсудності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 29, 206 ЦПК України, суд

Ухвалив:

Передати цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу до Верховного Суду для визначення підсудності на підставі ст. 29 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: