ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 619/3330/16-ц Номер провадження 22-ц/814/1615/23Головуючий у 1-й інстанції Калиновська Л.В. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача Дряниці Ю.В..,

судді Пилипчук Л.І., Чумак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 01 жовтня 2021 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про заміну стягувача у справі, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Публічне акціонерне товариства «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , звернувся до суду із заявою про заміну стягувача.

Заява мотивована тим, що рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 01 листопада 2016 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором №6/5/2008/980-К/189 від 17 липня 2008 року в сумі 1 294 486,82 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 9708,65 грн.

Вказав, що за договором №GL48N718070_blankпро відступлення прав вимоги від 05 серпня 2020 року право вимоги за кредитним договором №6/5/2008/980-К/189 від 17 липня 2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 , перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

В свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на підставі договору № GL48N718070_blank_01, про відступлення прав вимоги від 30 вересня 2020 року відступив права вимоги за вказаним кредитним договором з усіма додатками та додатковими договорами «ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ».

Заявник просив замінити сторону стягувача з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», як вибулої сторони, на його правонаступника, а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», у справі №619/3330/16-ц за рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 01 жовтня 2016 року про стягнення заборгованості у розмірі: 1 294 486,82 грн., та 9 708,65 грн - судовий збір, з боржника ОСОБА_2 .

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 01 жовтня 2021 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про заміну стягувача у справі - задоволено, замінено сторону стягувача з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА», як вибулої сторони, на його правонаступника, а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», у справі №619/3330/16-ц за рішенням, що видав Дергачівський районний суд Харківської області від 01 жовтня 2016 року про стягнення заборгованості у розмірі: 1 294 486,82 грн - заборгованість за кредитом, 9 708,65 грн - судовий збір, з боржника ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду - скасувати та залишити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» без розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» не надало суду та іншим учасникам справи оригіналів документів про відступлення права вимоги. Виконавчий документ повернуто стягувану постановою державного виконавця від 20 березня 2018 року, у якій зазначено, що його може бути повторно пред`явлено до виконання до 20 березня 2021 року. Вказана постанова не оскаржена, кредитор повторно не пред`явив виконавчий документ до виконання. У своїй заяві товариство не порушує питання щодо поновлення строку. Крім того, товариство вже зверталось до суду з тотожною заявою про заміну стягувана у цій справі, у задоволенні якої відмовлено, тому ця заява має бути залишена без розгляду.

До суду апеляційної інстанції представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» надав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Вказав, що заміна стягувача може відбуватися і при відсутності виконавчого провадження, і після його закінчення. Без заміни сторони він позбавлений можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження. Договори про відступлення прав вимоги є чинними, не оскаржені.

Боржник ухиляється від виконання фінансових зобов`язань, покладених на нього кредитним договором та рішенням суду. Посилання ОСОБА_1 на те, що тотожну заяву залишено без задоволення, є безпідставними, адже судом залишено без задоволення заяву про заміну стягувача щодо ОСОБА_1 , а у цій заяві боржником зазначений ОСОБА_2 .

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 01 листопада 2016 року по справі №619/3330/16-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» заборгованість за кредитним договором №6/5/2008/980-К/189 від 17 липня 2008 року в сумі 1 294 486,82 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 9708,65 грн з кожного. Судове рішення є чинним.

На виконання вказаного судового рішення 14 лютого 2017 року видано виконавчий лист, боржником у якому вказаний ОСОБА_2 , та 06 березня 2017 року відкрито виконавче провадження № 53502324 (а.с. 141).

Постановою державного виконавця від 20 березня 2018 року у виконавчому провадженні № 53502324 повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Вказано, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 20 березня 2021 року (а.с. 144-145).

На підставі договору №GL48N718070_blankпро відступлення прав вимоги від 05 серпня 2020 року право вимоги за кредитним договором № 6/5/2008/980 - К/189 від 17 липня 2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 , перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

30 вересня 2020 року на підставі договору № GL48N718070_blank_01про відступлення прав вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» відступив на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» права вимоги за вказаним кредитним договором разом з усі додатками до нього та додатковими договорами.

Відомості про відступлення права вимоги за кредитним договором №6/5/2008/980-К/189 від 17 липня 2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 , містяться у витягах з додатків до договорів про відступлення прав вимоги.

У липні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» звертався до суду із заявою про заміну сторони стягувача з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА», як вибулої сторони, на нього як правонаступника у справі №619/3330/16-ц за рішенням, що видав Дергачівський районний суд Харківської області від 01 жовтня 2016 року про стягнення заборгованості у розмірі: 1294486,82 грн - заборгованість за кредитом, 9 708,65 грн - судовий збір, з боржниці ОСОБА_1 . Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 28 липня 2021 року у задоволенні цієї заяви відмовлено.

Задовольняючи заяву ТОВ «Брайт Інвестмент» місцевий суд дійшов висновку, що на підставі договорів про відступлення права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» перейшло право вимоги за укладеним з ОСОБА_2 договором кредиту, тому наявні встановлені законом підстави для заміни первісного кредитора у зобов`язанні на його правонаступника.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувана у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувана.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512,514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження №61-20171 св 18) та від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17 (провадження 61-39193св18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 (провадження № 12-39гс20) зроблено висновок про те, що навіть після закінчення виконавчого провадження в учасника справи може виникати ряд процесуальних питань, пов`язаних із захистом його прав та охоронюваних інтересів.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.

Закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.

У вказаній постанові Великою Палатою Верховного Суду досліджувалося питання застосування правового механізму, передбаченого статтями 52, 334 ГПК України, які не відрізняються за своїм змістом від приписів статей 55 та 442 ЦПК України відповідно та передбачають підстави та умови заміни особи у правовідносинах, у яких виник спір, та наслідки вибуття однієї із сторін виконавчого.

Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Отже, заміна у разі вибуття сторони виконавчого провадження правонаступником (стаття 334 ГПК України) має відбуватися з одночасною заміною правонаступником відповідного учасника справи.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 ГПК України (аналогічній статті 55 ЦПК України). У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою.

Таким чином, особа, яка вважає себе правонаступником позивача/стягувача та бажає набути та реалізувати існуючі процесуальні права, притаманні позивачу/стягувачу (на оскарження судового рішення та/або постанови державного виконавця, подати заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), може заявити про заміну сторони у справі, ініціювавши відкриття відповідної стадії процесу.

Установивши, що відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, у зв`язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» є новим кредитором і набув усіх прав у правовідносинах з боржником ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для заміни стягувача.

Доводи апеляційної скарги про те, що виконавчий документ повернуто стягувачу постановою державного виконавця від 20 березня 2018 року, яка не оскаржена, проте кредитор повторно не пред`явив виконавчий документ до виконання до 20 березня 2021 року, та у своїй заяві товариство не порушує питання щодо поновлення строку, судова колегія відхиляє.

Закінчення виконавчого провадження не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них.

Без заміни сторони стягувача правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Зазначених висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 14 грудня 2021 року по справі № 308/2039/14-ц, провадження № 61-7725св21 та від 21 жовтня 2020 року у справі № 456/3808/14-ц, провадження № 61-16879св19.

Сам лише факт правонаступництва у матеріальних правовідносинах, без відповідного судового рішення про процесуальне правонаступництво, не забезпечує повної реалізації прав такої особи з виконання судового рішення, адже лише стягувач має право на отримання виконавчого листа та пред`явлення його до виконання. Таким чином, у правовій ситуації, коли у матеріальних правовідносинах відбулося правонаступництво, проте суд відмовляє у заміні сторони стягувача його правонаступником, відбувається порушення принципу обов`язковості судового рішення та нівелюється правова мета звернення особи до суду, адже завдання цивільного судочинства - ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» здійснив відчуження прав вимоги на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», яке в свою чергу відчужило їх на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», а тому первісний стягувач втратив матеріально-правову та процесуальну заінтересованість у повторному пред`явленні виконавчого листа до виконання та не зобов`язаний вчиняти такі дії на користь нового стягувача.

Аналогічні за змістом висновки викладено у постановах Верховного Суду від 29 березня 2021 року у справі № 2-5356/10 (провадження № 61-17987св20), від 16 червня 2021 року у справі № 0417/7776/2012 (провадження № 61- 5419св21), від 27 листопада 2019 року у справі № 496/2685/13-ц (провадження № 61-29966св18), від 29 липня 2021 року у справі № 1111/2225/12 (провадження № 61-19047св20), 12 серпня 2021 року у справі № 2610/28813/2012 (провадження № 61-9474св21).

Сам по собі факт заміни стягувача не впливає на порядок обчислення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Питання щодо поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання наразі не є предметом розгляду суду, оскільки відповідної заяви Товариством з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» не заявляв.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» не надало суду та іншим учасникам справи оригіналів документів про відступлення права вимоги, є безпідставними, адже до заяви товариства додано належним чином засвічені копії відповідних документів. Підстав вважати, що такі копії не відповідають оригіналам, немає. Клопотань про витребування оригіналів документів учасники справи не заявляли.

Посилання ОСОБА_1 на те, що товариство вже зверталось до суду з тотожною заявою про заміну стягувача у цій справі, у задоволенні якої відмовлено, тому ця заява має бути залишена без розгляду, необгрунтовані, адже у заяві товариства, поданій у липні 2021 року, боржницею вказано ОСОБА_1 , а у даній заяві - ОСОБА_2 . Хоча ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є солідарними боржниками, щодо них видаються різні виконавчі листи та відкриваються окремі виконавчі провадження. Отже, заява товариства у цій справі не є тотожною заяві, поданій у липні 2021 року.

Крім того, розгляд заяви про заміну стягувача не можна вважати вирішенням цивільного спору між сторонами, так як при вирішенні питання щодо заміни сторони суд вирішує не спір по суті, а наявність процесуального правонаступництва у спорі, який вже вирішений. Тобто ухвала суду, якою не вирішувався спір по суті, а відмовлено в задоволенні заяви про заміну стягувача, не може бути підставою для закриття провадження у справі за заявою про заміну стягувача, поданою товариством повторно.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 2-165/09, провадження № 61-11396св21.

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що боржник ОСОБА_2 , щодо якого замінено стягувача, з апеляційною скаргою на ухвалу суду не звертався.

Оскільки ухвалу суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для її зміни або скасування не вбачається. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1. ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384, 389 ЦПК України суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 01 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: Ю.В. Дряниця

Судді : Л.І. Пилипчук

О.В. Чумак