ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6210/23 Справа № 932/1260/22 Суддя у 1-й інстанції - Кудрявцева Т.О. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2023 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева Ігоря В`ячеславовича, про стягнення коштів

за апеляційною скаргою АТ Сенс Банк (Акціонерного товариства «Альфа-Банк»)

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

15 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Альфа Банк», в якому просить стягнути з АТ «Альфа Банк» на його користь безпідставно отримані кошти в розмірі 46019,10 грн., інфляційні витрати в розмірі 874,36 грн.; 3% річних в розмірі 347,98 грн.; стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І.В. на його користь безпідставно отриману основну винагороду приватного виконавця в розмірі 4601,90 грн., безпідставно отримані витрати виконавчого провадження в розмірі 579,00 грн.; стягнути з відповідачів на його користь судові витрати, сплачені ним у вигляді судового збору в розмірі 992,00 грн. та за послуги адвоката в розмірі 2000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. було вчинено виконавчий напис №57 від 21.01.2021 про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, на підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем Щигарцевим І.В. було відкрито виконавче провадження №64900051 та стягнуто з ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості 51200,00 грн, 24.11.2021 року виконавче провадження закінчено. Він, вважаючи виконавчий напис протиправним, оскаржив його в судовому порядку. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06.10.2021 у справі №199/2445/21 виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, рішення набрало законної сили, таким чином вважає кошти стягнуті з нього на підставі виконавчого документа, який був визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, протиправно та підлягають поверненню. Враховуючи, що відповідач користується з 01.12.2021 коштами позивача неправомірно, починаючи з 01.12.2021 року стягненню з відповідача підлягають інфляційні витрати в розмірі 874,36 грн. та 3% річних з 18.11.2021 року в розмірі 347,98 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк», приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева Ігоря В`ячеславовича, про стягнення коштів задоволено. Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнуту в межах виконавчого провадженні ВП № 64900051 суму грошових коштів у розмірі 46 019,10 грн., 3% річних у розмірі 347,98 грн., інфляційні витрати у розмірі 874,36 грн., а всього 47 241,44 грн.

Стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева Ігоря В`ячеславовича на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнутих витрат виконавчого провадженні ВП № 64900051 у розмірі 579,00 грн., безпідставно стягнутої основної винагороди в межах виконавчого провадженні ВП № 64900051 у розмірі 4 601,90 грн., а всього 5 180,90 грн.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати: сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн., а всього 2 992,40 грн.(а.с.57-62).

В апеляційній скарзі АТ Сенс Банк, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволені позову (а.с.147-149).

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.01.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 57, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №09.2/311-6 від 11.09.2006 року, за період часу з 01.09.2017 року до 01.09.2020 року в загальному розмірі 13089,36 доларів США.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І.В. від 22.03.2021 року №ВП №64900051 було відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого напису.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06.10.2021 року у справі № 199/2445/21 позов ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк», треті особи - Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцев І.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню було задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 21 січня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем за реєстровим №57, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» () заборгованість, що виникла за кредитним договором №09.2/311-6 від 11 вересня 2006 року за період з 01 вересня 2017 року по 01 вересня 2020 року в загальному розмірі 13089,36 доларів США, а також плату за вчинення виконавчого напису в розмірі 1500 гривень. В порядку розподілу судових витрат по справі стягнуто з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 сплачений останнім судовий збір в загальному розмірі 1362 гривні, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень, а всього 6362 гривень.

24.11.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцевим І.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 64900051, відкритого постановою приватного виконавця від 22.03.2021 року з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 27.01.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. за № 57, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39,40 Закону України «Про виконавче провадження».

Задовольняючи позовні вимоги, суд 1 інстанції виходив із того, що правовою підставою для набуття АТ «Альфа-Банк» грошових коштів став виконавчий напис приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. № 57 від 21.01.2021 року, який рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06.10.2021 року визнано таким, що не підлягає виконанню, тому, оскільки перестала існувати правова підстава для отримання таких коштів, грошові кошти підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду 1 інстанції.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широку сферу застосування: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею або всупереч його волі, чи є набувач добросовісним або недобросовісним.

Аналіз норм статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: а) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); б) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Наведене у своїй сукупності свідчить, що кондикція - це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна (носія іншого цивільного права), підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця (набувача майна) з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України, у разі наявності цивільних відносин безпосередньо між власником та володільцем майна.

Такий спосіб захисту можливо здійснити шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача таке майно.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2017 року у справі № 3-905гс17 та у постанові Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 757/42443/15-ц (провадження № 61-38890св18).

Отже, положення глави 83 застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб, чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин норм статті 1212 ЦК України викладений також Верховним Судом у постанові від 6 березня 2019 року у справі №910/1531/18.

Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 1 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 березня 2016 року у справі № 6-2978цс15 та від 3 червня 2016 року у справі №6-100цс15.

Оскільки рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06.10.2021 року у справі № 199/2445/21 позов ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк», треті особи - Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцев І.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню було задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 21 січня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем за реєстровим №57, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» () заборгованість, що виникла за кредитним договором №09.2/311-6 від 11 вересня 2006 року за період з 01 вересня 2017 року по 01 вересня 2020 року в загальному розмірі 13089,36 доларів США, а також плату за вчинення виконавчого напису в розмірі 1500 гривень, то суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що отримані АТ Альфа-Банк на підставі вказаного виконавчого напису за виконавчим провадженням ВП № 64900051 у розмірі 579,00 грн., безпідставно стягнутої основної винагороди в межах виконавчого провадженні ВП № 64900051 у розмірі 4 601,90 грн., а всього 5 180,90 грн., підлягають поверненню позивачу на підставі статті 1212 ЦК України, адже підстава, на якій вони були отримані, відпала.

Доводи АТ Сенс Банк про те, що ОСОБА_1 не виконано зобов`язання за кредитним договором, борг не повернуто, не спростовує факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, що є підставою для повернення таких коштів.

При цьому питання наявності та/або відсутності заборгованості позивача перед АТ Сенс Банк за таким кредитним договором може бути предметом окремого судового розгляду.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, предметом позову в якій є вимога про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса.

Посилання у апеляційній скарзі на висновки Верховного Суду у постанові від 6 лютого 2020 року у справі № 910/13271/18 є необґрунтованими, оскільки спір у названій справі стосувався інших фактичних обставин справи, зокрема між сторонами були наявні договірні правовідносини (зобов`язальні) і до яких дійсно не можуть бути застосовані норми статті 1212 ЦК України.

Посилання АТ Сенс Банк на те, що позивачем не надано доказів оплати вартості послуг правничої допомоги відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 3 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 2 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 3 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20).

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції не може погодитися з доводами апеляційної скарги, а тому відхиляє їх.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» - залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: