ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7370/23 Справа № 212/1441/23 Суддя у 1-й інстанції - Ведяшкіна Ю.В. Суддя у 2-й інстанції - Кішкіна І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу №212/1441/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання,за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 червня 2023 року (суддя Ведяшкіна Ю.В., повний текст судового рішення складено 04 липня 2023 року),

в с т а н о в и в :

В листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 05 лютого 2010 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням суду від 19 березня 2021 року. Від шлюбу мають трьох дітей, а найстаршій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виповнилося 19 років, яка з 01 вересня 2021 року навчається за контрактом в Інституті людини Київського університету імені Бориса Грінченка на денній формі навчання за спеціальністю «053 Психологія», термін закінчення навчання: 30 червня 2025 року. Після розірвання шлюбу діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні, в тому числі повнолітня дочка, яка на теперішній час навчається дистанційно. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки не надає, хоча отримує пенсію та працює без офіційного оформлення (з метою уникнення стягнень). Тому з урахуванням уточнень просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до 29 березня 2027 року та стягнути витрати на правничу допомогу.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 червня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час навчання у розмірі 1/8 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з 28 лютого 2023 року і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2025 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 3000 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1073,60 грн.

В задоволенні іншої частині позову відмовлено.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 липня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн.

З рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 червня 2023 року не погодився відповідач ОСОБА_2 та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги заперечення відповідача, відповідно до яких він не має можливості надавати таку допомогу, оскільки непрацездатний за віком, офіційно не працевлаштований, суд не визнав беззаперечною обставиною, яка б виключала його обов`язок надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання, враховуючи, що відповідач отримує пенсію за віком, яка входить до виду доходів, з яких стягуються аліменти, та на думку суду відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами твердження позивача, що він працює без офіційного оформлення, а надану довідку з Пенсійного фонду України, суд до уваги не прийняв. Крім того, суд не врахував, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є пенсіонером та з квітня 2022 року по березень 2023 року йому нараховано 66977,71 гривень пенсії. За цей період з пенсії ОСОБА_2 відраховано аліменти на підставі постанови від 18 листопада 2014 року ВП №45517699 Жовтневого ВДВС у розмірі 50% на користь ОСОБА_1 на утримання трьох дітей ІНФОРМАЦІЯ_4 : ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Розмір виплаченої на руки за зазначений період пенсії складає 33488,91 гривень, тобто 2790,74 на місяць. При цьому заборгованість з аліментів станом на 01 квітня 2023 року складає 31280,32 гривень. Зазначає, що наявність у батьків можливості надавати таку допомогу є обов`язковою складовою сукупності юридичних фактів, на підставі яких виникає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття. Вказує, що матеріали справи не містять відомостей, що відповідач отримує дохід, окрім пенсії та є спроможним сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини. Вважає, що покладення на нього обов`язку сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини на період навчання є надмірним, оскільки в нього відсутня можливість надавати матеріальну допомоги позивачці. Крім того, відповідач зазначає, що відповідно до договору про надання правової (правничої) допомоги від 24 лютого 2023 року, який укладений між позивачкою ОСОБА_1 та адвокатом Артеменко О.В., у п. 4.2 зазначено, що « ОСОБА_7 є конфіденційною інформацією. зазначений у додатку 1 до цього договору», але такий додаток відсутній у матеріалах справи, він не був наданий суду на стадії розгляду справи по суті, у зв`язку з чим не має можливості встановити, який саме гонорар є предметом даного договору, за виконання яких юридичних послуг замовник оплачує винагороду (гонорар) виконавцю, час та умови виконання таких послуг та порядок їх оплати. На виконання вказаних вимог, позивачем не подано належних та допустимих доказів, які б підтверджували необхідність, виконання та оплату правової допомоги, витрачений час на певний вид робіт. При цьому при ретельному вивченні договору про надання правової (правничої) допомоги від 24 лютого 2023 року, який укладений між позивачкою ОСОБА_1 та адвокатом Артеменко О.В., з`ясовано, що у п. 3.1 зазначено, те, що дія даного договору жодним чином не має відношення до даної справи про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання, а стосується справи, яка слухається Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за позовом про позбавлення батьківських прав. Зазначені обставини, є окремою підставою для відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Артеменко О.В. просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Від третьої осоюби відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 частини 4 статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім зокрема, спорів про стягнення аліментів.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно із частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (а.с. 11).

Згідно із довідкою Київського університету ім. Бориса Грінченка №730 від 23 травня 2022 року ОСОБА_3 навчається за контрактом в Інституті людини Київського університету імені Бориса Грінченка на денній формі навчання за спеціальністю «053 Психологія», термін закінчення навчання: 30 червня 2025 року (а.с. 14).

З листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вбачається, що ОСОБА_2 отримує пенсію, яка за період з квітня 2022 року по березень 2023 року становить 66977,71 грн, з яких на користь ОСОБА_1 сплачено аліментів за цей період 33488,80 грн на утримання трьох дітей ІНФОРМАЦІЯ_4 , заборгованість по аліментах станом на 01 квітня 2023 року становить 31280,32 грн (а.с. 36).

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі 1/8 частини від всіх видів заробітку починаючи з моменту звернення до суду та закінчення навчання. Крім того, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції враховуючи клопотанням представника відповідача зменшив розмір витрат на правничу допомогу з 9360 грн до 3000 грн.

Таке рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального права.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Згідно з частиною 2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 199 CК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Указане судам також роз`яснено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Згідно із статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, встановивши, що повнолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжує навчатися та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач ОСОБА_2 отримує пенсію та має можливість надавати таку допомогу, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання повнолітньої дочки у розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 28 лютого 2023 року і до припинення її навчання, а саме до 30 червня 2025 року.

Таким чином, суд першої ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Посилання скаржника на безпідставність стягнення з нього витрат на правничу допомогу у зв`язку із зазначенням іншого суду в договорі про надання правової допомоги та відсутністю додатку до договору, є безпідставними, оскільки як зазначив суд першої інстанції в своєму рішенні, в матеріалах справи наявний попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, поданий позивачкою 27 лютого 2023 року; ордер про надання правничої (правової) допомоги від 27 лютого 2023 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, договір про надання правової (правничої) допомоги від 24 лютого 2023 року.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, законодавство не вимагає конкретно встановленої форми для визначення гонорару (додаткова угода, розрахунок тощо), також доказів на спростування повноважень представника ОСОБА_1 адвоката Артеменка О.В. стороною відповідача не надано.

Фактично доводи, викладені в апеляційній скарзі фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Разом з тим, ухвалою Дніпровського апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження від 07 серпня 2023 року, зокрема, звільнено ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 червня 2023 року до ухвалення судового рішення у справі. Отже, судовий збір, пов`язаний з розглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 1610,40 грн має бути стягнуто з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави.

Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 червня 2023 рокузалишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір, пов`язаний з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, в розмірі 1610,40 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 20 листопада 2023 року.

Судді І.В. Кішкіна

О.В. Агєєв

О.І. Корчиста