Справа № 369/3182/22
Провадження № 2/369/1457/23
РІШЕННЯ

Іменем України

28.06.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І. О.,

при секретарі Світлак Ю. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 369/3185/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою (далі ДТП).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що 18 жовтня 2021 року на вул. Кільцевій у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Hyundai», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 , та автомобіля «Suzuki», державний номер НОМЕР_2 , за кермом якого перебував позивач ОСОБА_1 .

Власником автомобіля «Suzuki», державний номер НОМЕР_3 , станом на час настання ДТП був ОСОБА_1 .

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 26 листопада 2021 року у справі № 759/25437/21 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

За результатами ДТП майну позивача була завдана матеріальна шкода у розмірі 293 656,80 грн.

Цивільно-правова відповідальність позивача застрахована у ПрАТ «СК «Країна», а відповідача у ПрАТ «СК «Уніка».

Позивач отримав частину грошових коштів у свого страховика у розмірі 129 000,00 грн.

Вартість авто після ДТП становить 126 209,76 грн.

За таких обставин позивач вважає, що з відповідача підлягає стягненню шкода у розмірі 38 447,04 грн.

Оскільки відповідачем не сплачені кошти відразу після настання обов`язку з відшкодування шкоди, то позивач вважає за можливе стягнути додатково інфляційні втрати та 3% річних за період з моменту настання ДТП і до подання цього позову у розмірі 1046,94 грн та 398,00 грн відповідно, а також 4 500,00 грн за оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності.

Крім того, позивач вважає, що такими діями відповідача з несвоєчасної сплати коштів йому була заподіяна моральна шкода, яку позивач оцінює у 30 000,00 грн.

Враховуючи вищенаведене, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог ОСОБА_1 просить суд стягнути з ОСОБА_2 :

1.інфляційний збиток у розмірі 1046,94 грн;

2.3% річних у розмірі 398,00 грн;

3.моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн;

4.витрати на оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності у розмірі 4 500,00 грн;

5.судові витрати.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 липня 2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

У встановлений законом строк сторони заперечень щодо такого порядку не заявили.

У листопаді 2022 року судом отримано заяву ОСОБА_1 про зменшення судових вимог.

Відповідач на адресу суду відзиву на позовну заяву не подав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань від відповідача станом на час прийняття рішення до суду не надходило.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи представника позивача, викладені в позовній заяві, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 18 жовтня 2021 року о 08-30 год. в м. Києві на вул. Кільцева дорога у порушення вимог пункту 10.3 Правил дорожнього руху, керуючи автомобілем «Hyundai», державний номер НОМЕР_1 , при перестроюванні ОСОБА_2 не надав перевагу в русі транспортному засобу «Suzuki», державний номер НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися та скоїв з ним зіткнення, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 26 листопада 2021 року у справі № 759/25437/21 встановлено вину ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

ОСОБА_1 є власником автомобіля «Suzuki Grand Vitara», державний номер НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , застрахована на підставі полісу № 204679070, виданого ПрАТ «СК «Країна» 26 червня 2021 року строком дії до 26 червня 2022 року включно, згідно з яким застрахований транспортний засіб «Suzuki Grand Vitara», державний номер НОМЕР_2 .

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована на підставі полісу № 203402814, виданого ПрАТ «СК «Уніка» 01 квітня 2021 року строком до 02 квітня 2022 року включно, згідно з яким застрахований транспортний засіб «Hyundai і30», державний номер НОМЕР_1 .

Страхові компанії ПрАТ «СК «Країна» та ПрАТ «СК «Уніка» є учасниками системи прямого врегулювання збитків.

13 грудня 2021 року АТ «СК «Країна» сплатило на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 129 000,00 грн.

Відповідно до звіту про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ № 0501/11/21 від 17 листопада 2021 року ринкова вартість колісного транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara», державний номер НОМЕР_2 , становить 293 656,80 грн, вартість відновлювального ремонту 409 456,22 грн, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу 293 656,80 грн.

Вартість пошкодженого транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara», державний номер НОМЕР_2 , становить 126 209,76 грн, що підтверджується звітом від 21 листопада 2021 року № 0513/11/21.

За надання послуг з оціночної діяльності позивачем ОСОБА_1 сплачено 1500,00 грн та 3 000,00 грн, що підтверджується копіями квитанцій від 18 листопада 2021 року та від 28 жовтня 2021 року та відповідно.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Наведеною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб.

Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вважає, що його право порушене несвоєчасним виконанням відповідачем зобов`язань з відшкодуванням матеріальних збитків, завданих ДТП, внаслідок чого йому було також завдано моральної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон).

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.

Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених указаним Законом випадках - Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ)) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Розглядаючи справу № 755/18006/15-ц за позовом ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» до фізичної особи, третя особа ПрАТ «СК «Інкомстрах», про відшкодування завданої майнової шкоди, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року зазначила, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 указаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України від 7 березня 1996 року «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, у якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до вимог частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Положеннями статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону).

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно зі звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, що передбачено положеннями статті 30 Закону.

Судом встановлено, що вину відповідача ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, внаслідок чого було завдано матеріальної шкоди майну позивача, було встановлено постановою Святошинського районного суду м. Києва від 26 листопада 2021 року.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Преюдиційні факти це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.

Зазначені висновки про застосування норми права у подібних правовідносинах висловлені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 застрахована відповідно до полісу № 203402814, виданого ПрАТ «СК «Уніка» 01 квітня 2021 року строком до 02 квітня 2022 року включно, згідно з яким застрахований транспортний засіб «Hyundai і30», державний номер НОМЕР_1 .

Таким чином, належним відповідачем у цій справі може бути страхувальник ОСОБА_2 або його страховик ПрАТ «СК «Уніка» в залежності від співвідношення розмірів нанесеної матеріальної шкоди та страхового відшкодування, а також виникнення у страховика обов`язку зі здійснення страхового відшкодування та факту відшкодування матеріальної шкоди страховиком заподіювача шкоди.

Так судом встановлено, що ринкова вартість колісного транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara», державний номер НОМЕР_2 , становить 293 656,80 грн, вартість відновлювального ремонту 409 456,22 грн, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу 293 656,80 грн. Вартість пошкодженого транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara», державний номер НОМЕР_2 , становить 126 209,76 грн.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначено, що останній визнає належний йому транспортний засіб знищеним, оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля до потрапляння в ДТП.

Крім того, судом було встановлено, що ОСОБА_1 отримав страхову виплату від страховика ПрАТ «СК «Країна» на підставі полісу № 204679070 від 26 червня 2021 року строком дії до 26 червня 2022 року у розмірі 129 000,00 грн та у зв`язку з тим, що ПрАТ «СК «Уніка» та ПрАТ «СК «Країна» є учасниками системи прямого врегулювання збитків.

Отже, розмір матеріальної шкоди, яка підлягала сплаті заподіювачем шкоди або його страховиком станом на 18 жовтня 2022 року (час настання ДТП), становить 38 447,04 грн.

Відповідно до вимог пункту 36.1 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Таким чином, належним відповідачем у спірних правовідносинах у межах страхової виплати має бути страховик відповідача ОСОБА_2 ПрАТ «СК «Уніка».

З заяви про зменшення позовних вимог вбачається, що позивачем визнано факт сплати йому страховиком заподіювача шкоди ПрАТ «СК «Уніка» страхове відшкодування у розмірі 39 237,04 грн, в зв`язку з чим позовні вимоги були зменшені на вказану суму, а факт сплати страховиком заподіювача шкоди коштів в контексті вимог частини першої статті 82 ЦК України доказуванню не підлягає.

Таким чином, на розгляді суду залишилися вимоги про стягнення інфляційних втрат на 3% річних, грошових коштів за оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності, а також моральної шкоди саме з завдавача шкоди ОСОБА_2 .

Відповідно до пункту 5 полісу № 203402814, виданого ПрАТ «СК «Уніка» ОСОБА_2 01 квітня 2021 року строком до 02 квітня 2022 року сума страхового відшкодування за пошкодження майна з врахуванням франшизи становить 129 000,00 грн.

Позивач стверджує, що страховиком ОСОБА_2 ПрАТ «СК «Уніка» було відшкодовано йому матеріальні збитки у розмірі 39 237,04 грн, тобто вказана сума не перевищує суму страхового відшкодування.

Суд наголошує на тому, що між позивачем та страховиком відповідача зобов`язальні правовідносини стосовно виплати страхового відшкодування виникають в межах суми страхової виплати.

Враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (ПрАТ «СК «Уніка») обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) відступила від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанова Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, а також постанови від 14 вересня 2016 року у справі № 6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16).

Відповідно до вимог частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що зобов`язанням з виплати страхового відшкодування обов`язок відшкодувати нанесені страхувальником - заподіювачем шкоди збитки потерпілому покладений безпосередньо на страховика ПрАТ «СК «Уніка», в межах суми страхової виплати, то відповідальність у вигляді стягнення 3% річних та інфляційних втрат за своєчасне виконання обов`язку з виплати страхового відшкодування не може бути покладений на страхувальника ОСОБА_2 . Належним відповідачем у цьому випадку в межах сум страхових виплат є страховик винної особи ПрАТ «СК «Уніка», а отже позов заявлено до неналежного відповідача. Вказане стосується також і вимоги про відшкодування вартості послуг суб`єкта оціночної діяльності, яку позивач просить стягнути зі страхувальника ОСОБА_2 , незважаючи на те, що належним відповідачем у спірних правовідносинах в межах страхового відшкодування є страховик відповідача ПрАТ «СК «Уніка».

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Оскільки судом встановлено, що право позивача на своєчасне отримання страхового відшкодування порушене неналежним на думку ОСОБА_1 виконанням ПрАТ «СК «Уніка» покладених на нього обов`язків, то і моральну шкоду було завдано цим же страховиком, а отже позовні вимоги про стягнення моральної шкоди заявлені до неналежного відповідача.

Клопотань про заміну неналежного відповідача позивачем до суду не було подано, водночас суд в контексті частини першої статті 51 ЦПК України не уповноважений з власної ініціативи вирішувати такого роду процесуальні питання.

Установивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє в позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17, від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17, від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц та 13 жовтня 2020 року у справі № 640/22013/1).

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 48, 51, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. О. Фінагеєва