Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3860/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.07.2023 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі судді Трагнюк В.Р., секретар судового засідання Конар В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Нечаєв Валерій Валерійович, до Комунальної установи "Центр обслуговування закладів освіти Виноградівської міської ради Закарпатської області про виплату середньої заробітної плати за час затримки розрахунку про стягнення заробітної плати в розмірі середнього заробітку за час безпідставного відсторонення від роботи,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Нечаєв Валерій Валерійович, звернувся в суд з позовом до Комунальної установи "Центр обслуговування закладів освіти Виноградівської міської ради Закарпатської області про виплату середньої заробітної плати за час затримки розрахунку про стягнення заробітної плати в розмірі середнього заробітку за час безпідставного відсторонення від роботи.

Позовні вимоги мотивує тим, що позивач працює на посаді директора Підвиноградівської загальноосвітньої школи I-ІІІ ступенів Виноградівської міської ради Закарпатської області з 30.12.2011року по сьогоднішній день та сумлінно виконує свої посадові обов`язки, жодних зауважень зі сторони керівництва, підлеглих працівників, учнів та їх батьків до його професійної діяльності за період його перебування на займаній посаді не було.

29.07.2022 року роботодавець (Відповідач) виніс відносно позивача наказ №120 «К» «Про відсторонення ОСОБА_1 », який вмотивований тим, що відповідно до Статуту комунальної установи «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської Ради Закарпатської області, невиконання наказів № 33 та №36 КУ ЦОЗО - щодо наказу відсторонити ОСОБА_1 від виконання обов`язків директора Підвиноградівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня Виноградівської міської ради Закарпатської області з 01 серпня 2022 року.

Рішення Виноградівського суду від 12.09.2022 у справі № 299/4039/22 визнано незаконним та скасовано наказ директора комунальної установи «Центр з обслуговування закладів освіти Виноградівської міської ради Закарпатської області» «Про відсторонення від виконання обов`язків» за №120 «К» від 29.07.2022 року. Вирішено відновити становище, яке існувало до його порушення та поновити ОСОБА_1 на посаді директора Підвиноградівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня Виноградівської міської ради Закарпатської області, допустивши його до виконання своїх трудових обов`язків. Крім того, вирішено стягнути з Комунальної установи "Центр з обслуговування закладів освіти" області Виноградівської міської ради Закарпатської області на користь ОСОБА_1 34916,98 гривень середнього заробітку за час безпідставного відсторонення від роботи; 5000 гривень витрат за надання правової допомоги; 992,40 гривень судового збору. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць».

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 30.03.2023 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

23.12.2022 року позивач був поновлений на роботі відповідним наказом КУ ЦОЗО. Проте, з 13.09.2022 по 22.12.2022 позивачу не було присуджено та не було виплачено середній заробіток за час безпідставного відсторонення від роботи, адже суд першої інстанції здійснив стягнення по день винесення судового рішення 12.09.2022 року. Оскільки позивача було поновлено тільки 23.12.2022 - виник період боргу по зарплаті, що не було включено у рішенні суду.

За таких обставин позивач звернувся із вказаним позовом до суду в частині стягнення середнього заробітку за період з 13.09.2022 по день фактичного поновлення на роботі 22.12.2022 року.

12.07.2023 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву яким заперечені позовні вимоги з огляду на те, що наказом Комунальної установи «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради від 29.07.2022 року №120-к «Про відсторонення ОСОБА_1 » позивача було відсторонено від роботи у зв`язку із невиконанням наказів щодо забезпечення облаштуванню найпростіших укриттів.

У зв`язку із незабезпеченням даного укриття директор школи поставив під загрозу навчальний процес, а також життя та здоров`я усіх учасників освітнього процесу, саме тому було прийнято рішення про відсторонення ОСОБА_1 , з метою уникнення суспільно небезпечних наслідків, адже на сьогоднішній день найголовнішим завданням є забезпечення безпечного перебування дітей у закладах освіти в умовах воєнного стану.

Однак, рішенням Виноградівського районного суду від 12.09.2022 року у справі №299/4039/22 визнано незаконним та скасовано вищезгаданий наказ директора комунальної установи «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради, вирішено відновити становище, яке існувало до його порушення та поновити ОСОБА_1 на посаді директора Підвиноградівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня Виноградівської міської ради та вирішено стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час відсторонення від роботи 34 916,98 грн.

На виконання рішення Виноградівського районного суду наказом комунальної установи «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради від 12.12.2022 року №176к ОСОБА_1 поновлено на посаді директора Підвиноградівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня Виноградівської міської ради, з 23 грудня 2022 року.

А, також відшкодовано на користь ОСОБА_1 , витрати на правничу допомогу в сумі 1 000, 00 грн., витрати на надання правової допомоги в сумі 5 000,00 грн. та середній заробіток за час безпідставного відсторонення від роботи в сумі 34 916,98 грн. згідно повідомлення УДКСУ у Виноградівському районі від 09.05.2023 року за №02-08-08/238 «Про безспірне списання коштів з рахунку боржника».

Не зважаючи на те, що відповідачем в повному обсязі виконано рішення Виноградівського районного суду від 12.09.2023 року, ОСОБА_1 звертається до суду про виплату середньої заробітної плати у сумі 73 941,84 грн., відповідач вважає, що вимоги позивача є такими, що суперечить нормам чинного законодавства виходячи з наступного.

Після відсторонення позивача від посади директора школи з метою належної підготовки закладу освіти до нового навчального року та забезпечення безпечних умов у закладі освіти, виконання обов`язків директора покладено на заступника директора з навчально-виховної роботи Підвиноградівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня Виноградівської міської ради, якою здійснено всі необхідні заходи щодо облаштування закладу освіти найпростішим укриттям до нового навчального року.

Відповідач звертає увагу суду, на те що обіймаючи посаду директора школи, ОСОБА_1 мав додаткове педагогічне навантаження вже як вчитель в кількості 10 годин на тиждень, визначені відповідно до п.91 наказу Міністерства освіти України від 15.04.1993 року №102 «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти» керівні працівники закладів освіти, керівники фізичного виховання центрів допризовної підготовки можуть вести викладацьку роботу чи заняття з гуртками в цьому закладі, але не більше 9 годин та тиждень (360 годинна рік), якщо вони за основною посадою отримують повний посадовий оклад (ставку). У сільській місцевості директори і їх заступники, за відсутності вчителів або викладачів з відповідних предметів, можуть вести викладацьку роботу в обсязі не більше 12 годин на тиждень (480 годин на рік) з дозволу відповідного органу управління освіти, на викладання предмету «Української мови та літератури».

Враховуючи те, що комунальною установою «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради належні суми заробітної плати за додаткове педагогічне навантаження ОСОБА_1 виплачені в повному обсязі, а також у зв`язку з тим, що 01.09.2022 року години вчителя української мови та літератури розподілені між працівниками закладу згідно нового розподілу поданого в.о. директора 31.08.2022 року та враховуючи те, що ОСОБА_1 не виявив бажання та не подав відповідної заяви для того щоб вести уроки української мови та літератури то відповідно середній заробіток ОСОБА_1 повинен бути сплачений за основною посадою, а саме як директора школи виходячи з наступного: згідно довідки про доходи середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 за основною посадою (директор школи) становить 674,96 грн. за 1 робочий день.

З моменту відсторонення до поновлення на роботі ОСОБА_1 минуло 104 дні, з яких 34 дні відповідно до рішення Виноградівського районного суду компенсовані в повному обсязі, 11 робочих днів були переплачені в сумі 3 872,11 грн., оскільки відповідно до Інструкції №102 ОСОБА_1 починаючи з 01.09.2022 року повинен був отримати заробітну плату за основною посадою як директор школи, без додаткового педагогічного навантаження. Натомість при виконанні рішення Відповідачем компенсовану повністю всю суму заробітної плати як директора школи так і години вчителя української мови та літератури.

Також відповідач зазначив, що при поданні позовної заяви ОСОБА_1 та його представник Нечаєв В.В. в супереч винесеному рішенні Виноградівського районного суду від 12.09.2022 року просять суд стягнути з комунальної установи «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час відсторонення від роботи за період з 13.09.2022 по 22.12.2022 року у сумі 73 941,84 грн., що є неправомірним.

Відповідач зазначає, що на підставі проведених розрахунків комунальною установою «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради загальна сума компенсації яка належить до виплати позивачу за період з 16.09.2022 по 22.12.2022р. становить - 43 375,09 грн. та просить суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог повністю (а.с.41-46).

Представником позивача подано до суду відповідь на відзив (а.с.59-52).

У відповіді на відзив зазначає про те, що відсторонення позивача визнано судом незаконним, а тому всі ненарахування ОСОБА_1 заробітної плати, недопуск його до роботи, нетарифікація його як вчителя української мови, позбавлення його єдиного джерела доходу - є нічим іншим, аніж незаконними діями відповідача, і це твердження встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

Стягнення середнього заробітку до 12.09.2022 також не підлягає перегляду на ознаки законності, оскільки також встановлене рішенням суду, що набрало законної сили.

Ненарахування середнього заробітку з 13.09.2022 по день фактичного поновлення на роботі виникло у зв`язку із тим, що відповідач подав завідомо необґрунтовану апеляційну скаргу по справі (тобто призупинив набрання рішенням суду законної сили), а також тим, що відповідач умисно тривалий час не виконував рішення суду про негайне поновлення позивача на роботі.

Розрахунки бухгалтерії відповідача щодо визначення суми компенсації в розмірі 43 375,09 грн. не заслуговують на увагу, оскільки такі повинні бути подані ще в рамках попереднього судового провадження, що відповідачем у свій час проігноровано, а тому слід користуватися тільки тим розрахунком середнього заробітку, який визначений у судових рішеннях по справі № 299/4039/22.

Крім того зазначає, що рішення суду про негайне поновлення позивача не було своєчасно виконано ще з 13.09.2022, що і стало причиною для необхідності в судовому порядку стягувати середній заробіток за період з 13.09.2022 до 23.12.2022, у зв`язку з чим просить задоволити позов повністю.

Відповідно до ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 16.06.2023 року суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідачу направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами, які отримано 22.06.2023 року (а.с.36).

12.07.2023 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатком (а.с.37-48).

14.07.2023 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив (а.с.49-52).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті без фіксування судового процесу.

Дослідивши письмові матеріали цивільної справи позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст.77 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

Судом встановлено, що рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12.09.2022 року у справі № 299/4039/22 визнано незаконним та скасовано наказ директора комунальної установи «Центр з обслуговування закладів освіти Виноградівської міської ради Закарпатської області» «Про відсторонення від виконання обов`язків» за №120 «К» від 29.07.2022 року. Вирішено відновити становище, яке існувало до його порушення та поновити ОСОБА_1 на посаді директора Підвиноградівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня Виноградівської міської ради Закарпатської області, допустивши його до виконання своїх трудових обов`язків. Також, вирішено стягнути з Комунальної установи "Центр з обслуговування закладів освіти" області Виноградівської міської ради Закарпатської області на користь ОСОБА_1 34916,98 гривень середнього заробітку за час безпідставного відсторонення від роботи; 5000 гривень витрат за надання правової допомоги; 992,40 гривень судового збору. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць (а.с.10-20).

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 30.03.2023 року рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с.22-25).

23.12.2022 року позивач поновлений на роботі наказом КУ ЦОЗО від 12.12.2022 року № 176 к (а.с.21). Проте, з 13.09.2022 по 22.12.2022 позивачу не виплачено середній заробіток за час безпідставного відсторонення від роботи, адже суд першої інстанції прийняв рішення про стягнення середнього заробітку по день винесення судового рішення 12.09.2022. Оскільки позивача поновлено 23.12.2022 - між сторонами виник спір про стягнення середнього заробітку за зазначений період, а саме з 13.09.2022 по 22.12.2022.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» якщо буде встановлено, що на порушення ст.46 КЗпП роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (ст.235 КЗпП). Розрахунок такої здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року.

У разі незаконного відсторонення працівника від роботи, він має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а не невиплаченої заробітної плати. Відповідне положення міститься у постанові Верховного Суду від 1 квітня 2020 року у справі № 761/12073/18.

Відповідно до частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно підпункту "з" пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (із змінами) (далі - Порядок) цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадку вимушеного прогулу та за час затримки виконання рішення суду.

За змістом абзаців першого-третього пункту 2 Порядку для оплати часу вимушеного прогулу середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Разом з цим, суд враховує правову позицію ВСУ в постанові від 14.09.2016 р. за справою № 6-419пс16 сформував правову позицію щодо розрахунку середньої зарплати за час вимушеного прогулу.

З урахуванням норм, зокрема абз. 3 п. 2 Порядку № 100, середньомісячна зарплата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, із якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середнього динна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 згаданого Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом 2-х місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин], а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку № 100).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні 2 календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, установленим із дотриманням вимог законодавства. ОСОБА_1 отримав за червень 2022 року (13 робочі дні) та липень (12 робочі дні) по 12952,25 грн. та 12722,05 грн. заробітної плати відповідно (відпускні, оздоровчі не враховуються, а тільки оклад по основній зарплаті та «Інші» за педагогічну роботу).

