Справа №339/366/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2023 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Латик В.Є.

з участю позивача ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2

представника третьої особи Досяк Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Болехівської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

31 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з ОСОБА_3 , укладений 15 червня 2021 року та визначити місце проживання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що з відповідачем та їхньою дочкою проживали разом у будинку його батьків по АДРЕСА_1 . Але через погіршення стосунків між ними стали виникали скандали та сварки, що кожний раз спричиняло йому душевні страждання. Відповідач не брала належної участі у вихованні та утриманні малолітньої дитини, вела антисоціальний спосіб життя, вживала алкогольні напої, вела себе агресивно, кричала на дитину, без поваги відносилась до нього.

30 травня 2023 року був призваний на військову службу і відповідач переїхала проживати за адресою, по якій була взята на облік як внутрішньо переміщена особа по АДРЕСА_2 .

У період, коли він перебував на військовій службі, дитина більшу частину часу перебувала у його батьків. На даний час він перебуває на реабілітації по місцю проживання і дитина проживає з ним. У нього створені всі умови для проживання та розвитку дитини. Відповідач забирала дочку тільки тоді, коли не вживала алкогольні напої, що було дуже рідко. З приводу її антисоціальної поведінки були складені адміністративні протоколи.

Відповідач постійно пред`являє йому необгрунтовані претензії, ганьбить та ображає його, дитину, влаштовує скандали та сварки, свідками яких нерідко стає їх дитина, часто зловживає алкогольними напоями і така поведінка негативно впливає як на його психологічний стан, так і на психологічний стан дитини, внаслідок чого проживають окремо.

Будь-які спроби примиритися не дали бажаних результатів, вони не підтримують шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть.

Він піклується про дочку, утримує її, старається забезпечити усім необхідним і дбає про її благополуччя. На даний час створив для неї всі умови для її комфорту та намагатиметься уберегти її від будь яких можливих негативних наслідків, які можуть виникнути після розірвання шлюбу, докладатиме максимум зусиль щоб дитина відчувала опіку обох батьків.

Оскільки на даний час отримав бойове поранення та проходить лікування та реабілітацію по місцю проживання, то має час і можливість брати участь у вихованні та утриманні їх дочки, якій створив всі умови для її фізичного, духовного та морального розвитку.

Посилаючись на викладені обставини, просить шлюб розірвати, а малолітню дочку залишити на проживанні з ним, що, на його думку, відповідатиме інтересам дитини.

05 вересня 2023 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою суду 12 жовтня 2023 року замінено третю особу - службу у справах дітей виконавчого комітету Болехівської міської ради Івано-Франківської області на виконавчий комітет Болехівської міської ради, як орган опіки та піклування.

24 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Позивач, будучи допитаним в якості свідка, вказав, що народження дитини було їхнім спільним бажанням. Щоб утримати сім"ю важко працював на двох роботах, а відповідач викравши у нього гроші, часто пропадала з дому, гуляла, вдома не ночувала. На даний час дочка ОСОБА_5 проживає з ним та його батьками, він фінансово забезпечує та утримує дитину. Відповідач отримує соціальну допомогу в розмірі 860 грн, нічого дитині не купує, а витрачає вказані кошти на придбання спиртних напоїв, живе то в м.Івано-Франківську, то в селах та інколи 1 раз в тиждень забирає дитину. Він би не заперечував щодо проживання дитини з матір`ю, якщо б вона змінила поведінку, займалася дитиною та не зловживала спиртними напоями. Перед навчанням в Великобританії хотів розлучитися з відповідачем через зловживання нею спиртних напоїв. Йому телефонували друзі і розповідали про те, щоб він приїхав і забрав дитину до своїх батьків тому, що відповідач вживає спитрні напої. Він просив її змінити поведінку, але результату не було, також вона відмовилася від на лікування від алкоголізму.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі та не заперечує щодо розірвання шлюбу та погоджується з тим, що доцільно визначити місце проживання дитини з батьком, оскільки на даний час ним створено усі належні умови для комфортного проживання дитини разом з ним. (а.с.60).

Суд, заслухавши пояснення позивача в якості свідка, представників позивача та третьої особи, свідків, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Як свідчать матеріали справи, спірні правові відносини між сторонами виникли з приводу розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком.

Встановлено, що сторони уклали шлюб 15 червня 2021 року у Болехівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області, актовий запис №32 (а.с.10).

Від даного шлюбу народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що у них різні погляди на життя, різні уподобання та інтереси; між ними відсутнє порозуміння, любов, повага, вони тривалий час проживають окремо, відповідач має схильність до вживання алкогольних напоїв.

Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім"ї за свою поведінку в ній.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Позивач, скориставшись даним правом, звернувся до суду з позовом, наполягає на розірванні шлюбу через антисоціальну поведінку відповідача та фактичне припинення шлюбних відносин.

А тому з врахуванням особливого характеру сімейних відносин, які склалися між ними, враховуючи те, що протягом тривалого часу не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, ведуть відокремлений спосіб життя, суд погоджується з доводами позивача про те, що примирення між ними є неможливе.

При таких обставинах, враховуючи інтереси кожного з подружжя, їх малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати.

З приводу вимог щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, то слід зазначити, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч. 4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані поважати дитину.

Частиною 2 ст. 155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ч. 2 ст. 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що батьки несуть відповідальність за розвиток дитини, забезпечують її матеріальний та духовний розвиток, а права та обов`язки батьків повинні ґрунтуватися на принципі інтересів дитини.

Крім того, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18).

Ухвалюючи рішення у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2005 року Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (параграф 54).

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, а тому в першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини, а вже потім права батьків.

Отже, при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по- перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по- друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження №61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

Так, судом встановлено, що в зв"язку з припиненням шлюбних відносин між подружжям ОСОБА_6 та антисоціальною поведінкою відповідача, малолітня дочка ОСОБА_5 проживає разом з батьком, який піклується про її фізичний, духовний, моральний розвиток, виховання, створює належні умови для проживання, розвитку її природних здібностей та відпочинку.

Зазначені обставини підтверджують досліджені в судовому засіданні докази: акти обстеження умов проживання, висновок органу опіки і піклування, а також пояснення свідків.

Зокрема, свідок ОСОБА_7 , яка проживає поруч з позивачем, підтвердила про те, що відповідач ОСОБА_3 цікавиться тільки гулянками, зловживає алкогольними напоями, бачила її в нетверезому стані на вулиці з дитиною, на яку кричала та обзивала нецензурними словами. Дочкою ОСОБА_5 відповідач не цікавиться та не займається її вихованням. Позивач працював, на даний час перебуває в ЗСУ і завжди заробляв гроші та забезпечував дитину матеріально, купував все необхідне, а також займається вихованням дочки ОСОБА_5 , якій створив належні умови для проживання дочки, дитина має свою власну кімнату, є де приготувати їжу та помитися. Дочка ОСОБА_5 дуже прив`язана до батька, коли вони розлучаються, то вона плаче.

Коли дочка була в батьків позивача, то відповідач жодного разу її не провідувала, дитину в дитячий садок водила бабуся. Як дитина захворіла, то позивач возив її в лікарню, а відповідач нею навіть не поцікавилася.

Свідок ОСОБА_8 , знайомий позивача, пояснив, що коли позивач перебував на службі в ЗСУ, то як волонтер, приїжджав до відповідача та надавав їй коляску та ліжко для дитини. Крім того, декілька разів був очевидцем того, як позивач приїжджав до відповідача, яка була в нетверезому стані, зловживає спиртними напоями та щоб забрати дочку, викликали поліцію.

Свідок ОСОБА_9 , інспектор ювінальної превенсії вказала, що 09 липня 2023 року на відповідача складався протокол за ст. 184 КУпАП та винесено попередження. Також працівниками поліції складалися протоколи за ч.1 ст. 175 КУпАП ( куріння в невстановленому місці) та за неправдивий виклик поліції.

Свідок ОСОБА_10 підтвердила про те, що позивач працював у неї на екскаваторі впродовж трьох років, а потім був призваний в ЗСУ. Їй відомо, що після одруження він з дружиною жили погано, відповідач постійно вживала алкоголь, а після народження дитини стало ще гірше. Коли дитині було 1-2 тижні та позивач не вийшов на роботу, вона з`ясовувала причину неявки, то дізналася від нього, що його дружина пропала і він змушений сидіти з дитиною. Часто привозила позивача додому та бачила його дружину в нетверезому стані та яка вживала спиртні напої в присутності дитини. Одного разу, побачивши її п`яною з дитиною в колясці, намагалася поговорити з нею чому вона так поступає. Постійно бачить, як відповідач купує спиртні напої. На даний час відповідач прживає з різними чоловіками. Позивач робить в будинку ремонт, все для дитини, купує продукти харчування і дитина перебуває на його утриманні. Тільки позивач зможе належно виховати дочку.

Пояснення свідків узгоджуються з матеріалами справи.

Так, з приводу зловживання відповідачем спиртними напоями у присутності дитини постановою Болехівського міського суду від 29 серпня 2023 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП (а.с.63-64).

На флешці, наданій позивачем, наявні фото та відео, де зафіксовано перебування відповідача в напівроздягнутому виді в стані алкогольного сп"яніння.

Позивач 30 травня 2023 року призваний на військову службу та перебуває на службі в ЗСУ, на даний час проходить лікування по місцю проживання (а.с.12).

