РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2023 року

м. Рівне

Справа № 568/1805/21

Провадження № 22-ц/4815/337/23

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач): Вейтас І.В.,

суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 09 серпня 2022 року, ухвалене у складі судді Троцюк В.О., повний текст рішення складено 15 серпня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати компенсації за невикористану відпустку при звільненні,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати компенсації за невикористану відпустку при звільненні. Позов обґрунтовано тим, що відповідно до наказу відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області №10-к від 16.02.2021 року її поновлено на посаді директора Бугаївського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) «Дивосвіт» комбінованого типу Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області з 02.01.2020 року. Відповідно до наказу відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області №59-к від 19.07.2021 року ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України з 19.07.2021 року. При звільненні відповідач не провів з нею повний розрахунок, а саме не нарахував та не виплатив компенсацію за невикористані основну та додаткову відпустки за період з 02.01.2020 року по 19.07.2021 року.

Позивач вказує, що рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 30.11.2021 року у справі № 568/1130/21 на її користь стягнуто з відповідача компенсацію за невикористану відпустку при звільненні в розмірі 17 608,24 грн. Станом на 06.12.2021 року відповідач суму заборгованості не сплатив. Згідно розрахунку середнього заробітку за час затримки виплати компенсації за невикористану відпустку при звільненні, зробленого позивачем, виходячи із середньомісячної заробітної плати в розмірі 12 186,01 гривень, за період з 19.07.2021 року (день звільнення) по 06.12.2021 року (день звернення до суду) з відповідача на її користь підлягає стягненню 63488,70 гривень.

ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки виплати компенсації за невикористану відпустку при звільненні, за період з 19.07.2021 року по день ухвалення рішення у даній справі; судове рішення щодо стягнення на її користь середньомісячного заробітку за один місяць в сумі 12 186,01 гривень постановити до негайного виконання.

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 09 серпня 2022 року позовну заяву задоволено частково, стягнуто з відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати компенсації за невикористану відпустку при звільненні в розмірі 7619,71 гривень; вказана сума визначена без утримання прибуткового податку та обов`язкових платежів. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, що полягають у сплаті судового збору в розмірі 908 гривень.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 30.11.2021 року у справі № 568/1130/21 про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 компенсації за невикористану відпустку при звільненні в розмірі 17608,24 гривень було виконано відповідачем лише 28 січня 2022 року, то на користь позивачки підлягає стягненню компенсація за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.07.2021 року по 28 січня 2022 року в сумі 45 375 гривень (134 робочих дні х 338,6 гривень (середньоденна заробітна плата, що була встановлена рішенням суду від 30.11.2021 року у справі № 568/1130/21)).

Суд першої інстанції, врахувавши висновки щодо застосування статті 117 КЗпП України, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц, дійшов висновку про зменшення суми відшкодування визначеного відповідачу з 45375 гривень до 17608,24 гривень. При цьому судом першої інстанції було взято до уваги розмір належної позивачу компенсації за невикористану відпустку при звільненні у сумі 17608,24 гривень, що занадто менша за суму середнього заробітку за затримку розрахунку у розмірі визначеному судом, пасивну поведінку позивача щодо захисту порушеного права, а саме не звернення з відповідними вимогами протягом тривалого часу, очевидну неспівмірність заявленої до стягнення суми середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача.

Суд першої інстанції також зазначив, що оскільки рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 30.11.2021 року у справі № 568/1130/21, в частині стягнення середньомісячного заробітку в розмірі 9988,53 гривень за час затримки розрахунку, виконане відповідачем шляхом безспірного списання коштів Управлінням державної казначейської служби України в Радивилівському районі Рівненської області, тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає середній заробіток за час затримки виплати компенсації за невикористану відпустку, в розмірі 7619,71 гривень (17608,24 грн. 9988,53 грн.).

З апеляційною скаргою на вказане рішення суду звернулась ОСОБА_1 .. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції безпідставно зменшив розмір середнього заробітку за час затримки виплати компенсації за невикористану відпустку при звільненні, при цьому судом не враховано період затримки (прострочення) виплати заборгованості, те, що відповідач мав змогу та був зобов`язаний провести розрахунок вчасно. Також ОСОБА_1 не погоджується з висновком суду щодо розрахунку її середньоденної заробітної плати, вказуючи, що він становить 641,30 гривень, виходячи з розміру її середньомісячної заробітної плати 12138,93 гривень. Просить змінити рішення суду першої інстанції, збільшивши стягнутий з відповідача розмір середнього заробітку за час затримки виплати компенсації за невикористану відпустку при звільнені з 7619,71 гривень до 85934,20 гривень ( за період з 19 липня 20201 року по 28 січня 2022 року 134 робочих днів х 641,30 гривень).

У відзиві на апеляційну скаргу Відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 116 КЗпП України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин та подання позову до суду, передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин та подання позову до суду, встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Частина 4 статті 82 ЦПК України визначає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01 вересня 2011 року працювала на посаді завідуючої Бугаївського дошкільного навчального закладу «Дивосвіт». Відповідно до п. 5 Наказу від 27.12.2019 року № 61-к в.о. начальника відділу освіту, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської районної державної адміністрації Рівненської області Музику Л.В. - завідуючу Бугаївським ДНЗ «Дивосвіт» звільнено шляхом переведення на посаду завідуючої Бугаївським ДНЗ «Дивосвіт» Бугаївської сільської ради на підставі заяви від 27.12.2019 року.

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 06 серпня 2020 року у справі № 439/48/20, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 18 травня 2021 року:

визнано протиправною бездіяльність Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області щодо прийняття ОСОБА_1 на роботу в порядку переведення на посаду завідувача (директора) дитячим навчальним закладом «Дивосвіт» Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області (після зміни назви - Бугаївського закладу дошкільної освіти «Дивосвіт» загального розвитку Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області);

поновлено ОСОБА_1 на роботі шляхом зобов`язання Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області укласти із ОСОБА_1 , трудовий договір на посаду завідувача (директора) Бугаївського закладу дошкільної освіти «Дивосвіт» загального розвитку Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області (до зміни назви Дитячий навчальний заклад «Дивосвіт» Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області) з 02.01.2020 року;

стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 02.01.2020 року по день ухвалення судового рішення із врахуванням коригуючого коефіцієнту у зв`язку із підвищення мінімальної заробітної плати, у сумі 70 914,40 гривень;

судове рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі шляхом зобов`язання Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області укласти із нею трудовий договір та стягнення середньомісячного заробітку за один місяць, допущено до негайного виконання;

стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 35 500,00 гривень;

стягнуто з Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області в користь держави 840,80 грн. судового збору;

в решті вимог позивача відмовлено.

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 15 травня 2020 року у справі № 439/229/20, за позовом ОСОБА_1 до Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області, Відділу освіти, культури, туризму, молоді і спорту Радивилівської районної державної адміністрації Рівненської області, про стягнення невиплаченої при звільненні компенсації за невикористану щорічну відпустку у розмірі, коштів на оздоровлення в розмірі одного посадового окладу; середнього заробітку за весь час затримки розрахунку (період невиплати грошової компенсації за невикористану відпустку при звільненні працівника) за період з 31 грудня 2019 року по день ухвалення судового рішення, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду Львівської області від 16 грудня 2020 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з Відділу освіти, культури, туризму, молоді і спорту Радивилівської районної державної адміністрації Рівненської області на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану щорічну відпустку (по день звільнення - 31.12.2019 року) у розмірі 13 628,00 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку (за період з 31 грудня 2019 року по день ухвалення рішення 15 травня 2020 року) у розмірі 39 206,54 грн.; вирішено питання розподілу судових витрат; у задоволенні іншої частині позовних відмовлено.

Наказом начальника відділу освіти, культури, туризму та спорту Радивилівської міської ради №10-к від 16.02.2021 року «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » ОСОБА_1 було поновлено на посаді директора Бугаївського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) «Дивосвіт» комбінованого типу Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області з 02.01.2020 року.

Наказом начальника відділу освіти, культури, туризму та спорту Радивилівської міської ради №59-к від 19.07.2021 року «Про звільнення ОСОБА_1 » звільнено ОСОБА_1 , директора Бугаївського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) «Дивосвіт» комбінованого типу Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області у зв`язку з ліквідацією юридичної особи «Бугаївський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) «Дивосвіт» комбінованого типу Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області, 19 липня 2021 року за п.1 ст.40 КЗпП України. Зобов`язано провести повний розрахунок з ОСОБА_1 в порядку визначеному чинним законодавством, виплативши вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку та грошову компенсацію за 18 календарних днів невикористаної основної щорічної відпустки та за 03 календарних дні додаткової оплачуваної відпустки за роботу з ненормованим робочим днем за відпрацьований період з 16.02.2021 року по день звільнення 19.07.2021 року.

ОСОБА_1 у серпні 2021 року звернулася до суду з позовом до відділу освіти, культури, молоді та спорту Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Бугаївський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) «Дивосвіт» комбінованого типу Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області, Сестрятинська гімназія Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області, просила суд: визнати незаконним і скасувати наказ начальника відділу освіти, культури, молоді та спорту Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області Ковалевської І. М. від 19 липня 2021 року № 59-к про її звільнення; поновити її на посаді директора Бугаївського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) «Дивосвіт» комбінованого типу Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області або на рівнозначній посаді у Сестрятинській гімназії Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20 липня 2021 року по день ухвалення судового рішення; відшкодувати моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., а також стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати (справа № 568/1174/21).

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 30 листопада 2021 року у справі № 568/1174/21, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 24 березня 2022 року та постановою Верховного Суду від 28 вересня 2022 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Крім того, у серпні 2021 року ОСОБА_1 також звернулась до суду з позовом до Відділу освіти, культури, туризму, молоді і спорту Радивилівської районної державної адміністрації Рівненської області про стягнення компенсації за невикористану відпустку (справа № 568/1130/21) .

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 30 листопада 2021 року у справі № 568/1130/21 позов задоволено частково, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області на користь ОСОБА_1 17608,24 гривень компенсації за невикористану частину основної щорічної відпустки, 9988,53 гривень - середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку та 405,90 грн. судового збору.

Зі змісту вказаного рішення суду вбачається, що відповідач має сплатити позивачці за період з 02 січня 2020 року по 19 липня 2021 року компенсацію за 52 календарних дні невикористаної основної відпустки в сумі 17608,24 грн.

Також зі змісту рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 30 листопада 2021 року у справі № 568/1130/21 вбачається, що позивач на підставі статті 117 КЗпП України просила стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 12186,01 гривень (середньомісячний заробіток за розрахунком позивача). Суд першої інстанції дійшов висновку про правильність застосування в даних правовідносинах статті 117 КЗпП України, однак вказана вимога задоволена судом частково, а саме суд дійшов висновку, що на користь позивача підлягає стягненню середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 , яка становила 9988,53 гривень.

Рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 30 листопада 2021 року у справі № 568/1130/21, згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, ніким не було оскаржено та набрало законної сили.

За змістом статті 117 КЗпП України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин та подання позову до суду, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Враховуючи, що рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 30 листопада 2021 року у справі № 568/1130/21 позов ОСОБА_1 було задоволено частково та стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області на її користь 17608,24 гривень компенсації за невикористану частину основної щорічної відпустки, а також стягнуто 9988,53 гривень - середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку, і вказане рішення суду (як мотивувальна так і резолютивна його частини) ніким не було оскаржене та набрало законної сили, колегія суддів вважає, що в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виплати компенсації за невикористану відпустку при звільненні за період з 19 липня 2021 року по 30 листопада 2021 року (день ухвалення рішення Радивилівського районного суду Рівненської області у справі № 568/1130/21) слід відмовити, оскільки у іншій справі (справа № 568/1130/21), судом вже визначено розмір відшкодування за вказаний час затримки розрахунку при звільненні, як це передбачено частиною 2 статті 117 КЗпП України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин та подання позову до суду.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, яке є предметом апеляційного перегляду в даній справі, на вказане не звернув уваги та помилково при визначенні суми відшкодування знову розрахував період затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення позивачки (19 липня 2021 року) до дати фактичного виконання рішення Радивилівського районного суду Рівненської області у справі № 568/1130/21, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції слід змінити.

Оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені на момент звільнення, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то передбачене статтею 117 КЗпП України відшкодування спрямовано на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після ухвалення судового рішення.

Подібні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі № 810/451/17 (провадження № 11-1210апп19).

Згідно відповіді Управління Державної казначейської служби України у Радивилівському районі Рівненської області № 2-25-06/69 від 31 січня 2022 року 28 січня 2022 року, відповідно до виконавчого листа Радивилівського районного суду від 30 листопада 2021 року по справі № 568/1130/21 виданого 14 січня 2022 року було проведено безспірне списання на користь ОСОБА_1 компенсації за невикористану частину основної щорічної відпустки в сумі 17608,24 гривень та судового збору в сумі 405,90 гривень (а.с. 36-38).

Згідно відповіді Управління Державної казначейської служби України у Радивилівському районі Рівненської області № 2-25-06/892 від 23 грудня 2021 року 22 грудня 2022 року, відповідно до виконавчого листа Радивилівського районного суду виданого 15 грудня 2021 року по справі № 568/1130/21 було проведено безспірне списання на користь ОСОБА_1 9988,53 гривень (а.с. 40-43).

Зважаючи на те, що рішення Радивилівського районного суду Рівненської області у справі № 568/1130/21 про стягнення компенсації за невикористану частину основної щорічної відпустки в сумі 17608,24 гривень було виконано 28 січня 2022 року, період за затримку розрахунку при звільненні слід рахувати з наступного дня ухвалення попереднього рішення суду у справі № 568/1130/21 (яким вирішено в тому числі питання про відшкодування за час затримки розрахунку при звільнені по день ухвалення рішення) 01 грудня 2021 року, до дня його фактичного виконання 28 січня 2022 року. Вказаний період становить 40 робочих днів.

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 30 листопада 2021 року у справі № 568/1130/21, яке набрало законної сили, встановлено, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 , розрахована за Постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року, перед звільненням становила 525,71 гривень. Відповідно стягненню з відповідача підлягає 21028,40 гривень (40 робочих днів х 525,71 гривень).

Встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця.

Згідно з частиною першою статті 9 Цивільного кодексу України, положення ЦК України застосовуються до врегулювання, зокрема, трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами. Таким чином, положення ЦК України мають застосовуватися субсидіарно для врегулювання трудових відносин.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

У трудових правовідносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи свої права, що, зокрема, вимагає частина третя статті 13 ЦК України, не допускаючи дії, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні необмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.

Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема, з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків.

Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності значною мірою спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному, розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному, порівняно зі стягненням збитків, порядку. Така спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Звертаючись з вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач.

З огляду на наведені мотиви про компенсаторний характер заходів відповідальності в цивільному праві необхідно дійти висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.

Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18).

Врахувавши конкретні обставини цієї справи, які мають юридичне значення, зокрема, задоволення попереднього позову, предметом якого були вимоги щодо невиплаченої компенсації за невикористану відпустку, невиконання відповідачем рішення суду про стягнення компенсації за невикористану відпустку та стягнення відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, строки звернення позивача з позовом та визначені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/18 (провадження № 14-623цс18) критерії, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції слід змінити, збільшивши стягнутий з відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати компенсації за невикористану відпустку при звільненні з 7619,71 гривень до 21028,40 гривень. В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів звертає увагу, що вимога про негайне виконання рішення в частині стягнення середньомісячного заробітку за один місяць, задоволенню не підлягає, оскільки пунктом 2 частини 1 статті 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішення у справі про присудження працівникові виплати заробітної плати, а в даній справі не вирішується питання про стягнення заробітної плати на користь позивача.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що за результатом апеляційного перегляду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення суду першої інстанції змінено в частині стягнутих на користь позивача коштів, та задоволено 24,47 % від заявлених вимог, тому на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню з відповідача судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, сплачений нею при зверненні до судів першої та апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 382, 384 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 09 серпня 2022 року змінити, збільшивши суму стягнутого з відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виплати компенсації за невикористану відпустку при звільненні з 7619,71 гривень до 21028,40 гривень, вказана сума визначена без утримання прибуткового податку та обов`язкових платежів.

Рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 09 серпня 2022 року змінити в частині стягнення з відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області на користь ОСОБА_1 судового збору, зменшивши стягнуту суму з 908 гривень до 222,19 гривень.

Стягнути з відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений нею в зв`язку з переглядом справи судом апеляційної інстанції в сумі 333,28 гривні.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий І. В. Вейтас

Судді Н. М. Ковальчук

С. В. Хилевич