РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Степановій Н.І.

за участі

представника позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд з зазначеним позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» про стягнення коштів.

Свої вимоги мотивує тим, що 19 квітня 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mitsubishi Colt» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля марки «Mercedes-Benz G 63 AMG» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що їй належить на праві власності.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Mitsubishi Colt» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» згідно полісу № АК/6356641 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05 квітня 2017 року та договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 97-0101-17-00255 від 05 квітня 2017 року.

19 квітня 2017 року вона звернулась до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку, а 21 квітня 2017 року - із заявою про виплату страхового відшкодування.

21 квітня 2017 року її автомобіль було оглянуто залученим відповідачем оцінювачем ТОВ «Незалежна експертна компанія» ОСОБА_3 .

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді.

06 червня 2017 року представник позивача подав до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» заяву від 02 червня 2017 року з проханням долучити до матеріалів рахунок-фактуру № Ф-000000183 від 21 квітня 2017 року, складений ТОВ «Автоцентр «ФОРТО», за яким загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 281770 гривень 70 копійок, а також просив долучити постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року.

26 липня 2017 року відповідач прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 76622 гривні 32 копійки, що було сплачено шляхом переказу на банківський рахунок ТОВ «Автоцентр «ФОРТО», яке має здійснити відновлювальний ремонт транспортного засобу.

Вона не погоджується з сумою виплати у розмірі 76622 гривні 32 копійки з огляду на наступне.

За результатом проведеного 21 квітня 2017 року огляду пошкодженого автомобіля марки «Mercedes-Benz G 63 AMG» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 оцінювачем ТОВ «Незалежна експертна компанія» ОСОБА_3 було складено ремонтну калькуляцію № 278/У/2017 від 17 липня 2017 року, згідно якої загальна вартість ремонту становить 239983 гривні 07 копійок та відповідний звіт.

Розрахунок суми страхового відшкодування від 26 липня 2017 року зроблений з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, оскільки співробітник, що проводив оцінку, не оглядав особисто пошкоджений автомобіль, як це передбачено п. 5.1 Методики. Всі запасні частини взяті до розрахунку в ремонтній калькуляції № ДКЦВ-13628 від 21 липня 2017 року не за цінами постачальників вказаних деталей, наявних у системі AUDATEX, а введені вручну. Складена співробітниками відповідача калькуляція не враховує поліпшення, що мав автомобіль на момент дорожньо-транспортної пригоди.

Співробітниками відповідача у своєму розрахунку використано запасну деталь № вартістю 20800 гривень, проте на автомобілі були встановлені та пошкоджені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди деталі фірми Brabus:

-№ 463 410 00 вартістю 2011 євро 11 євроцентів;

-№ 463 415 00 вартістю 473 євро 62 євроцентів.

Крім того, при визначенні суми страхового відшкодування співробітниками страховика безпідставно застосовано фізичний знос транспортного засобу.

Страховиком було безпідставно занижено ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, оскільки в страховому акті ліміт вказаний у розмірі 100000 гривень та застосована франшиза у сумі 500 гривень. Разом з тим, це суперечить договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 97-0101-17-00255 від 05 квітня 2017 року, яким страхову суму збільшено до 200000 гривень та передбачено покриття франшизи у сумі 500 гривень.

Відповідачем сума страхового відшкодування у розмірі 200000 гривень мала бути виплачена у строк до 20 липня 2017 року. Разом з тим, грошове зобов`язання було виконано лише частково у сумі 76622 гривні 32 копійки та з порушенням строків, визначених чинним законодавством.

Таким чином, станом на 22 листопада 2017 року розмір невиконаного грошового зобов`язання по виплати страхового відшкодування складає 123377 гривень 68 копійок.

Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на його користь страхове відшкодування у розмірі 123377 гривень 68 копійок, пеню у розмірі 10976 гривень 07 копійок, інфляційні збитки у сумі 3980 гривень 98 копійок та три проценти річних у сумі 1221 гривні 79 копійок.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28 листопада 2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 грудня 2018 року вирішено питання про витребування доказів у справі.