Тобто, за останні два місяці, що передували звільненню ОСОБА_1 пропрацював 25 робочі дні та сукупно отримав 25 647,30 грн.

Середньоденна зарплата становить 25 647,30/25= 1026,97 грн.

Дану калькуляцію погодив і Виноградівський районний суд Закарпатської області у своєму рішенні від 12.09.2022 (а.с. 10-20).

Середній заробіток повинен відраховуватись починаючи з 13.09.2022 по день фактичного поновлення на роботі 22.12.2022. За цей період позивачу не виплачено середній заробіток за 72 робочі дні. Отже, сума середнього заробітку становить 1026,97 грн. * 72 роб.дн.= 73 941,84 грн.

Середній заробіток за ст. 117 КЗпП України за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується в розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на які працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій) та є своєрідною санкцією для роботодавця за винні дії щодо порушення трудових прав найманого працівника. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

ВП ВС відступила від висновків об`єднаної палати КЦС ВС, викладених у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 369/10046/18 (провадження № 61-9664сво19).

Постанова Великої Палати ВС від 8 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19 (провадження № 14-47цс21) - https://reyestr.court.gov.ua/Review/103893132.

Заперечення у відзиві відповідача суд не приймає до уваги, оскільки рішенням Виноградівського районного суду від 12.09.2022 року у справі №299/4039/22 визнано незаконним та скасовано вищезгаданий наказ директора комунальної установи «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради, вирішено відновити становище, яке існувало до його порушення та поновити ОСОБА_1 на посаді директора Підвиноградівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня Виноградівської міської ради та вирішено стягнути з Відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час відсторонення від роботи 34 916,98 грн.

Разом з тим твердження відповідача у відзиві про те, що розрахунок позивача зроблено без урахування тарифікації та погодинної оплати праці вчителів, додаткового педагогічного навантаження суд відхиляє відповідно до обставин встановлених рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12.09.2022 року у справі № 299/4039/22 та постановою Закарпатського апеляційного суду від 30.03.2023 року, які мають преюдиційне значення (а.с. 10-20, 22-25).

Так, відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У наведеній правовій нормі мова йде про преюдиційні факти. Преюдиційність (від лат. praejudicio - предрешение) - у процесуальному праві обов`язок суду, який розглядає справу, прийняти без перевірки та доказів факти, які раніше вже були встановлені набравшим законної сили судовим рішенням або вироком у будь-якій іншій справі. Преюдиційність дозволяє уникнути ухвалення суперечливих судових актів щодо одного й того ж питання та вирішувати справи з найменшими витратами часу та засобів.

Верховний Суд неодноразово у своїх постановах зазначав про особливості застосування інституту преюдиції.

Тобто факти, установлені у прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі, для суду при розгляді інших справ.

Правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Отже, дана норма визначає преюдиційні підстави звільнення осіб, які беруть участь у справі, від доказування обставин з метою досягнення процесуальної економії - за наявності цих підстав у суду не буде необхідності досліджувати докази для встановлення певних обставин.

Таким чином, заперечення відповідача суд відхиляє, а стягнення середнього заробітку до 12.09.2022 не підлягає перегляду на ознаки законності з урахування наведених вище мотивів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору за вимогу про стягнення середньомісячного заробітку за час безпідставного відсторонення від роботи, з відповідача необхідно стягнути 1073 грн.60 коп. судового збору в користь держави.

Керуючись ст. 147-149, 151, 237-1 КЗпП України, ст.ст.23, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Нечаєв Валерій Валерійович, до Комунальної установи "Центр обслуговування закладів освіти Виноградівської міської ради Закарпатської області про виплату середньої заробітної плати за час затримки розрахунку про стягнення заробітної плати в розмірі середнього заробітку за час безпідставного відсторонення від роботи задоволити в повному обсязі.

Стягнути з Комунальної установи "Центр з обслуговування закладів освіти" області Виноградівської міської ради Закарпатської області (, вул.Копанська, 10 м.Виноградів) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час безпідставного відсторонення від роботи за період з 13.09.2022 по 22.12.2022 в розмірі 73 941,84 грн. (сімдесят три тисячі дев`ятсот сорок одну гривню 84 копійки).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 26.07.2023 року.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк