Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2045/22

Номер провадження: 2/511/71/23

15 лютого 2023 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Іванової О. В.,

секретаря судового засідання Возняк Г.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини

ВСТАНОВИВ:

29.09.2022 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області, в якій просила:

- зменшити розмір аліментів, що стягуються з неї на підставі рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.08.2021 року на утримання неповнолітньої дитини з одної третьої (1/3) до одної чверті (1/6) від усіх видів її заробітку щомісяця;

- зменшити розмір стягнення заборгованості по аліментах з 50% від доходу до виплати загальної суми боргу 24019,25 до (1/6) від усіх видів її заробітку щомісяця до виплати загальної суми боргу 24019,25 грн.

Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 06.10.2022 року відкрито провадження по даній цивільній справі в спрощеному порядку.

10.11.2022 року ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області зазначена вище позовна заява залишена без руху та наданий строк на усунення недоліків.

15.11.2022 року позивачем ОСОБА_1 до суду була подана уточнена позовна заява до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини з усунутими недоліками.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 15.11.2022 року продовжено розгляд справи та задоволено клопотання позивача про заміну відповідача з неналежного Роздільнянську районну державну адміністрацію Одеської області на ОСОБА_2 .

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.08.2021 року було задоволено позовні вимоги відповідача до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі %. У зв`язку з тим, що заява про стягнення аліментів розглядалася разом з позовною заявою про позбавлення батьківських прав, виникла заборгованість по аліментам в розмірі 23750,25 грн. Позивач є особою, яка має інвалідність І групи, отримує пенсію в розмірі 1175 грн., щомісячно з неї стягуються аліменти у розмірі 1300 грн. та заборгованість у розмірі 50% від доходу для виплати загальної суми боргу у розмірі 24019,25 грн., тобто з ОСОБА_1 стягується майже вся пенсія і на життя нічого не залишається. На підставі зазначеного вище позивачка просить зменшити розмір аліментів, що з неї стягуються на утримання неповнолітньої дитини з до 1/6 від усіх видів її заробітку та звільнити її від виплати боргу в розмірі 24019,25 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення аналогічного змісту позову, просила зменшити розмір аліментів, оскільки вона є інвалідом 1 групи та має кредити, ніяких інших клопотань та доказів не надала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, правом на подання відзиву не скористалася, наддала документи щодо наявності ряду захворювань у ОСОБА_3 ..

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, до суду надійшла заява в якій просила суд провести розгляд справи у її відсутність, заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача та просила відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.

Суд, розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши та оцінивши надані сторонами письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги позивачки не підлягають задоволенню в повному обсязі і такий висновок суду ґрунтується на наступному.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 02.02.2021р. з урахуванням ухвали суду про виправлення описки від 25.08.2021р. позов Роздільнянської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задоволений, ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав відносно сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Окрім того, стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь опікуна, прийомних батьків, батьків-вихователів або закладу, де буде утримуватись дитина, починаючи з моменту звернення до суду - 03.11.2020 року, до досягнення повноліття сином ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказане рішення суду набрало законної сили.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виданого повторно 11 грудня 2019 року Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №2 його батьком є ОСОБА_5 , а мамою ОСОБА_1 . (а.с. 42)

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 є інвалідом І групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 від 08.12.2011 р. (а.с. 5)

Відповідно до Розпорядження Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області від 21.11.2019 року №595/А-2019 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а розпорядженням №143/А-2020 від 13.03.2020 року влаштовано останнього під опіку ОСОБА_2 (а.с. 40, 41)

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом, у зв`язку з наявністю захворювання легка розумова відсталість з емоційно-вольовими порушеннями, це підтверджується медичним висновко №32 на дитину з інвалідністю віком до 18 років від 23.05.2022 року. (а.с. 43)

Згідно епікризу №2016/1 852 25 від «ООМЦПЗ», наданого до суду відповідачем , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 має захворювання легка розумова відсталість з емоційно-вольовими порушеннями та рекомендовано нагляд психіатра, тривала психолого-педагогічна корекція, тривалий прийом труксал під наглядом психіатра, контроль ЕЕГ, ЕхоЕГ. (а.с. 44)

Відповідно до постанови старшого державного виконавця Роздільнянського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із доходів боржника здійснюються відрахування у розмірі 50% від доходу до виплати загальної суми боргу у розмірі 24019,25 грн. та щомісячний розмір аліментів від доходу щомісячно, згідно рішення суду.

Відповідно до розрахунку заборгованості з аліментів станом на 01.11.2021 р. у позивачки ОСОБА_1 виникла заборгованість по аліментам в розмірі 14561,8 грн., (а.с. 8)

Застосовуючи норми матеріального і процесуального права суд виходить з наступного.

У відповідності до ч.1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою ( ч.3 ст.51 Конституції України ).

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно зі ст.141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.2,3 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Таким чином на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.

За змістом ст.180 СК, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Системний аналіз ст. 192 Сімейного Кодексу України, свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов`язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача.

Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Суд приймає до уваги, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що вона є інвалідом І групи, єдиним її доход - це пенсія, яку вона отримує у зв`язку з інвалідністю, а щомісячно з неї стягуються аліменти в розмірі 1300 грн. та заборгованість у розмірі 50% від доходу до виплати зальної суми боргу, яка складає 24019,25 грн., має несплачені кредити .

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Разом з тим, відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу(ч. 2ст. 182 СК України).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму ВС України від 15.05.2006 за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК .

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», встановлено прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня 2021 року 1921 гривня, з 1 липня 2013 гривень, з 1 грудня 2100 гривень.

Згідно ч.1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років.

Відповідно до ст.81 ЦПК України та змісту положень ст. 192 СК України, позивач повинен довести наявність обставин щодо зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я (чи інших обставин), що настали після ухвалення судового рішення, яким визначено розмір аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи зазначене вище та те, що позивачка доказів про погіршення її матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , не надала, наявність у неї інвалідності з 2011р. ніяким чином не є зміною в стані її здоров`я та матеріального становища, оскільки вказані обставини враховані судом під час вирішення питання про стягнення аліментів; також наявність непогашених кредитів у позивача не є обставиною, яка в розумінні діючого законодавства є підставою для зміни розміру аліментів, а також аргументи, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже розмір стягуваних аліментів за рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України.

Аналізуючи наведене, суд не вбачає законних підстав для зменшення розміру аліментів, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, № 63566/00Л).

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 18, 81, 83, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. В. Іванова