КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7723/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Білич І.М., Лапчевської О.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Шаламай Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Григор`єва Ростислава Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 лютого 2023 року у складі судді Романишеної І.П.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання незаконним та скасування наказу про вжиття заходів дисциплінарного впливу,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про визнання незаконним та скасування наказу відповідача від 23.06.2022 за №319/к «Про вжиття заходів дисциплінарного впливу».

Позов обґрунтовано тим, що наказом Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради від 11.11.2021 №1287/к позивачку було призначено на посаду директора КНП «Київський міський центр крові» з 12.11.2021 шляхом укладення контракту за результатами конкурсу.

23.06.2022 по телефону її було запрошено до Департаменту охорони здоров`я, проте з причин перебування на листку непрацездатності вона цього дня з`явитися не змогла.

У подальшому, прибувши до відповідача, їй було вручено наказ № 319/к від 23.06.2022 «Про вжиття заходів дисциплінарного впливу», яким оголошено догану щодо порушення фінансової дисципліни, а саме щодо отримання відповідачем листа від директора КНП «Київський міський центр крові» щодо потреб медичного закладу в реагентах та медичних витратних матеріалах у період воєнного стану.

Зазначала, що спірний наказ про вжиття заходів дисциплінарного впливу не відповідає вимогам трудового законодавства, зокрема, у ньому не зазначено, коли мало місце і в чому конкретно полягало порушення трудових обов`язків позивачем, тобто відсутня вказівка на фактичні обставини та дата вчинення проступку, які слугували підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення.

Вказано, що наказ відповідача не містить фактичних та конкретних даних щодо причин накладення дисциплінарного стягнення, загальні формулювання у наказі не пояснюють суть порушень трудових обов`язків, та коли саме були допущенні порушення, зміст наказу не містить посилання на конкретні обставини вчинення порушення, а також шкідливі наслідки від дій або бездіяльності позивача.

В порушення вимог ч.1 ст.149 КЗпП України відповідач не дотримався порядку притягнення її до дисциплінарної відповідальності, не надав на ознайомлення службову записку від 22.06.2022 №21 та зажадав пояснень.

Оскільки відповідачем не доведено складу дисциплінарного проступку в її діях, вини, причинно-наслідкового зв`язку між порушенням трудової дисципліни і шкідливими наслідками, які спричинило або могло спричинити це порушення, позивач просить суд, визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 23.06.2022 за №319/к «Про вжиття заходів дисциплінарного впливу».

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07 лютого 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Григор`єв Р.І. в інтересах ОСОБА_1 , просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що при дослідженні обставин справи суд першої інстанції не врахував, що в діях позивача відсутні будь-які порушення. Матеріали справи не містять жодного доказу в розрізі принципу розумності та допустимості.

Вказано, що відповідачем не надано будь-якого доказу та не доведено будь-якої обставини, яка б могла підтверджувати вчинення дисциплінарного проступку.

Також зазначено, що наказ №319/к не містить посилання на будь-який нормативно-правовий акт, не містить посилання на жодну норму права, інструкції, контракту, тощо. Наказ не містить формулювання щодо можливого дисциплінарного правопорушення працівником трудової дисципліни.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить законне рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу доводи якої є необґрунтованими та безпідставними без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Григор`єва Р.І. в інтересах ОСОБА_1 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, заперечення представника відповідача Фоміна М.В. щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, що з 12 листопада 2021 року по вересень 2022 року позивачка обіймала посаду директора КНП "Київський міський центр крові", координація, фінансування, контроль за ефективним та цільовим використанням фінансових, матеріальних і трудових ресурсів якого здійснюється Департаментом охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (КМДА).

Відповідно до наказу Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 23.06.2022 за № 319/к "Про вжиття заходів дисциплінарного впливу", на підставі положень КЗпП України, Статуту комунального некомерційного підприємства «Київський міський центр переливання крові» виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) № 2222 від 27.10.2021року, Контракту від 12.11.2021 № 178, укладеного між Департаментом охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) та ОСОБА_1 , директором комунального некомерційного підприємства «Київський міський центр переливання крові» виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), оголошено догану ОСОБА_1 , директору комунального некомерційного підприємства «Київський міський центр переливання крові» (а.с. 9).

Зі змісту зазначеного вище наказу від 23.06.2022 вбачається, що дисциплінарне стягнення винесено за результатами проведеної службової перевірки, відповідно до якої директором КНП "КМЦК" Ботюк В.М. не сформовано правильність розрахунків у видатках по КЕКВ 2220 "Медикаменти та витратний матеріал" на 2022 рік, та постійно змінювався зміст поданої інформації (а.с.10-13).

Підстави винесення наказу обґрунтовані тим, що позивачкою перед Департаментом ініційовано питання про збільшення фінансування очолюваного нею центру, проте упродовж відповідної переписки з 01.06.-16.06.2022 не було сформовано правильність розрахунків у додатковій потребі необхідних сум.

Так, на прохання департаменту надати додаткову інформацію та уточнені розрахунки, подальші відповіді носили змінний характер, а остаточно заявлена сума не мала належного обґрунтування.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наказ про оголошення догани позивачці з огляду на доведеність підстав для її застосування відповідачем, є законним.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення відповідають зазначеним вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана.

Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем є необхідною наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі № 343/1678/19 (провадження № 61-10738св20).

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі № 757/16203/16-ц дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Аналогічні правові висновки щодо тлумачення та застосування статей 147, 147-1 КЗпП України викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 19 липня 2022 року у справі № 608/715/21 (провадження № 61-3029св22), від 30 березня 2022 року у справі № 530/1450/19 (провадження № 61-9969св21), від 17 лютого 2022 року у справі № 171/131/20 (провадження № 61-3366св21).

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають із правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; ознакою порушення працівником трудової дисципліни, яка може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у формі оголошення догани, є наявність вини в його діях чи бездіяльності, шкідливі наслідки та причинний зв`язок між ними і поведінкою правопорушника.

У трудовому праві діє принцип презумпції невинуватості, згідно з яким не можна працівника притягнути до дисциплінарної відповідальності, доки не доведена роботодавцем його вина, і працівник не зобов`язаний сам доводити свою невинуватість.

Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені, зокрема, у постановках Верховного Суду від 27 квітня 2021 року в справі № 461/8132/17, від 24 січня 2022 року у справі 343/1678/19

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції на викладене уваги не звернув та залишив поза увагою відсутність у справі доказів належного виконання роботодавцем свого обов`язку щодо надання доказів наявності фактів винного вчинення позивачкою дисциплінарного проступку.

Відповідно до матеріалів, підставою притягнення ОСОБА_1 , як директора КНП «Київський міський центр переливання крові» до дисциплінарної відповідальності слугувало її звернення до відповідача з проханням збільшити фінансування центру з метою його стабільного функціонування, безперебійного забезпечення закладів охорони здоров`я м. Києва компонентами донорської крові та компонентів крові у військовий час (а.с.36-37).

Як установлено матеріалами справи, упродовж 01.06. - 16.06.2022 року між ОСОБА_1 та відповідачем велася переписка, за змістом якої позивачкою доводилася потреба у додатковому фінансування на 2022рік очолюваного нею закладу охорони здоров`я, що має стратегічне значення у період війни, з викладенням обґрунтування заявленої суми грошових коштів та аргументами на доводи Департаменту й її коригування з урахуванням рекомендацій (а.с.36-57, 89-102).

Відповідно до пояснень представника ОСОБА_1 у судовому засіданні, бюджет підприємства було затверджено у довоєнний період, а потреба в додатковому фінансуванні центру переливання крові виникла у травні - червні 2022 року, коли з урахуванням воєнного стану, значно зросла кількість донорів, а тому й виникла потреба у збільшенні відповідного фінансування підприємства на 2022рік.

При цьому, збільшення коштів було аргументовано зростанням кількості бажаючих, які зверталися на той час до центру з метою добровільної здачі крові та імовірної їх кількості, за прогнозами (передбаченнями), зробленими у центрі, до кінця 2022 року, а у переписці зазначалася сума коштів, з урахуванням рекомендацій департаменту та аргументи на підтвердження доводів.

Дисциплінарним проступком визнаються діяння, що пов`язуються з невиконанням чи неналежним виконанням працівником своїх обов`язків без поважних причин. Тобто, наявність поважних причин у такому разі свідчить про відсутність вини працівника. Порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків.

За змістом статті 147 КЗпП України вина працівника в порушенні трудової дисципліни є обов`язковою ознакою, що надає можливість і право роботодавцю притягнути його до дисциплінарної відповідальності.

Між тим, таких доказів, які б підтверджували не виконання своїх обов`язків, що визначені правилами внутрішнього трудового розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також в порушенні або невиконанні позивачкою наказів та розпоряджень відповідачем не надано.

Районний суд не звернув увагу, що в наказі міститься узагальнююче посилання на норми трудового законодавства, Статут некомерційного підприємства та укладений між сторонами Контракт, проте не визначено, в чому конкретно проявилося порушення трудової дисципліни та відповідно до якої норми закону чи внутрішнього документу підприємства вона застосовується.

Отже, оспорюваний наказ не містить чітких формулювань суті та обставин допущеного проступку, відсутні докази вини позивачки та наявності причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і неналежним виконанням покладених на позивачку трудових обов`язків, а містяться лише загальні, а не конкретні посилання на порушення останньою положень Статуту підприємства та укладеного з нею Контракту, тому не можна дійти однозначних висновків про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні дисциплінарного проступку і накладення на неї дисциплінарного стягнення.

Доводячи законність оскаржуваної догани, представник Департаменту спростовував посилання позивачки про значне збільшення кількості донорів під час війни у травні-червні 2022 року в порівнянні з тим же періодом 2021 року у зв`язку з чим і виникла необхідність збільшення фінансування.

Між тим, на підтвердження указаних обставин представником відповідача будь-яких доказів до справи не долучено, незважаючи на те, що з наведених підстав під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції по справі оголошувалася перерва й представнику департаменту надавався час для надання відповідної інформації.

При цьому, підлягають врахуванню й повноваження Департаменту з урахуванням воєнного стану щодо самостійного визначення необхідності додаткового фінансування медичного закладу, у випадку незгоди з відповідними прогнозами у збільшенні витрат, зазначених у зверненнях позивачки.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Між тим, у порушення положень ст. 149 КЗпП України, від ОСОБА_1 не витребувано письмове пояснення щодо обставин, які слугували підставою притягнення її до дисциплінарної відповідальності.

Наказом № 23607 від 10.06.2022 Прем`єр-міністра України ОСОБА_1 оголошено подяку за вагомий особистий внесок у забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони здоров`я, організації безперебійної заготівлі та переробки донорської крові в умовах правового режиму воєнного стану (а.с. 31).

Районний суд, вирішуючи спір, не врахував викладене, конкретних обставин справи й дійшов помилкового висновку про законність оскаржуваного наказу.

Також колегія суддів вважає зазначити, що подання до відповідача запитів на додаткове фінансування КНП «Київський міський центр крові» в умовах воєнного стану, коригування інформації з урахуванням рекомендацій, наданням пояснень з обґрунтуванням причин необхідності такого фінансування, не може вважатися не виконанням обов`язків чи порушенням трудової дисципліни, які потягнули б за собою необхідність вжиття заходів дисциплінарного впливу.

З врахуванням обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про поспішність висновків суду про наявність у діях позивачки складу дисциплінарного правопорушення, що є підставою до скасування рішення суду першої інстанції як постановленого з неправильним застосуванням норм матеріального права та ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 шляхом визнання незаконним та скасування наказу відповідача від 23.06.2022 за №319/к «Про вжиття заходів дисциплінарного впливу».

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позову ОСОБА_1 , то з відповідача слід стягнути 2481 грн 40 коп. за судового збору за подання позову і та апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його неможна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58,ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Григор`єва Ростислава Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 лютого 2023 рокускасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 23 червня 2022 року за №319/к «Про вжиття заходів дисциплінарного впливу».

Стягнути з Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі пов`язані з оплатою судового збору в сумі 2481 грн 40 коп.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 липня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: