Справа № 464/3368/23
пр.№ 2/464/1100/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.07.2023 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова в складі головуючого судді Тімченко О.В., розглянувши цивільну справу № 464/3368/23 про стягнення заборгованості за кредитним договором, учасниками в якій виступають:

позивач Акціонерне товариство «УКРСИББАНК»

відповідач ОСОБА_1

представники учасників справи:

позивача - адвокат Гладиш Я.М.

відповідача - адвокат Капець М.А.,

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою у порядку цивільного судочинства, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту (з правилами) № 0 від 05 серпня 2015 року у розмірі (реєстраційний номер в системі обліку банку № 1, № 2, № 3) 1 257 100,15 грн, з яких:

за кредитним договором № 0 становить: 15 926,25 грн заборгованість за процентами за користування кредитом; 2,04 грн заборгованість за процентами за користування кредитом понад встановлений кредитом договором термін;

за кредитним договором № 1 становить: 2,23 грн заборгованість за процентами за користування кредитом;

за кредитним договором № 2 становить: 272 586,61 грн заборгованість за кредитом; 65 059,64 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 16,10 грн заборгованість за процентами за користування кредитом понад встановлений кредитним договором термін;

за кредитним договором № 3 становить: 903 498,20 грн заборгованість за кредитом; 8,91 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 0,17 грн заборгованість за процентами за користування кредитом понад встановлений кредитним договором термін.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями таку передано на розгляд судді Тімченко О.В.

Суддя ухвалою від 29 травня 2023 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

Суд ухвалою від 03 липня 2023 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати та занесеної до протоколу судового засідання, закрив підготовче засідання з призначенням справи до судового розгляду.

Позивач скористався наданим ч.3 ст.211 ЦПК України правом щодо подання заяви розгляд справи у відсутності їх представника. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач 13 червня 2023 року під розписку отримав ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою з додатками, однак у встановлений строк 15 днів та до даного часу своїми процесуальними правами не скористався та відзиву не подав.

Справа призначалась до судового розгляду на 09.00 год 11 липня 2023 року та 14.00 год 17 липня 2023 року, в який ні позивач, ні його представник повторно не з`явилися. Двічі представник подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в інших судових процесах: 12.30 год 11 липня 2023 року та 15.00 год 17 липня 2023 року.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи передбачені ст.223 ЦПК України. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч.4 ст.223 ЦПК України).

За умовами ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Досліджуючи клопотання представника про відкладення розгляду справи, суд ураховує наступні обставини.

За змістом ст44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

У ч.1 ст.64 ЦПК України регламентовано, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальна права та обов`язки.

Будучи достовірно обізнаним із позовними вимогами, сторона відповідача як під час підготовчого засідання, так і під час судового розгляду відзиву на позов чи будь-яких пояснень суду не надала. Представник відповідача не втілив права, передбачені ст.212 ЦПК України, щодо участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, відповідно заяви не подав.

За умовами ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд ураховує висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 915/593/17, згідно з яким відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, а неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи у судовому засіданні.

У цивільному судочинстві повторна неявка представника сторони через зайнятість у іншому судовому процесі не визнається поважною. Схожа позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05 квітня 2021 року у справі № 524/3347/18.

Судом вжито передбачених цивільним процесуальним законодавством заходів для повідомлення відповідача та створено умови для реалізації принципу змагальності сторін. Зважаючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, а також зважаючи на те, що розгляд справи відкладався, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, дотримуючись прав позивача на доступ до суду та балансу інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляду справи, суд дійшов переконання, що чергове клопотання про відкладення судового засідання розцінюється як зловживання процесуальними правами та з метою затягування розгляду справи. Суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

У судове засідання 17 липня 2023 року сторони не з`явилися, у зв`язку з чим на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Вирішуючи спір, суд дійшов наступного висновку з огляду на таке.

У відповідності до ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

У ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).

05 серпня 2015 року між сторонами укладено договір про надання споживчого кредиту за № 0, відповідно до якого у порядку на умовах договору банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується користуватися наданим кредитом та повернути його та сплатити плату за користування кредитними коштами. Кредит надається терміном до 05 липня 2046 року (кінець строку кредитування) в сумі 1 231 740,96 грн, а кредитування здійснюється шляхом надання двох окремих частин кредитних коштів (двох траншів) в межах ліміту кредитування. Транші надаються шляхом перерахування на поточний рахунок в національній валюті № НОМЕР_1 , відкритий позичальником в банку в наступних розмірах: транш 1 0) - 274 336,41 грн; транш 2 1) - 957 404,55 грн. Позичальник погашає кредитну заборгованість за траншем 1 та траншем 2 шляхом сплати ануїтентних платежів щомісячно. За користування кредитними коштами позичальник зобов`язується сплачувати проценти, що нараховуються за наступними процентними ставками: за траншем 1 у розмірі 23,9 % річних; за траншем 2 у розмірі 0,001 % річних. Сторонами погоджено графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту.

У відповідності до ст.ст.526,530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Надані позивачем виписки за кредитним договором та меморіальні ордери свідчать, що ним умови укладеного договору виконано та надано відповідачу обумовлений кредит (транші).

Натомість відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконував, а відтак, згідно з розрахунком позивача станом на 17 травня 2023 року має заборгованість 1 257 100,15 грн:

за траншем 1: 272 586,61 грн заборгованість за кредитом; 81 004,03 грн заборгованість за процентами за користування кредитом;

за траншем 2: 903 498,20 грн заборгованість за кредитом; 11,31 грн заборгованість за процентами за користування кредитом.

За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача.

Відповідачем наведений розрахунок не заперечено, власного не проведено, доказів його неправильності не надано. З огляду на таке у суду немає підстав сумніватися у обґрунтованості розрахунку, який береться до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем.

З урахуванням презумпції правомірності правочинів (ст.204 ЦК України), яка не спростована (правова позицією Верховного Суду, викладена у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010), взятих на себе відповідачем зобов`язань за кредитним договором, які ним не виконувалися належним чином, та обов`язковості договору для сторін, доводи позивача щодо стягнення суми боргу у розмірі 1 257 100,15 грн з відповідача з наданням переконливих доказів є підставними та позов підлягає до задоволення. Порушене відповідачем цивільне право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

Відповідач знехтував своїми процесуальними правами та відзиву не подав, жодних пояснень, які б досліджувалися судом, не надав. За відсутності відзиву суд вирішив справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України).

У матеріалах справи відсутні відомості, які б доводили протилежне та спростовували даний висновок суду, який узгоджується із такими засадами цивільного судочинства як свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України).

При розподілі судових витрат у порядку ст.141 ЦПК України на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 05 серпня 2015 року у розмірі 1 257 100,15 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» 18 856,50 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, у такому разі суд підписує рішення без його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Інформація про учасників справи:

позивач Акціонерне товариство «УКРСИББАНК», , м.Київ, вул.Андріївська, 2/12

відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1

Повне судове рішення складено 26 липня 2023 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО