Провадження № 22-ц/801/1224/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шаміна Ю. А.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 рокуСправа № 127/25461/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Берегового О.Ю. (суддя-доповідач),

суддів: Шемети Т.М., Якименко М.М.,

за участю секретаря судового засідання: Куленко О.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Держава Україна в особі Головного управління Національної поліції у Вінницькій області,

розглянув цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2023 року, ухваленого місцевим судом під головуванням судді Шаміної Ю.А., дата складення повного тексту рішення невідома,

встановив:

В листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , працює водієм Немирівської міської ради, у службовому користуванні якого знаходиться автомобіль «NISSAN X-TRAIL» д/н НОМЕР_1 .

Постановою поліцейського СРПП ВП №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшого сержанта поліції Олександра Лісового серія БАВ № 462897 від 18 серпня 2022 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень за те, що він 18 серпня 2022 року о 07 год. 00 хв. по вул. Соборна, 2 керував автомобілем «NISSAN X-TRAIL» д/н НОМЕР_1 , який згідно ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» підлягає обов`язковому технічному контролю та своєчасно його не пройшов, чим порушив п.п. 31.3 Б ПДР України.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 07 вересня 2022 року вказану вище постанову скасовано, а провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 121 КУпАП закрито. Рішення суду мотивовано тим, що Немирівська міська рада не є неприбутковою організацією, транспортний засіб марки «NISSAN X-TRAIL» д/н НОМЕР_1 є легковим автомобілем та використовується в службовій діяльності Немирівської міської ради без мети отримання прибутку, тому вказаний транспортний засіб відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 35 Закону України "Про дорожній рух" не підлягає обов`язковому технічному контролю.

Таким чином, на думку позивача, внаслідок незаконної постанови поліцейського йому було завдано матеріальну шкоду на суму 2823,00 грн, оскільки автомобіль «NISSAN X-TRAIL» д/н НОМЕР_1 було вилучено та забрано на штраф майданчик, у зв`язку з чим позивачем за власні кошти було заплачено 723,00 грн. за зберігання транспортного засобу та 2100,00 грн. за послуги евакуатора. Крім того, позивач вказав, що внаслідок незаконних дій поліцейського йому завдано моральну шкоду, яка полягає у негативних емоціях, моральних стражданнях та душевних переживаннях.

З огляду на викладені обставини позивач просив стягнути з відповідача 2823,00 грн у відшкодування матеріальної шкоди та 5000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, а також судовий збір.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2023 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави України в особі Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що сума коштів, які заявлені позивачем як матеріальна шкода підлягає стягненню в порядку ст. 296 КУпАП, у той же час ці кошти не є майновою шкодою, яка підлягає відшкодуванню на підставі ст. 1173, 1174 ЦК України.

При цьому, при зверненні до суду з позовом, позивач не надав доказів спричинення моральних страждань. Скасування постанови судом не свідчить про безумовне спричинення моральної шкоди позивачу, у зв`язку з чим немає можливості встановити причинно-наслідковий зв`язок між діями посадових осіб відповідача та спричиненням шкоди позивачу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій вказує, що на його думку оскаржуване рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його користь матеріальну шкоду у розмірі 2823,00 грн., моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1488,60 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на думку апелянта внаслідок незаконних дій поліцейського при винесенні постанови, яка скасована рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 07 вересня 2022 року, йому завдано моральної шкоди, яка полягає у негативних емоціях, моральних стражданнях та душевних переживаннях. При цьому, йому завдано і матеріальну шкоду на суму 2823 грн., оскільки автомобіль «NISSAN X-TRAIL» д/н НОМЕР_1 було вилучено та евакуйовано на штраф майданчик, у зв`язку з чим ним за власні кошти було сплачено 723 грн. за зберігання транспортного засобу та 2100,00 грн. за послуги евакуатора, що підтверджується відповідними квитанціями.

Апелянт наголошує, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

18 травня 2023 року від представника відповідача Головного управління Національної поліції у Вінницькій області А. Господарець надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона заперечила аргументи ОСОБА_1 викладені в апеляційній скарзі, вказавши, що факт наявності у позивача моральної шкоди є недоведеним, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази її завдання. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення учасників судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечення викладені в відзиві на апеляційну скаргу, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 07 вересня 2022 року у справі № 930/1513/22 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області задоволено. У задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського СРПП ВП №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшого сержанта поліції Лісового Олександра відмовлено. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАВ № 462897 від 18 серпня 2022 року скасовано. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст.121 КУпАП закрито (а.с. 6-7).

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Немирівської міської ради №03-34-2203 від 02 листопада 2022 року ОСОБА_1 з 08 липня 2019 року по цей час працює на посаді водія виконавчого апарату Немирівської міської ради (а.с. 8).

Як вбачається із копії квитанції № Р24АР24А185988473D90225 від 23 серпня 2022 року ОСОБА_1 сплачено на користь Головного управління Національної поліції 723,00 грн. за зберігання транспортного засобу. До того ж, згідно копії квитанції № 0.0..2 від 23 серпня 2022 року Немирівською міською радою через ОСОБА_1 здійснено оплату 2100,00 грн. на користь ТОВ "ВАРІО АГРО" за послуги евакуатора АВ 5624 СХ (а.с.5).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.

Згідно пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу.

Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 5 та 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», виходячи із загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08 лютого 2018 року по справі № 454/1213/16-ц.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як вбачається із даної справи доводи позивача зводяться до незгоди з постановою про адміністративне правопорушення, яку виніс поліцейський, в результаті якої на думку позивача йому завдано моральної шкоди, яка полягає у негативних емоціях, моральних стражданнях та душевних переживаннях, які він відчув внаслідок незаконних дій поліцейського. При цьому, у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження порушення особистих немайнових чи процесуальних прав позивача, завдання шкоди його здоров`ю та душевних страждань, а отже заподіяння йому внаслідок неправомірних дій відповідача моральної шкоди.

Відповідно до правової позиції, висловленої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17, статті 1173 та 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох обов`язкових умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Наявність цих умов в межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст. 1173,1174 ЦК України.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про те, що сам факт скасування постанови поліцейського СРПП ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшого сержанта поліції О. Лісового серія БАВ № 462897 від 18 серпня 2022 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є доказом заподіяння йому моральної шкоди та підставою для її відшкодування, оскільки судове рішення, яким скасовано постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не встановлює доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності.

Разом з тим, порушуючи питання про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн., позивач не надав суду належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів щодо спричинення йому моральної шкоди в цьому розмірі, на підставі яких позивач оцінив свої моральні страждання, а також не довів причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями відповідача і заподіяною шкодою. Апеляційна скарга містить лише загальні посилання на наявність підстав, на думку позивача, для відшкодування моральної шкоди, та посилання на моральні страждання.

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, позивачем не доведено належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями відповідача і заподіяною шкодою, а також того, що його негативні емоції досягли рівня страждання або приниження, які заподіяли моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

Скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача, є достатньою мірою відшкодування йому завданої моральної шкоди, оскільки величини негативних наслідків від незаконно притягнення його до адміністративної відповідальності в мотивах позову не наведено.

Це узгоджується і з рішеннями ЄСПЛ від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії» та від 09 лютого 2007 року у справі «Білуха проти України», де встановлено, що визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за шкоду, завдану особі.

Поряд з цим, апеляційний суд також погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог позивача в частині відшкодування йому матеріальної шкоди, з мотивів того, що сума коштів, які заявлені позивачем як матеріальна шкода, підлягають стягненню в порядку, визначеному в ст. 296 КУпАП, якою регламентовано, зокрема, повернення стягнутих грошових сум, а також скасування інших обмежень, пов`язаних із постановою яку скасовано та закрито справу про адміністративне правопорушення, і вимог про стягнення яких, під час розгляду справи № 930/1513/22 Немирівським районним судом ОСОБА_1 не заявляв.

Окрім того, відповідно до копії квитанції №0.0..2 від 23 серпня 2022 року оплату в розмірі 2100 грн. на користь ТОВ "ВАРІО АГРО" за послуги евакуатора АВ 5624 СХ (а.с.5) здійснено Немирівською міською радою, з якою ОСОБА_1 перебуває у трудових правовідносинах, що в свою чергу спростовує доводи апелянта про те, що за його власні кошти вказану вище суму було сплачено за послуги евакуатора.

Зважаючи на викладене, переглянувши оскаржене судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його скасування, оскільки суд попередньої інстанції, в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку і ухвалив судове рішення із правильним застосуванням норм матеріального права та без порушення норм процесуального права, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України є підставою для залишення судового рішення без змін, а скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий О.Ю. Береговий

Судді Т.М. Шемета

М.М. Якименко