У грудні 2018 року представник позивача подав до суду заяву про збільшення позовних вимог (т. 1, а.с. 183-190) та просив суд ухвалити рішення, яким:

- стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 123377 гривень 68 копійок;

- стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь позивача пеню за прострочення сплати страхового відшкодування за період з 21 липня 2018 року по 30 листопада 2018 року у розмірі 54168 гривень 40 копійок та продовжити її нарахування відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з 01 грудня 2018 року до моменту виконання рішення суду із розрахунку розміру простроченого страхового відшкодування у сумі 123377 гривень 68 копійок;

- стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь позивача три проценти річних за період прострочення сплати страхового відшкодування за період з 21 липня 2018 року по 30 листопада 2018 року у розмірі 5004 гривні 24 копійки та продовжити їх нарахування відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України з 01 грудня 2018 року до моменту виконання рішення суду із розрахунку розміру простроченого страхового відшкодування у сумі 123377 гривень 68 копійок;

- стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь позивача інфляційні нарахування за період прострочення сплати страхового відшкодування за період з 21 липня 2018 року по 30 листопада 2018 року у розмірі 15878 гривень 38 копійок.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 травня 2019 року вирішено питання про витребування доказів у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 травня 2019 року у справі призначена судова автотоварознавча експертиза.

09 вересня 2020 року представник позивача подав до суду заяву про збільшення позовних вимог (т. 2, а.с. 39-40) та просив суд ухвалити рішення, яким:

- стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 123377 гривень 68 копійок;

- стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь позивача пеню за прострочення сплати страхового відшкодування за період з 21 липня 2018 року по 31 серпня 2020 року у розмірі 113379 гривень 54 копійки та продовжити її нарахування відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з 01 вересня 2020 року до моменту виконання рішення суду із розрахунку розміру простроченого страхового відшкодування у сумі 123377 гривень 68 копійок;

- стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь позивача три проценти річних за період прострочення сплати страхового відшкодування за період з 21 липня 2018 року по 31 серпня 2020 року у розмірі 11494 гривні 24 копійки та продовжити їх нарахування відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України з 01 вересня 2020 року до моменту виконання рішення суду із розрахунку розміру простроченого страхового відшкодування у сумі 123377 гривень 68 копійок;

- стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь позивача інфляційні нарахування за період прострочення сплати страхового відшкодування за період з 21 липня 2018 року по 31 липня 2020 року у розмірі 26682 гривні 16 копійок.

06 жовтня 2021 року представник позивача подав до суду заяву про збільшення позовних вимог (т. 2, а.с. 66-73) та просив суд ухвалити рішення, яким:

- стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 123377 гривень 68 копійок;

- стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь позивача пеню за прострочення сплати страхового відшкодування за період з 21 липня 2018 року по 31 серпня 2021 року у розмірі 130097 гривень 03 копійки та продовжити її нарахування відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з 31 серпня 2021 року до моменту виконання рішення суду із розрахунку розміру простроченого страхового відшкодування у сумі 123377 гривень 68 копійок;

- стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь позивача три проценти річних за період прострочення сплати страхового відшкодування за період з 21 липня 2018 року по 31 серпня 2021 року у розмірі 15285 гривень 45 копійок та продовжити їх нарахування відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України з 01 грудня 2018 року до моменту виконання рішення суду із розрахунку розміру простроченого страхового відшкодування у сумі 123377 гривень 68 копійок;

- стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь позивача інфляційні нарахування за період прострочення сплати страхового відшкодування за період з 21 липня 2018 року по 31 липня 2021 року у розмірі 41835 гривень 74 копійки.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» у судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання, в якому просив розглядати справу у його відсутність, підтримав викладене у відзивах на позовну заяву від 04 квітня 2018 року та від 03 березня 2021 року (т. 2, а.с. 118).

З відзиву на позовну заяву представника ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» вбачається, що він просить суд відмовити в задоволенні позову. Зазначено, що 21 липня 2017 року ТОВ «Незалежна експертна компанія» надало ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» лист про неможливість визначити суму матеріального збитку відповідно до методики оцінки КТЗ у зв`язку з необхідністю отримання від власника додаткової інформації та огляду автомобіля. ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» неодноразово повідомляло представника позивача про необхідність надати для додаткового огляду автомобіль. Разом з тим, не зважаючи на те, що потерпіла особа та її представник створили перешкоди у визначенні оцінювачем розміру заподіяної шкоди, 26 липня 2017 року ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 76622 гривні 32 копійки, що було визначено страховиком на підставі ремонтної калькуляції № ДКЦВ-13628 від 21 липня 2017 року.

Висновком експерта № 18910/19-54 від 22 січня 2020 року вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 132170 гривень 76 копійок. Разом з тим, судовим експертом до бази даних AUDATEX на запасні частини було використано додатковий код 23, що означає введення націнки на запасні частини в розмірі 20 % та штучне збільшення даних значень на розмір ПДВ. Таким чином, враховуючи висновок судового експерта, вимоги позивача щодо стягнення страхового відшкодування, що перевищують 35492 гривні 52 копійки, не підлягають задоволенню. Також, вимога щодо стягнення пені за період, що перевищує один рік, задоволенню не підлягає, оскільки сплинув строк позовної давності. Крім того, нараховані стороною позивача три проценти та інфляційні збитки з суми 123377 гривень 68 копійок задоволенню також не підлягають.

Третя особа у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 19 квітня 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mitsubishi Colt» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля марки «Mercedes-Benz G 63 AMG» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Mitsubishi Colt» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» згідно полісу № АК/6356641 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05 квітня 2017 року (т. 1, а.с. 12) та договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 97-0101-17-00255 від 05 квітня 2017 року (т. 1, а.с. 13).

19 квітня 2017 року позивач звернулась до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку (т. 1, а.с. 45), а 20 квітня 2017 року - із заявою про виплату страхового відшкодування (т. 1, а.с. 11).

21 квітня 2017 року автомобіль позивача було оглянуто залученим відповідачем оцінювачем ТОВ «Незалежна експертна компанія» ОСОБА_3., що підтверджується актом огляду транспортного засобу від 21 квітня 2017 року (т. 1, а.с. 47-48).

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді (т. 1, а.с. 14).

06 червня 2017 року представник позивача подав до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» заяву від 02 червня 2017 року (т. 1, а.с. 15) з проханням долучити до матеріалів рахунок-фактуру № Ф-000000183 від 21 квітня 2017 року, складений ТОВ «Автоцентр «ФОРТО», за яким загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 281770 гривень 70 копійок (т. 1, а.с. 16).

26 липня 2017 року на підставі страхового акту № ДКЦВ-13628 від 26 липня 2017 року (т. 1, а.с. 21) та розрахунку суми страхового відшкодування (т. 1, а.с. 22) ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 76622 гривні 32 копійки.

Зазначена сума була сплачена шляхом переказу на банківський рахунок ТОВ «Автоцентр «ФОРТО», що підтверджується платіжним дорученням № 14699 від 27 липня 2017 року (т. 1, а.с. 65).

Позивач не погоджується з сумою виплати у розмірі 76622 гривні 32 копійки з огляду на наступне.

За результатом проведеного 21 квітня 2017 року огляду пошкодженого автомобіля марки «Mercedes-Benz G 63 AMG» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 оцінювачем ТОВ «Незалежна експертна компанія» ОСОБА_3 було складено ремонтну калькуляцію № 278/У/2017 від 17 липня 2017 року, згідно якої загальна вартість ремонту становить 239983 гривні 07 копійок та відповідний звіт.

Сторона позивача зазначає про те, що розрахунок суми страхового відшкодування від 26 липня 2017 року зроблений з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, оскільки співробітник, що проводив оцінку, не оглядав особисто пошкоджений автомобіль, як це передбачено п. 5.1 Методики. Всі запасні частини взяті до розрахунку в ремонтній калькуляції № ДКЦВ-13628 від 21 липня 2017 року не за цінами постачальників вказаних деталей, наявних у системі AUDATEX, а введені вручну. Складена співробітниками відповідача калькуляція не враховує поліпшення, що мав автомобіль на момент дорожньо-транспортної пригоди. Співробітниками відповідача у своєму розрахунку використано запасну деталь № вартістю 20800 гривень, проте на автомобілі були встановлені та пошкоджені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди деталі фірми Brabus:

-№ 463 410 00 вартістю 2011 євро 11 євроцентів;

-№ 463 415 00 вартістю 473 євро 62 євроцентів.

Представник позивача також зазначив, що страховиком було безпідставно занижено ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, оскільки в страховому акті ліміт вказаний у розмірі 100000 гривень та застосована франшиза у сумі 500 гривень. Разом з тим, це суперечить договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 97-0101-17-00255 від 05 квітня 2017 року, яким страхову суму збільшено до 200000 гривень та передбачено покриття франшизи у сумі 500 гривень.

Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 цього закону визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

З полісу № АК/6356641 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05 квітня 2017 року вбачається, що ліміт відповідальності за полісом щодо відшкодування шкоди, завданої майну, становить 100000 гривень, франшиза - 500 гривень.

Відповідно до договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 97-0101-17-00255 від 05 квітня 2017 року страхову суму збільшено до 200000 гривень та передбачено покриття франшизи у сумі 500 гривень (т. 1, а.с. 13).

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 травня 2019 року за клопотанням представника відповідача у справі призначена судова автотоварознавча експертиза.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи № 18910/19-54 від 22 січня 2020 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Mercedes-Benz G 63 AMG» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 в результаті пошкодження автомобіля в дорожньо-транспортній пригоді, яка сталась 19 квітня 2017 року, станом на 19 квітня 2017 року, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складала 132170 гривень 76 копійок (т. 2, а.с. 12-18).

Доказів на спростування зазначеного висновку експерта сторонами суду не надано.

За таких обставин, суд вважає за можливе покласти в основу рішення при визначенні розміру майнової шкоди висновок експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи № 18910/19-54 від 22 січня 2020 року, оскільки при її призначенні експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Судова експертиза проводилась експертом, який має відповідну фахову підготовку. Експерт мав у своєму розпорядженні всі наявні матеріали справи. Висновок судової експертизи кореспондується з іншими доказами по справі.

ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» сплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 76622 гривні 32 копійки.

Таким чином, стягненню з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» підлягає страхове відшкодування в розмірі 55548 гривень 44 копійки (132170,76 - 76622,32 = 55548,44).

Позивач з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 06 жовтня 2021 року також просить суд ухвалити рішення, яким:

- стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь позивача пеню за прострочення сплати страхового відшкодування за період з 21 липня 2018 року по 31 серпня 2021 року у розмірі 130097 гривень 03 копійки та продовжити її нарахування відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з 31 серпня 2021 року до моменту виконання рішення суду із розрахунку розміру простроченого страхового відшкодування у сумі 123377 гривень 68 копійок;

- стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь позивача три проценти річних за період прострочення сплати страхового відшкодування за період з 21 липня 2018 року по 31 серпня 2021 року у розмірі 15285 гривень 45 копійок та продовжити їх нарахування відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України з 01 грудня 2018 року до моменту виконання рішення суду із розрахунку розміру простроченого страхового відшкодування у сумі 123377 гривень 68 копійок;

- стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь позивача інфляційні нарахування за період прострочення сплати страхового відшкодування за період з 21 липня 2018 року по 31 липня 2021 року у розмірі 41835 гривень 74 копійки.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню за період з 21 липня 2018 року по 31 серпня 2021 року у розмірі 15285 гривень 45 копійок.

Представник відповідача заперечує проти розрахунку пені, наданого позивачем, оскільки до цієї вимоги застосовується позовна давність в один рік.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Частиною 2 ст. 258 ЦК України визначено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

З розрахунку сторони позивача вбачається, що пеня нарахована за період з 21 липня 2018 року по 31 серпня 2021 року, тобто поза межами встановленої законом позовної давності в один рік.

За таких обставин, до вимоги позивача про стягнення пені підлягає застосування строк позовної давності в один рік на підставі ч. 2 ст. 258 ЦК України.

За період з 31 серпня 2020 року по 31 серпня 2021 року сума пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України становить 7432 гривні 79 копійок (пеня нарахована на суму 55548 гривень 44 копійки) та підлягає стягненню з відповідача.

Сторона позивача посилається на положення ч. 10 ст. 265 ЦПК України.

Частиною 10 ст. 265 ЦПК України передбачено, що суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Суд вважає, що рішення суду має бути чітким та зрозумілим для його виконання. Нарахування пені має мінливий характер і залежить від кількості днів прострочення зобов`язання, а тому при ухваленні рішення неможливо визначити розмір пені, що підлягає сплаті в майбутньому.

У такому випадку, відсутня необхідність застосування положень ч. 10 ст. 265 ЦПК України до правовідносин, що виникли між сторонами.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За період з 21 липня 2018 року по 31 серпня 2021 року кількість днів прострочення становить 1138 днів. Отже, сума трьох процентів річних складає 5191 гривню 12 копійок (55548,44 х 0,03 = 1666,45 : 365 = 4,57 х 1138 = 5191,12).

Інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 55548 гривень 44 копійки за цей період становить 12748 гривень 89 копійок.

Таким чином, стягненню з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь позивача підлягають інфляційні втрати в розмірі 12748 гривень 89 копійок та три проценти річних у розмірі 5191 гривні 12 копійок.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково.

З урахуванням часткового задоволення позову та на підставі статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 809 гривень 21 копійки.

Керуючись статтями 256, 258, 265, 509, 526, 625, 979-984, 988, 990-992, 1166, 1187 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (м. Київ, вул. Івана Федорова, 32-А) про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (м. Київ, вул. І. Федорова, 32-А) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) 55548 гривень 44 копійки страхового відшкодування, пеню в розмірі 7432 гривні 79 копійок, інфляційні втрати в сумі 12748 гривень 89 копійок, три проценти річних у розмірі 5191 гривні 12 копійок та 809 гривень 21 копійку судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 07 липня 2023 року.

Суддя: