ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року

м. Харків

справа № 632/489/23

провадження № 22-ц/818/1200/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого-судді Тичкової О.Ю.,

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач комунальне підприємство Олексіївської сільської ради «Олексіївський агрокомунгосп»

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 15 травня 2023 року постановлену у складі судді Кочнєва О.В., в частині оскарження ухвали про повернення заяви про збільшення позовних вимог,-

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про стягнення заробітної плати, в якій просив суд стягнути з відповідача 2073,68 грн заборгованості із заробітної плати, з яких 1165,20 грн заборгованості із заробітної плати за 4 робочі дні 2023 року та 908,48 грн заборгованості за невикористану відпустку за період роботи у відповідача як складової заробітної плати, надавши відповідний розрахунок сум до стягнення, виходячи із суми заробітної плати у розмірі 6700,00 грн.

Від сплати судового збору при зверненні до суду позивач за вказаними вимогами був звільнений на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Ухвалою судді від 17.04.2023 провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду на 15.05.2023 у спрощеному позовному провадженні .

26.04.2023 позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій на підставі п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України просив суд також стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період лютий 2023 року у розмірі 6221,28 грн, вважаючи при цьому, що він звільнений від сплати судового збору за вказаною вимогою та надавши суду лише один екземпляр відповідної заяви про збільшення позовних вимог (а.с.14).

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01.05.2023 заява про збільшення позовних вимог була залишена без руху через не сплату судового збору у визначеному законом розмірі через те, що вказана вимога не входить до складу основної чи додаткової заробітної плати, а тому не може вважатися такою, за якою судовий збір, визначений Законом України «Про судовий збір», не сплачується, наданий триденний строк для усунення вказаного недоліку.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 15.05.2023 повернуто позивачу його заяву про збільшення позовних вимог від 26.04.2023 в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку станом на 26.04.2023, роз`яснивши право звернення з відповідною вимогою в подальшому до суду до початку розгляду справи по суті з урахуванням вимог, викладених в ухвалі судді від 01.05.2023.

Ухвала мотивована тим, що недоліки заяви про збільшення позовних вимог позивач не усунув.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу в частині повернення позивачу заяви про збільшення позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати заяву про збільшення позовних вимог поданою.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що він звільнений від сплати судового збору в силу п.1 ч1 ст.5 ЗУ «про судовий збір». Також зазначав, що судом першої інстанції було порушено вимоги ст. 175 ЦПК України.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Зазначеним вимогам оскаржувана судова ухвала відповідає в повній мірі.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 26.04.2023 позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій на підставі п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України просив суд також стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період лютий 2023 року у розмірі 6221,28 грн, вважаючи при цьому, що він звільнений від сплати судового збору за вказаною вимогою та надавши суду лише один екземпляр відповідної заяви про збільшення позовних вимог (а.с.14).

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01.05.2023 заява про збільшення позовних вимог була залишена без руху через не сплату судового збору у визначеному законом розмірі через те, що вказана вимога не входить до складу основної чи додаткової заробітної плати, а тому не може вважатися такою, за якою судовий збір, визначений Законом України «Про судовий збір», не сплачується, наданий триденний строк для усунення вказаного недоліку.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 15.05.2023 повернуто позивачу його заяву про збільшення позовних вимог від 26.04.2023 в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку станом на 26.04.2023, роз`яснивши право звернення з відповідною вимогою в подальшому до суду до початку розгляду справи по суті з урахуванням вимог, викладених в ухвалі судді від 01.05.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

За змістом ст. 15 ЦК України порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Позивачем при зверненні до суду з заявою про збільшення позовних вимог судовий збір не сплачено. У свою чергу позивач посилається на вимоги п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як на підставу звільнення від сплати судового збору.

Як вбачається з заяви про збільшення позовних вимог, Позивач просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період лютий 2023 року у розмірі 6221,28 грн.

Водночас статтею 5 Закону України «Про судовий збір» установлено пільги щодо сплати судового збору, згідно з пунктом 1 частини першої якої від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

У постанові Верховного Суду від 21.12.2019 року по справі № 243/10489/17-ц зазначено, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (вимушеного прогулу) за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці» , тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (вимушеного прогулу) не входить до структури заробітної плати. З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - в справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Отже, позивач не звільнений від сплати судового збору за подачу заяви про збільшення позовних вимог в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні

Позов ОСОБА_1 містить вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 6221,28 грн, яка є вимогою майнового характеру, а отже судовий збір має сплачуватись на загальних підставах у розмірі, визначеному ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки доводи апеляційної скарги є необгрунованими, ухвала суду постановлена з додержанням вимог матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 15 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 липня 2023 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді І.В.Бурлака

В.Б.Яцина