Справа № 149/420/23
Провадження №2/149/769/23
Номер рядка звіту 39
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.11.2023 р.

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Войнаревича М. Г.,

при секретарі Паламарчук Л. В.,

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику цивільну справу за позовом АТ "Сенс Банк" до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

10.02.2023 АТ "Сенс Банк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки

Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.12.2006 АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали Договір кредиту № 063/10-1405. Відповідно до умов Договору позивач зобов`язався надати відповідачеві кредит у сумі 8000 дол. США, а відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені Договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього. Внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року. 12.08.2022 Позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ "Альфа-Банк"було прийнято рішення про зміну найменування банку з АТ "Альфа-Банк" на АТ "Сенс Банк". Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит. В свою чергу, відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору в результаті чого станом на 07.12.2022 має заборгованість: сума заборгованості за кредитом - 3585,56 дол. США; сума заборгованості за відсотками - 2817,43 дол. США. З підстав наведених вище, позивач звернувся до суду із даним позовом.

25.07.2023 заочним рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області позовні вимоги АТ "Сенс Банк" задоволено.

08.09.2023 на адресу суду від ОСОБА_2 надійшла заява про перегляд заочного рішення. В якій остання просить поновити їй строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та скасувати заочне рішення Хмільницького міськрайонного суду від 25.07.2023.

Ухвалою суду від 28.09.2023 скасовано заочне рішення Хмільницького міськрайонного суду від 25.07.2023 та призначено справу до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) учасників справи.

04.10.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідачки просить відмовити в повному обсязі в задоволенні позову та застосувати строки позовної давності.

18.10.2023 на адресу суду надійшла заява від представника позивача, в якій він позовні вимоги підтримує повністю та надає пояснення, відповідно до яких вказує, що позовна давність в даному випадку не застосовується, адже заборгованість підтверджена рішенням суду. Також вказує на те, що в межах строку позовної давності набув чинності мораторій, який зупинив перебіг строку позовної давності. Іпотекою було забезпечено валютний кредит, а відповідно на звернення стягнення на предсмет іпотеки з 2014 року по 2021 рік тривав мораторій (відстрочення), а згідно п. 2 ч. 1 ст. 263 ЦК України перебіг позовної давності зупинявся на період моратою.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 15.12.2006 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір кредиту № 063/10-1405 відповідно до якого банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 8000 дол. США, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 10.10.2021 на умовах, визначених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором (копія на а.с. 11-14).

З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за Кредитним договором 15.12.2006 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» і ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, відповідно до якого остання передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру під номером АДРЕСА_1 , в будинку під номером 2 (два). Договір був посвідчений приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Милещенко О. Л. (копія на а.с. 15-17).

Згідно з п. 4.1. іпотечного договору у разі не виконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки.

Відповідно до п. 4.5. іпотечного договору іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки, в тому числі, на підставі рішення суду.

З матеріалів справи також встановлено, що внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року, що підтверджується статутом АТ «Альфа-Банк» (а.с. 19-22).

Представником АТ «Сенс Банк» направлено на адресу ОСОБА_1 вимогу про усунення порушень, а саме у 30 денний строк сплатити заборгованість по кредиту, відсотках за користування кредитом та нараховану неустойку. Станом на 05.12.2022 заборгованість становить 4523,64 дол. США. Також зазначено, що у разі невиконання цієї вимоги, банк розпочне звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку» (копія на а.с. 8).

АТ «Альфа Банк» змінив свою назву на АТ «Сенс Банк», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та витягом з Державного реєстру Банків від 30.11.2022 (копія на а.с. 23) та Протоколом № 2/2022 Позачергових загальних зборів акціонерів акціонерного товариства "Альфа-Банк" (копія на а.с. 24-35).

Вирішуючи даний спір суд керується наступними нормами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (іпотекою).

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Способи захисту цивільного права чи інтересу можуть бути судові (ст. 16 ЦК України) та позасудові (ст. 17-19 ЦК України).

Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку», одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.

Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (ч. 4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про іпотеку», тобто в порядку задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду.

Отже позивач, як іпотекодержатель на власний розсуд обрав спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки у судовому порядку у спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів із дотриманням норм законодавства та вимоги в частині звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах.

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (ст. 39 Закону України «Про іпотеку»); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (ст. 38 Закону України «Про іпотеку»).

Частина друга статті 36 Закону України «Про іпотеку» встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса.

За змістом припису частини другої статті 35 Закону України «Про іпотеку» визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору) не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогами: 1) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону) - незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні); 2) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону) - якщо у відповідному договорі (в іпотечному застереженні) сторони цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, встановлений статтею 38 Закону, не передбачили.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Разом з тим, суд звертає увагу, що представник відповідачки просить застосувати наслідки пропуску позивачем строків позовної давності.

Так, згідно зі ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які відбулись у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту зі спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (№o. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений такий обов`язок позичальника, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Використовуючи своє право згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, шляхом пред`явлення позову про стягнення усього розміру заборгованості за договором до кінцевого терміну, банк змінив строк виконання зобов`язання. Цим банк як кредитор одночасно також змінив момент початку перебігу позовної давності за його вимогами.

Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється з дня настання строку виконання основного зобов`язання, тобто строку виконання зобов`язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Так, позивач використав своє право на дострокове стягнення суми кредиту відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. шляхом пред`явлення позову у справі № 149/264/16-ц про стягнення усього розміру заборгованості за кредитним договором до кінцевого терміну. Цим позивач змінив строк виконання зобов`язання.

Таким чином позивач набув право пред`явити позов до відповідачки - іпотекодавця протоягом трьох років, починаючи від дати невиконання забезпеченого іпотекою зобов`язання, а саме з 10.06.2016 - набрання законної сили рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 17.05.2016 у справі № 149/264/16.

Відповідно позивач мав право звернутися до суду з позовом до 10.06.2019.

Положення п. 12 та п. 19 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України щодо зупинення перебігу строку позовної давності, на які посилається представник позивача, були введені в дію з 12.03.2020 та 24.02.2022 відповідно - тобто після того, як строк позовної давності у даній справі завершився, а тому до спірних відносин не застосовуються.

З позовом у даній справі позивач звернувся до суду 10.02.2023 - тобто більше, ніж через 6 років з моменту виникнення відповідного права на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Одночасно, суд вважає за необхідне зазначити, що позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи.

Разом із тим, спливу позовної давності як підстави для припинення зобов`язання норми глави 50 "Припинення зобов`язання" ЦК України не передбачають. Отже, за загальним правилом ЦК України зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові з підстави пропущення позовної давності, зобов`язання не припиняється.

Таким чином, якщо інше не передбачене договором, сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора про стягнення боргу за кредитним договором і про звернення стягнення на предмет іпотеки (зокрема, й за наявності рішення суду про відмову в цьому позові з підстави пропущення позовної давності) сам по собі не припиняє основного зобов`язання за кредитним договором і, отже, не може вважатися підставою для припинення іпотеки за абзацом другим частини першої статті 17 Закону України "Про іпотеку"(Постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 05 грудня 2018 року по справі № 372/2185/17).

Таким чином, оскільки позивачем було пропущено строки позовної давності для звернення з позовом про здійснення стягнення заборгованості за договором кредиту за рахунок іпотеки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог АТ "Сенс Банк" до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Михайло ВОЙНАРЕВИЧ