П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2023 року м. Київ

Справа № 361/2455/19

Провадження: № 22-ц/824/7133/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Нежури В. А., Соколової В. В.,

секретар Сакалош Б. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2022 року, ухвалене під головуванням судді Дутчака І. М.,

у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Орган опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області, про зміну черговості одержання права на спадкування,

у с т а н о в и в:

В квітні 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх рідний брат ОСОБА_6 . Зазначали, що вони (позивачі), двоє рідних братів померлого, опікувалися померлим до його смерті, матеріально його забезпечували під час хвороби, надавали йому всю необхідну допомогу для збереження життя. Вважали, що вони, хоча і є спадкоємцями другої черги за законом після смерті брата ОСОБА_7 , відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України набули права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги.

З урахуванням відмови від частини позовних вимог просили визнати за ними, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 їхнього рідного брата ОСОБА_6 .

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2022 року позов задоволено частково.

Змінено черговість спадкування та визнано за спадкоємцем другої черги за законом ОСОБА_2 право на спадкування після смерті брата ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із спадкоємцем першої черги за законом, сином померлого, ОСОБА_1 .

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що його батько ОСОБА_6 тривалий час перебував у безпорадному стані. Зауважував, що батько в період амбулаторного лікування перебував дома, а з його карткового рахунку убачається, що він самостійно здійснював покупки та заправляв автомобіль, на якому пересувався. Посилався також і на те, що його померлий батько мав достатні заощадження, які і були використані ним для лікування. Доказів значних витрат, витрачених на лікування брата, зокрема, під час його перебування в реанімації, позивачі не надали, долучені ж квитанції не можуть бути беззаперечним доказом здійснення витрат саме позивачами, оскільки ідентифікувати особу-платника неможливо. Вважав, що проявлена позивачами турбота свідчить про їх родинну опіку над померлим братом, однак не надає правових підстав для зміни черговості спадкування.

Окрім того, вказував, що суд першої інстанції не дослідив того факту, що на час смерті батька він був неповнолітнім, не мав самостійного заробітку та не мав фактичної можливості допомагати батькові матеріально, але надавав йому моральну підтримку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Попович В.С. в інтересах ОСОБА_2 не погодився із доводами відповідача. Зазначив, що померлий брат позивачів під час лікування в Броварській ЦРЛ, амбулаторного лікування, а також в Київському обласному онкодиспансері перебував у тяжкому безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги. Члени сім`ї ОСОБА_6 , зокрема, його дружина та діти, дочка та син, самоусунулись від догляду за тяжко хворим чоловіком та батьком, а позивачі, його рідні брати, взяли на себе всю турботу по догляду за меншим братом, який самостійно не міг пересуватись, за власні кошти купували ліки, продукти харчування, засоби гігієни, а також постійно знаходились біля нього, допомагали пересуватись, годували та слідкували за його гігієною. Вказані обставини підтверджуються показами свідків, допитаних в суді першої інстанції, та поясненнями самих позивачів. Зауважував, що предметом спадкування є родинний будинок, який було успадковано померлим після смерті їх батька, та був оформлений на померлого у зв`язку із відмовою старших братів від спадщини. Однак, як позивачі, так і їх померлий брат завжди вважали батьківський будинок спільним майном.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та адвокат Купельський О.М., який діє в його інтересах, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та адвокат Попович В.С., який діє в їх інтересах, заперечувати проти задоволення апеляційної скарги.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх представників, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 50 років помер ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

До дня смерті ОСОБА_6 був зареєстрованим та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на все належне йому на день смерті майно, зокрема, на житловий будинок із надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належали йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у тому числі з урахуванням 2/3 часток цього майна від яких відмовилися діти останнього ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , позивачі у справі.

Спадкодавець ОСОБА_6 за життя розпоряджень на випадок своєї смерті не робив.

7 листопада 2018 року Броварською міською державною нотаріальною конторою Київської області було заведено спадкову справу за № 452/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 .