З акту обстеження умов проживання від 14 липня 2023 року вбачається, що позивач проживав по АДРЕСА_1 до моменту мобілізації в ЗСУ зі своєю дочкою та її матір`ю, яка не брала належної участі у вихованні та утриманні малолітньої дитини, вела антисоціальний спосіб життя, вживала алкогольні напої, кричала на дитину, а вихованням та утриманням дитини в основному займався батько дитини ОСОБА_1 . У батька дитини створені належні умови, які необхідні для проживання та розвитку дитини. Відповідач зареєстрована як ВПО по АДРЕСА_2 (а.с.13).

З акту обстеження умов проживання від 15 вбачається, що комісією проведено обстеження умов проживання по АДРЕСА_1 , житло складається з 4 кімнат, умови проживання задовільні. Кімнати облаштовані меблями. На даний час в двох кімната зроблено ремонт, який планується продовжувати. Є окрема кімната для дитини, в якій зроблено ремонт. Дитина має окреме спальне місце, колиски, шафи для одягу окремо для дочки, іграшки, взуття, запас продуктів.

ОСОБА_1 проживає в дружніх відносинах з сусідами, зберігає традиції та звичаї рідного краю. (а.с. 65).

Зважаючи на викладені вище факти та обставини справи, враховуючи, що прийняття даного рішення не позбавляє будь-кого з батьків у подальшому реалізовувати власні права та обов`язки з виховання та утримання дитини, виконавчий комітет Болехівської міської ради 27 вересня 2023 року вважав за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_4 , з батьком ОСОБА_1 .

Суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Болехівської міської ради щодо визначення місця проживання ОСОБА_4 , оскільки зі змісту висновку встановлено, що його складено на підставі повного та всебічного дослідження обставин щодо умов проживання дитини, ставлення дитини до батьків та участі батьків в утриманні та вихованні дитини.

Наполягаючи на визначенні місця проживання дитини з батьком, позивач надав суду відповідні докази того, що за умовами проживання, обставинами його життя, особливостями його відносин з дитиною, саме він має перевагу перед матір`ю дитини при визначенні місця їх проживання.

Відповідачка у справі, навпаки, жодних доказів своїх переваг перед батьком дитини при визначенні місця проживання дитини суду не надала, а навпаки вказала в своїй заяві про визнання позову, що вона вважає, що доцільно визначити місце проживання дитини з батьком, оскільки на даний час ним створено усі належні умови для комфортного проживання дитини разом з ним.

На підставі вищевикладеного, виходячи із найкращих інтересів дитини, приймаючи до уваги, що дитина і наразі проживає з батьком, його турботу по відношенню до дочки необхідність розвитку дитини у спокійному та стійкому середовищі, де вона проживала з моменту народження, суд доходить висновку про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 разом з батьком.

При цьому слід зазначити, що визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком, не є розлученням її матір`ю, яка не позбавлена права спілкування з дитиною, а також участі у її вихованні та забезпеченні, і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування з дитиною, а у разі недосягнення такої згоди, за рішенням органу опіки та піклування або за судовим рішенням. Крім того, у разі настання обставин, що можуть негативно позначитися на правах та інтересах дитини, мати не позбавлена можливості звернутися до суду із позовом про визначення місця проживання дитини з нею.

Разом з тим, позивач просить визначити місце проживання дитини за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 1 статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Так при вирішенні питання про визначення місця проживання малолітньої дитини за Сімейним кодексом України поняття місця проживання має інший зміст. Це - не конкретна адреса і не конкретний населений пункт із вказівкою на будинок, а саме особа, з якою має проживати дитина.

Відповідно до ст. 161 СК України, це може бути один із батьків, баба, дід або інші родичі дитини, а також орган опіки та піклування. Дана позиція узгоджується також зі змістом статті 33 Конституції України та статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», за якими кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання на її території, а «прив`язування» одного з батьків, з яким вирішено залишити проживати дитину, до проживання за конкретною адресою безпосередньо суперечить вищевказаному конституційному принципу вільного вибору місця проживання.

Таким чином, з урахуванням викладеного та встановлених судом обставин справи, суд приходить до висновку, що посилання на визначення місця проживання дитини разом з батьком за конкретною адресою є безпідставними згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Судові витрати за клопотанням позивача покласти на нього.

На підставі наведеного ст.110-112, 113 Сімейного кодексу України, керуючись ст. 258-259, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа виконавчий комітет Болехівської міської ради, як орган опіки та піклування про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини задоволити.

Шлюб, зареєстрований 15 червня 2021 року у Болехівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області, актовий запис №32 між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - розірвати.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання :

ОСОБА_1 - реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 - реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Виконавчий комітет Болехівської міської ради, як орган опіки та піклування - пл.І.Франка, 12 м.Болехів Івано-Франківської області.

Дата складання повного тексту рішення 02 січня 2024 року

Суддя О.С.Головенко