Провадження № 2/686/5650/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

07 листопада 2023 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонннй суд Хмельницької області у складі: головуючого судді Продана Б.Г. за участю секретаря судового засідання Боднар А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому цивільну справу №686/22438/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Перша Хмельницька державна нотаріальна контора

про усунення перешкод у користуванні майном шляхом зняття арешту з нерухомого майна,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Перша Хмельницька державна нотаріальна контора про усунення перешкод у користуванні майном шляхом зняття арешту з нерухомого майна.

Посилається на те, що є власником гаража № НОМЕР_1 площею 19,3 кв.м., що знаходиться в гаражному масиві по АДРЕСА_1 . У 2023 році року йому стало відомо, що Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою накладено арешт на зазначене майно на підставі договору застави 2386, 25.05.1999. Із заставодавцем ОСОБА_2 позивач розрахувався у вказані у договорі строки, а саме до 15.07.1999 року, однак, арешт не знято. При зверненні до нотаріальної контори щодо зняття заборони на відчуження, отримав відмову, оскільки підставою для зняття є повідомлення кредитора ( ОСОБА_2 ) про погашення боргу. Однак знайти ОСОБА_2 на даний час не можливо, оскільки з моменту укладення між ними договору минуло майже 24 роки. Наявність такого обтяження порушує його права розпоряджатись своєю власністю, у зв`язку із чим він змушений звернутись до суду.

29.08.2023 року позовну заяву залишено без руху, надано термін для усунення недоліків.

05.09.2023 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

07.09.2023 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання.

19.10.2023 року справу призначено для слухання по суті.

Позивач в судове засідання не з`явився, від представника позивача надійшла заява про слухання справи у їх відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити в повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань в судове засідання не направляв.

Від третьої особи надійшла заява про слухання справи у відсутності представника, при вирішенні спору покладається на думку суду.

Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду представника позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи.

Вивчивши матеріали справи, надані докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є власником гаража № НОМЕР_1 площею 19,3 кв.м., що знаходиться в гаражному масиві по АДРЕСА_1 .

За цією адресою розташована земельна ділянка площею 0,002 га з кадастровим номером :01:008:0929, яка належить позивачу на праві власності.

У 2023 році року ОСОБА_1 стало відомо, що Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою накладено арешт на зазначене майно на підставі договору застави 2386, 25.05.1999. Із заставодавцем ОСОБА_2 позивач розрахувався у вказані у договорі строки, а саме до 15.07.1999 року, однак, арешт не знято.

При зверненні до нотаріальної контори щодо зняття заборони на відчуження, отримав відмову, оскільки підставою для зняття є повідомлення кредитора ( ОСОБА_2 ) про погашення боргу. Однак знайти ОСОБА_2 на даний час не можливо, оскільки з моменту укладення між ними договору минуло майже 24 роки.

Дані обставини об`єктивно підтверджені долученими до матеріалів справи письмовими доказами.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Ст. 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов 'язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

П. 33 зазначеної постанови Пленуму ВСУ містить роз`яснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов 'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391,396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, якщо він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5.

Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

З 01.01.2013 року відповідно до ст. 8, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом.

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позик (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.391 ПК України власник майна, права якого порушені, має право вимагап усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном.

У відповідності до ст.34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальноюІ діяльністю.

Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

Згідно п.5 глави 15 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду.

Таким чином, заборона на відчуження нерухомого майна - гаража, пл. 19,3 кв.м, адреса: Хмельницька область м. Хмельницький гаражний масив по АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , обмежує його право власності.

Отже, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки право власності на майно, на яке було накладено арешт, набуте позивачем на законних підставах, виконавчих проваджень, де боржником виступає ОСОБА_1 , - немає, а арешт даного майна порушує та обмежує права позивача, а томуслід зняти арешт з майна.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 81, 213-215, 226, Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 15, 16, 316, 317, 321, 319, 391, Цивільного кодексу України, суд

вирішив:

Позовну заяву задоволити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні та розпорядженні майном гаражем, площею 19,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , гараж № НОМЕР_1 , шляхом зняття обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, реєстраційний номер 5534989 зареєстровано 23.08.2007 р. 08:55:26 Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою на підставі договору застави, 2386,25.05.1999, ПН ОСОБА_3 , та припинити (вилучити) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження нерухомого майна (заборону на нерухоме майно) - гаража площею 19,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , гараж № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата складання повного тексту рішення 13.11.2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 .

Третя особа: Перша Хмельницька державна нотаріальна контора, , м. Хмельницький, вул. Проскурівська 33.

Суддя