Відповідно спадкової справи із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_6 звернулися спадкоємці першої черги за законом: 07 листопада 2018 року - дружина померлого ОСОБА_4 , третя особа у справі, 10 листопада 2018 року - неповнолітній син спадкодавця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який діяв за згодою матері, відповідач у справі.

Повнолітня дочка померлого ОСОБА_5 , спадкоємець першої черги за законом, 10 листопада 2018 року подаладо нотаріальної контори заяву про відмову від належної їй частки спадкового майна за законом після смерті батька на користь дружини померлого.

01 березня 2019 року до Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області із заявами про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_6 звернулися двоє спадкоємців другої черги за законом, рідні брати померлого, позивачі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

01 березня 2019 року Броварська міська державна нотаріальна контора Київської області повідомила позивачам про те, що спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняли спадкоємці першої черги, вони, позивачі, як спадкоємці другої черги не можуть бути включені до складу спадкоємців. Черговість спадкування може бути змінена лише в судовому порядку.

24 квітня 2019 року дружина померлого ОСОБА_4 подала нотаріальній конторі заяву про відкликання нею заяви від 07 листопада 2018 року про прийняття спадщини після смерті чоловіка та її відмову від належної частки спадкового майна.

В той же день, дочка померлого ОСОБА_5 подала до нотаріальної контори заяву про відкликання поданої нею 10 листопада 2018 року заяви про відмову від належної їй частки спадкового майна на користь дружини померлого та заяву про прийняття нею спадщини після смерті батька .

26 квітня 2019 року дочка померлого ОСОБА_5 подала до нотаріальної контори заяву про відмову від належної частки спадкового майна.

Пред`явивши позов про надання їм, спадкоємцям другої черги права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посилались на те, що їхній рідний брат ОСОБА_6 протягом вересня-жовтня 2018 року перебував у безпорадному стані, зумовленому його важкою онкологічною хворобою та не міг самостійно забезпечити умови свого життя, через що потребував постійного стороннього догляду, допомоги та піклування, що ними і було забезпечено, оскільки ні його дружина, ні діти, участі у цьому не приймали, станом здоров`я чоловіка та батька не цікавились.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що у період часу з 10 вересня по 28 жовтня 2018 року спадкодавець ОСОБА_6 через тяжку хворобу (онкологічне захворювання) перебував у безпорадному стані, опіку над ним в цей період здійснював брат ОСОБА_2 , який і має право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги - сином померлого.

Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами першою та другою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до статті 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина перша статті 1267 ЦК України).

Тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як одержання права на спадкування наступною чергою (частина друга статті 1258 ЦК України) та зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом.

Одержання права на спадкування наступною чергою стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.

На зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом в межах певної черги, впливають такі юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом, стосується першої-п`ятої черги.

За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто, такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 02 грудня 2020 року в справі № 592/1045/18- ц (провадження № 61-820св20), від 01 березня 2021 року в справі № 233/5990/18 (провадження № 61-19232св19), від 17 березня 2021 року у справі №200/12980/14 (провадження №61-14159св19), від 25 березня 2021 року в справі №195/707/19-ц (провадження № 61-16935св20), від 22 квітня 2021 року в справі № 331/6453/18 (провадження № 61-380св21).

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_6 з 10 листопада 2017 року перебував на обліку в Національному інституті рака з діагнозом код хвороби С-20 (онкологічне захворювання) та з листопада 2017 року по 07 червня 2018 року проходив обстеження, консультації, перебував на госпіталізації, проходив опромінювання (т.1, а.с. 87-102).

З 10 по 25 вересня 2018 року ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні у Броварській ЦРЛ у відділенні урології з діагнозом гострий орхоепідидиміт, анемія неясного ґенезу, після чого проходив амбулаторне лікування.

З 19 по 28 жовтня 2018 року ОСОБА_6 знаходився на стаціонарному лікуванні в Київському обласному онкологічному диспансері з онкологічним захворюванням, де був прооперований та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачі посилаються на наявність вище визначених юридичних фактів в своїй сукупності в період з 10 вересня 2018 року до дня смерті спадкодавця.

Відповідач, в свою чергу, зазначає, що його батько перебував у безпорадному стані з 19 по 28 жовтня 2018 року, у період перебування на лікуванні у Київському обласному онкологічному диспансері у зв`язку з тяжкою хворобою, до дня смерті.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правильно виходив із того, що безпорадний стан померлого ОСОБА_6 був викликаний тяжкою хворобою, що підтверджується витягом із історії хвороби та показами свідків, в тому числі, медичних працівників, які підтвердили, що в період лікування, з 10 по 25 вересня 2018 року під час знаходження на стаціонарі в Броварській ЦРЛ, в період амбулаторного лікування та з 19 до 28 жовтня 2018 року, ОСОБА_6 був неспроможний самостійно забезпечувати свої потреби.

Здійснення опіки над спадкодавцем, тобто, надання йому нематеріальних послуг, а також надання іншої допомоги, яка має матеріалізоване вираження: прибирання приміщення, приготування їжі, у визначений позивачами період доведені сукупністю наданих доказів, що не спростовується відповідачем.

Однак матеріли справи не містять належних доказів на підтвердження матеріального забезпечення спадкодавця позивачами.

Так, померлий ОСОБА_6 , не перебував у скрутному матеріальному становищі, був працевлаштований та отримував заробітну плату.

Належних доказів на підтвердження того, що витрати на його лікування здійснювались саме позивачами, матеріали справи не містять. Слушними є доводи апеляційної скарги з приводу того, що квитанції, долучені до позовної заяви, не можуть беззаперечно підтверджувати того факту, що платником за ними є один із позивачів, а також тієї обставини, що позивачами використовувались особисті кошти на здійснення визначених витрат.

Колегія суддів відмічає, що термін з 10 вересня 2018 року до 28 жовтня 2018 року включає в себе сім календарних тижнів, тобто, менше двох місяців, що на переконання суду, не є достатньо тривалим та відповідно таким, що може бути підставою для зміни черговості одержання спадщини.

Окрім того, поза увагою суду першої інстанції залишився і той факт, що в зазначений період часу відповідач ОСОБА_1 був неповнолітнім, і саме на нього суд переклав відповідальність за поведінку його матері, яка з точки зору позивачів була неналежною, зважаючи на обставини хвороби її чоловіка, померлого ОСОБА_6 .

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що позивачами не доведено належними та допустимими доказами достатньої тривалості часу здійснення опіки над спадкодавцем, а також здійснення його матеріального забезпечення, що спростовує наявність вище перелічених юридичних фактів у їх сукупності, які могли б бути підставою для зміни черговості спадкування згідно з ч.2 ст.1259 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими,невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, вважав доведеними обставини, які мають суттєве значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, та дійшов помилкового висновку про тривалий час безпорадного стану та здійснення опіки над померлим ОСОБА_6 .

За наведених підстав, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2022 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Зважаючи на обставини справи, склад її учасників, родинні зв`язки між ними, рішення, яке ухвалюється у справі, є розумним та справедливим.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Судовий збір, який підлягав сплаті відповідачем під час оскарження рішення суду становив 2305,2 грн. (768,4*2*150%), вказана сума має бути стягнена із позивачів на користь відповідача відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, а саме по 1152,6 грн. з кожного. Колегія суддів відмічає, що надмірно сплачений відповідачем судовий збір, під час подачі апеляційної скарги, не підлягає розподілу між сторонами, але не позбавляє ОСОБА_1 права звернутися до суду з заявою щодо повернення надмірно сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ) судовий збір в розмірі 1152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) грн. 60 коп., з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 09 листопада 2023 року.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді В. А. Нежура

В. В. Соколова