ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 345/2656/21

провадження № 61-1273св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Фаловської І. М.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. (судді-доповідача), Пророка В. В.,

Сердюка В. В.,

учасники справи:

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року, прийняту колегією у складі суддів: Бойчука І. В.,

Девляшевського В. А., Фединяка В. Д.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог заяви про ухвалення додаткового рішення

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області

від 13 серпня 2021 року відмовлено в задоволенні позову.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 серпня 2021 року скасовано і ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Припинено стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на сина

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнених рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 червня

2011 року у справі № 2-1131 /11. Відкликано з Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) виконавчий лист № 2-1131

від 20 червня 2011 року, виданий Калуським міськрайонним судом

Івано-Франківської області.

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення.

В обґрунтування вказував, що він звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 8 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 7 вересня 2021 року апеляційну скаргу заявника на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 серпня 2021 року залишено без руху з підстав несплати судового збору та надано йому строк для усунення вказаного недоліку. На виконання ухвали апеляційного суду заявник сплатив судовий збір

у розмірі 1 362 грн. На думку заявника, суд апеляційної інстанції не врахував обставини щодо звільнення його від сплати судового збору і, приймаючи постанову, не вирішив питання щодо повернення надміру сплаченого судового збору.

За таких обставин просив ухвалити додаткове рішення та повернути йому надмірно сплачений судовий збір у розмірі 1 362 грн.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції та мотиви його прийняття

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення та повернення надмірно сплаченого судового збору.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції суд зазначив, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю третьої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни, однак він не є особою з інвалідністю внаслідок Другої світової війни, тому відсутні підстави вважати його звільненим від сплати судового збору за пунктом 8 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Також суд апеляційної інстанції зазначив про відсутність підстав

вважати позивача звільненим від сплати судового збору за пунктом 13

частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки

ОСОБА_1 , маючи статус ветерана війни-інваліда війни звернувся з позовом про припинення стягнення аліментів, який не стосується захисту прав, пов`язаних зі статусом учасника бойових дій. Такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 6 травня 2020 року у справі № 9901/70/20 (провадження № 11-128заі20), від 9 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19) та від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19).

Також апеляційний суд зазначив, що частина перша статті 7 Закону України «Про судовий збір» містить вичерпний перелік підстав для повернення судового збору, а саме сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;

4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); 5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Вимога заявника про повернення надмірно сплаченого судового збору не стосується вказаних випадків, тому вона не підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судовий збір сплачений позивачем відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», тому відсутні підстави вважати його сплаченим помилково чи надмірно.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року і ухвалити нове рішення про повернення надмірно сплаченого судового збору у розмірі 1 362 грн.

Касаційна скарга мотивована неврахуванням судом апеляційної інстанції висновків щодо застосування у подібних правовідносинах Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», викладених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 березня 2019 року

у справі № 800/203/17 (провадження № 11-863заі18), та Верховним Судом у постановах від 13 травня 2021 року у справі № 300/2690/19

(провадження № К/9901/3113/21), від 20 травня 2020 року

у справі № 640/14679/19 (провадження № К/9901/34579/19), від 2 липня

2020 року у справі № 620/2075/19 (провадження № К/9901/29892/19).

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

Підставою відкриття касаційного провадження у цій справі були доводи заявника про застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду

від 13 березня 2019 року у справі № 800/203/17 (провадження № 11-863заі18), у постановах Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 300/2690/19 (провадження № К/9901/3113/21), від 20 травня 2020 року

у справі № 640/14679/19 (провадження № К/9901/34579/19), від 2 липня

2020 року у справі № 620/2075/19 (провадження № К/9901/29892/19).

Ухвалою Верховного Суду від 28 вересня 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Встановлені судом апеляційної інстанцій обставини справи

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області

від 13 серпня 2021 року відмовлено в задоволенні позову.

У вересні 2021 року ОСОБА_1 оскаржив вказане рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 17 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору та надано йому строк для усунення недоліків.

8 жовтня 2021 року ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 1 362 грн.

Зі змісту посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Управлінням праці та соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації

5 листопада 2014 року, апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни.

Позиція Верховного Суду, мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши правильність застосування норм матеріального права і додержання процесуального права в межах вимог та доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд дійшов таких висновків.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).

Судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (частина перша статті 1 Закону № 3574-VI).

Відповідно до статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 3574-VI платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Статтею 5 Закону № 3574-VI встановлений вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 5 Закону України від 8 липня

2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи.

Згідно зі статтею 4 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно з пунктом 23 статті 13 цього ж Закону особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам надаються пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства.

Аналогічні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді, зокрема, відповідну правову позицію викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 800/203/17 (провадження № 11-863заі18), в якій позивач додав до позовної заяви копію посвідчення особи з інвалідністю ІІІ групи, що, як встановив суд касаційної інстанції, дає право на пільги, визначені законодавством України для ветеранів війни та інвалідів війни, тому відповідно до зазначених правових норм він звільнений від сплати судового збору.

Крім того, аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом

у постановах від 2 липня 2020 року у справі № 620/2075/19

(провадження № К/9901/29892/19), від 20 травня 2020 року

у справі № 640/14679/19 (провадження № К/9901/34579/19), від 13 травня

2021 року у справі № 300/2690/19 (провадження № К/9901/3113/21) і колегія суддів не вбачає підстав для відступлення від зазначених правових висновків.

Обставини у цій справі цілком подібні обставинам, встановленим судами у вказаних справах, оскільки позивач є інвалідом війни ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , копію якого він долучав до апеляційної скарги. Таким чином, позивач у цій справі звільнений від сплати судового збору.

Суд апеляційної інстанції помилково ототожнив поняття звільнення від сплати судового збору, зокрема, учасників бойових дій (пункт 8 частини першої

статті 5 Закону № 3574-VI), які звільнені від сплати судового збору в усіх судових інстанціях виключно у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав, та інвалідів війни, що звільнені від його сплати на підставі пункту 13 частини першої

статті 5 Закону № 3574-VI, який не містить обмеження щодо категорії справи.

За таких обставин доводи касаційної скарги про неврахування судом апеляційної інстанції висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня

2019 року у справі № 800/203/17 (провадження № 11-863заі18),

у постановах Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 300/2690/19 (провадження № К/9901/3113/21), від 20 травня 2020 року

у справі № 640/14679/19 (провадження № К/9901/34579/19), від 2 липня

2020 року у справі № 620/2075/19 (провадження № К/9901/29892/19), є обґрунтованими.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

У частині першій статті 412 ЦПК України вказано, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Згідно з частиною четвертою статті 412 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи викладене, висновок апеляційного суду про те, що ОСОБА_1 не звільнений від сплати судового збору на підставі пункта 8 частини першої

статті 5 Закону № 3574-VI є помилковим і такий висновок підлягає виключенню з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення та повернення судового збору.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;

4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); 5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Звертаючись із заявою про ухвалення додаткового рішення, ОСОБА_1 зазначив, що з огляду на звільнення його від сплати судового збору, сплачений ним судовий збір у розмірі 1 362 грн, є надміру сплаченим.

У справі, яка переглядається, ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 17 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору та надано йому строк для усунення

недоліку - сплати 1 362 грн судового збору. На виконання вказаної ухвали заявник сплатив судовий збір у встановленому в ній розмірі.

Оскільки Закон України «Про судовий збір» можливість повернення сплаченого за ухвалою суду судового збору пов`язує з виключним переліком обставин, наведеним у частині першій статті 7 цього Закону, а таких обставин апеляційним судом не встановлено, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про те, що сплачений ОСОБА_1 на виконання ухвали суду апеляційної інстанції (яка є чинною) про залишення апеляційної скарги без руху судовий збір не є таким, що сплачений помилково або надміру, тому відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення та повернення такого судового збору заявнику.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновок апеляційного суду про те, що сплачений ОСОБА_1 судовий збір не є надміру або помилково сплаченим та про відсутність підстав для його повернення відповідно

до частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала Івано-Франківського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення з вказаних підстав постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому оскаржуване судове рішення в цій частині підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга у відповідній частині - без задоволення.

Керуючись статтями 400, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року змінити, виключивши з її мотивувальної частини висновок про те, що статус особи з інвалідністю ІІІ групи та наявність пільг, встановлених законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни, не звільняють ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі пункту 8 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у цій справі.

В іншій частині ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 16 грудня

2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: І. М. Фаловська В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко В. В. Пророк В. В. Сердюк