У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про передачу справи на розгляд іншому суду за підсудністю

03 липня 2023 року м. Черкаси

Суддя Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, -

в с т а н о в и л а :

28 червня 2023 року ОСОБА_1 (за даними позовної заяви зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (за даними позовної заяви зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ); у якій просить суд:

- визнати 29/100 будинковолодіння АДРЕСА_2 , та земельну ділянку, кадастровий номер :05:004:0095, загальною площею 0,0294 га, спільно набутим майном подружжя;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 від 29/100 будинковолодіння АДРЕСА_2 , та земельної ділянки, кадастровий номер :05:004:0095, загальною площею 0,0294 га;

- витрати із сплати судового збору, понесені позивачем, покласти на відповідача.

Згідно зі статтею 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст.ст. 36, 37 ЦПК України, того ж дня було визначено головуючу суддю Миколаєнко Т.А. та передано їй дану справу.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суддя дійшла висновку про необхідність направити справу на розгляд іншому суду за підсудністю, виходячи з наступних підстав.

За приписами частини першої статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

У пункті 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна, в тому числі для позовів про право власності на таке майно.

Згідно з положеннями частини першої статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

У постанові від 27 березня 2019 року в справі № 646/8916/17 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку про те, що позови, які виникають з приводу нерухомого майна, - це позови, пов`язані з нерухомим майном, нерухомістю, нерухомою річчю, а тому всі позови у спорах, які є наслідком правовідносин, пов`язаних з обігом нерухомого майна, повинні бути пред`явлені до суду за місцем знаходження цього майна.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 (провадження № 12-175гс19) зазначила, що:

- нерухоме майно є особливим об`єктом права власності, оскільки наділене специфічними рисами - сталий зв`язок із землею, особлива цінність, неможливість переміщення без знецінення та зміни її призначення;

- майнове право на об`єкт нерухомості є складовою частиною такого майна, як об`єкта цивільних прав;

- виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна і стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач звертається до суду з вимогами про визнання права власності та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: 29/100 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .

З урахуванням наведеного, суддя дійшла висновку, що даний позов має пред`являтися за правилами виключної підсудності за місцем знаходження нерухомого майна, що розташоване в межах територіальної юрисдикції Соснівського районного суду м. Черкаси.

За приписами пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (стаття 125 Конституції України).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

У пункті 24 рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20 липня 2006 року Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. (…) Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)". З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

З огляду на зазначене, суддя дійшла висновку про те, що матеріали позовної заяви слід передати для розгляду за підсудністю до Соснівського районного суду м. Черкаси.

Відповідно до статті 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 30, 31, 32, 259, 260 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, передати для розгляду за територіальною підсудністю до Соснівського районного суду м. Черкаси.

Ознайомитись з повним текстом ухвали суду в електронній формі сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т. А. Миколаєнко