Номер провадження: 22-ц/813/7444/23
Головуючий у першій інстанції Федчишена Т. Ю.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.,,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Акціонерного Товариства «Державний ощадний банк України»

на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 17 листопада 2022 року

у справі за позовом Акціонерного Товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки),

встановив:

У листопаді 2022 року ОСОБА_2 від імені позивача АТ «Державний ощадний банк України» звернулась до суду з вказаним вище позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2022 року повернуто позовну заяву Акціонерного Товариства «Державний ощадний банк України».

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, АТ «Державний ощадний банк України» в інтересах якого діє представник-адвокат Гортолум В.С., звернулося з апеляційною скаргою, у якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За доводами апеляційної скарги, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, оскільки постановлена передчасно, з огляду на те, що Бабенко Н.С. є адвокатом, а її повноваження діяти від імені АТ «Державний ощадний банк України» підтверджені суду першої довіреністю.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У відповідності до приписів ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є ухвала суду про повернення позовної заяви, право на апеляційне оскарження якої регламентовано п.6 ч.1 ст. 353 ЦПК України, розгляд справи в апеляційному порядку здійснюється у письмовому провадженні за матеріалами, що містяться у справі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, апеляційний суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення не відповідає вказаним нормам, виходячи з такого.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що у ОСОБА_2 відсутні повноваження діяти від імені АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України».

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, позовна заява АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» підписана та подана представником останнього, адвокатом Бабенко Н.С. на підтвердження повноважень якої до позовної заяви додано копію довіреності № 1098 від 20 липня 2020 року, виданої АТ "Державний ощадний банк України", в особі начальника філії Одеського обласного управління АТ Ощадбанк Древницького Д.А., який діє від імені Банку на підставі Довіреності, посвідченої 19 червня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л. М., за реєстровим № 693, та положення про філію Одеське обласне управління у порядку передоручення, якою уповноважено Бабенко Н.С. представляти інтереси АТ Ощадбанк та вести справи, зокрема, пред`являти позов, яка посвідчена приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Одеської області.

Копія довіреності за реєстровим № 693 від 19 червня 2020 року також додана до позовної заяви.

Апеляційний суд вважає слушними посилання скаржника про те, що суд передчасно дійшов висновку про повернення поданої Банком позовної заяви, з огляду на таке.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. "Право на суд" не є абсолютним. Право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави та з боку держави може бути піддане обмеженням, зокрема шляхом встановлення певної процедури розгляду справи.

Згідно з ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до ч. 7 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Статтею 58 ЦПК України визначено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до приписів частини 1 статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частина 2 статті 15 ЦПК України).

Відповідно до частини 4 статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Як убачається з матеріалів справи та не заперечується самим скаржником, . довіреність № 1098 від 20 липня 2020 року, видана Бабенко Н.С. АТ Державний ощадний банк України, від імені якого на підставі довіреності, посвідченої 19 червня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л. М., за реєстровим № 693, діяв начальник філії - Одеського обласного управління АТ "Державний ощадний банк України" Древницький Д.А.

Дійсно, як обґрунтовано зауважив суд першої інстанції, відповідно до довіреності за реєстровим № 693 від 19 червня 2020 року ОСОБА_3 наділений правом передоручення наданих йому повноважень, визначених у пунктах 1-8, з обмеженнями визначеними пунктом 9 Довіреності. Так, зі змісту вказаного пункту убачається, що повноваження на підписання позовних заяв можуть бути передоручені виключно працівникам Філії, які уклали з Банком договори про надання правової допомоги (п.п.9.8).

Разом з тим, ОСОБА_2 підписав позовну заяву, яку в подальшому подала до суду не долучила до неї доказів, які б підтверджували її право вчиняти такі дії, зокрема, документи, на підтвердження її статусу, як співробітника Філії та факту укладення із нею Банком договору про надання правової допомоги.

Дійсно, чинне законодавство не вимагає зазначення у довіреності відомостей про те чи є представник адвокатом, а також про укладення між ним та довірителем договору про надання правової допомоги. Водночас, апеляційний суд звертає увагу скаржника на те, що відповідні обмеження за обставинами цієї справи визначені не законом, а довіреністю за реєстровим № 693 від 19 червня 2020 року, виданою Древницькому Д.А. АТ "Державний ощадний банк України".

Разом з цим, за частинами 3,4 Закону України Про нотаріат довіреність, видана в порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню після подання основної довіреності, в якій застережено право на передоручення, або після надання доказів того, що представник за основною довіреністю примушений до цього обставинами для охорони інтересів особи, яка видала довіреність, і не може містити в собі більший обсяг прав, ніж їх передано за основною довіреністю. Строк дії довіреності, виданої в порядку передоручення, не може перевищувати строку основної довіреності, на підставі якої вона видана.

Відомостей щодо недійсності вказаних вище правочинів, а саме довіреності № 693 від 19 червня 2020 року, виданої Древницьому Д.А., як начальнику філії та довіреності від 20 липня 2020 року, виданої в порядку передоручення виданої адвокату Бабенко Н.С. матеріали справи не містять.

Отже ураховуючи, що зазначені обидві довіреності посвідчені нотаріально, слід виходити, з одного боку, з принципів доброчесності посадових осіб нотаріусів, які за законом належним чином перевіряють обсяг прав та повноважень посадових осіб та в порядку передоручення посвідчують право представлення лише в межах цих прав, а, з другого боку, принципу легітимності документа, що міститься у Державному Реєстрі.

Окрім того, апеляційний суд зауважує про передчасність висновку суду першої інстанції про повернення позовної заяви позивача, зважаючи на таке.

За правилами частини другої статті 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до частини сьомої статті 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Частиною 1 ст. 185 ЦПК Україн визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Також Верховний Суду у постанові від 27 вересня 2023 року у справі №367/1152/23 виснував, що відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо у суду виникли сумніви в тому, що документи на підтвердження повноважень представника є недостатніми, то суду слід було залишити заяву без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а не повертати її одразу заявнику.

При цьому у постанові від 04 серпня 2022 року у справі №640/12628/21 Верховний Суд також зауважував, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №26/5500/18 сформувала універсальний принцип, зміст якого полягає у тому, що повернення заяв (скарг) за наявності процесуальної можливості пересвідчитись у наявності в особи повноважень на представництво під час розгляду справи (скарги) ставить під загрозу дотримання завдань судочинства, а також дотримання учасниками справи строків звернення до суду та оскарження судових рішень.

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд доходить висновку про те, що за наявності у суду першої інстанції сумнівів у тому чи входить ОСОБА_2 до кола осіб, визначених п.п.9.8 довіреності за реєстровим № 693 від 19 червня 2020 року, яким ОСОБА_3 у праві передоручати повноваження з підпису та подання позовних заяв від імені АТ "Державний ощадний банк України", мав залишити позовну заяву без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а не повертати її одразу позивачу.

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції непропорційним втручанням у захищене гарантіями ст. 4 ЦПК України та ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. право на доступ до суду. У даному випадку суд не дотримався справедливого балансу публічних та приватних інтересів та з порушенням вимог ст. 2 ЦПК України щодо справедливого розгляду і вирішення цивільних справ повернув позовну заяву позивачеві.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви, з підстав наведених у змісті оскаржуваної ухвали.

Отже колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена без додержання норм процесуального права.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зокрема є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на вказане вище, колегія суддів доходить висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали, і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Судовий збір підлягає відшкодуванню за наслідками розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного Товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 17 листопада 2022 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Дата складення повної постанови - 07 листопада 2023 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: М.В. Назарова

В.В. Кострицький