УХВАЛА

Іменем України

22 червня 2023 року

м. Київ

справа № 723/3188/22

провадження № 61-7473ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Сторожинецький центр первинної медичної допомоги» Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області на постанову Чернівецького апеляційного суду від 23 березня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Сторожинецький центр первинної медичної допомоги» Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Сторожинецький центр первинної медичної допомоги» Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області (далі - КНП «Сторожинецький центр первинної медичної допомоги» Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області) про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі.

На обґрунтування позову зазначала, що з 1981 року працювала за переведенням на різних посадах у Сторожинецькій ЦРЛ. Відповідно до наказу від 22 квітня 2019 року № 14 працювала на посаді медичної сестри пункту надання невідкладної допомоги Красноїльської АЗПСМ. Рішенням позачергової сесії VII скликання Сторожинецької міської ради Сторожинецького району Чернівецької області від 12 листопада 2020 року назву медичного закладу, де вона працювала медичною сестрою змінено на КНП «Сторожинецький центр первинної медичної допомоги» Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області.

Наказом від 13 липня 2022 року № 61 її звільнено з роботи з 26 липня 2022 року у зв`язку із скороченням штату працівників відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України. Підставою її звільнення в наказі зазначено: наказ про скорочення чисельності та штату працівників від 04 травня 2022 року № 153.

На день видачі наказу від 13 липня 2022 року № 61, посаду яку вона займала не було скорочено.

Вважала, що відповідач грубо порушив законодавство про працю, так як кваліфікаційні вимоги до посади, а саме безперервний стаж роботи майже 40 років, вища кваліфікаційна категорія, наказом від 16 червня 2020 року № 29 нагороджена Почесною грамотою Департаменту охорони здоров`я Чернівецької обласної адміністрації, на її думку відповідні підстави дають їй переважне право працювати медсестрою ЗПСМ пункту невідкладної допомоги ще 5 місяців, тобто до пенсії за віком з 01 січня 2023 року. Окрім того, за роки роботи у відповідача вона дисциплінарних стягнень не мала.

Зазначала, що копію наказу від 13 липня 2021 року № 61 про звільнення не отримала, а трудову книжку отримала тільки 16 серпня 2022 року, тому процесуальні строки звернення до суду нею пропущено з поважних причин.

Посилаючись на вказані обставини, просила суд поновити їй процесуальний строк на оскарження наказу від 13 липня 2022 року № 61 в.о. головного лікаря КНП «Сторожинецький ЦПМД» І. Олексюк, визнати незаконним та скасувати наказ в.о. головного лікаря КНП «Сторожинецький ЦПМД»

І. Олексюк від 13 липня 2022 року № 61 «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновити її на роботі на посаді медичної сестри АЗПСМ пункту невідкладної допомоги Красноїльської АЗПСМ.

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 16 січня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 23 березня 2023 року рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 16 січня 2023 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Визнано незаконним та скасовано наказ в.о. головного лікаря

КНП «Сторожинецький центр первинної медичної допомоги» Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області від 13 липня

2022 року № 61 ЗВ про звільнення ОСОБА_1 з посади медичної сестри ЗПСМ пункту невідкладної допомоги Красноїльської АЗПСМ у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді медичної сестри ЗПСМ пункту невідкладної допомоги Красноїльської АЗПСМ.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 допущено до негайного виконання.

19 травня 2022 року до Верховного Суду подано касаційну скаргу

КНП «Сторожинецький центр первинної медичної допомоги» Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області на постанову Чернівецького апеляційного суду від 23 березня 2023 рокуз пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення.

Заявникпорушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки у квітні 2023 року вперше подано касаційну скаргу на постанову Чернівецького апеляційного суду від 23 березня 2023 року. Ухвалою Верховного Суду

від 09 травня 2023 року касаційну скаргу КНП «Сторожинецький центр первинної медичної допомоги» Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області повернуто. Обставини, що стали підставою для повернення касаційної скарги заявника усунуто.

Згідно з частинами першою, другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частиною другою статті 390 ЦПК України встановлено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України, строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначеного судового рішення та додані до касаційної скарги матеріали, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки заявник після усунення недоліків касаційної скарги поданої вперше у розумний інтервал часу вдруге звернувся із касаційною скаргою.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

За змістом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою з таких підстав.

Стаття 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений змістом статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Процедура звільнення працівника у разі скорочення має відбуватися на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, відповідно до якого скорочення чисельності або штату працівників - одна з підстав для розірвання трудового договору.

Розірвання трудового договору за цією підставою відбувається в разі реорганізації підприємства (через злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення), зміни його власника, ухвалення власником або уповноваженим ним органом рішення про скорочення чисельності або штату у зв`язку з перепрофілюванням, а також з інших причин, які супроводжуються змінами у складі працівників за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професією.

При виникненні спору між працівником і роботодавцем суд не вирішує питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників, а перевіряє наявність підстав для звільнення (чи відбулося скорочення штату або чисельності працівників) та дотримання відповідної процедури.

Згідно з частиною третьою статті 64 ГК України підприємство самостійно визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Відповідно до частини другої статті 65 ГК України власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

Частиною другою статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою - третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці роботодавець пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди мають з`ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

Близький за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 07 листопада 2011 року у справі № 6-45цс11 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17 (провадження № 11-431асі18).

Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 мала вищий рівень кваліфікації та більший стаж роботи, тому мала переважне право на залишенні на роботі при скороченні штату.

Зроблені судом висновки по суті вирішення спору узгоджуються з висновками щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України), застосовані правові позиції є релевантними, а судова практика Верховного Суду з указаного питання є сталою та сформованою.

У зв`язку з цим, безпідставними є посилання заявника касаційної скарги на неврахування судом відповідної судової практики Верховного Суду.

Верховний Суд наголошує, що у кожній справі суд виходить з конкретних обставин та доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності (стаття 89 ЦПК України).

Таким чином, Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що звільнення позивача відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, а отже, наказ від 13 липня 2022 року № 61 ЗВ, яким ОСОБА_1 звільнено з посади у зв`язку зі скороченням штату працівників згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України підлягає скасуванню з поновленням позивача на роботі.

Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги КНП «Сторожинецький центр первинної медичної допомоги» Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області на постанову Чернівецького апеляційного суду

від 23 березня 2023 рокута відмову у відкритті касаційного провадження у даній справі на підставі пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись частиною першою, пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

Поновити Комунальному некомерційному підприємству «Сторожинецький центр первинної медичної допомоги» Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області строк на касаційне оскарження постанови Чернівецького апеляційного суду від 23 березня 2023 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального некомерційного підприємства «Сторожинецький центр первинної медичної допомоги» Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області на постанову Чернівецького апеляційного суду від 23 березня

2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Сторожинецький центр первинної медичної допомоги» Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

А. Ю. Зайцев

М. Є. Червинська