ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 675/219/22

Провадження № 22-ц/4820/1106/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області в складі судді Демчука П.В. від 28 квітня 2022 року про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання правочину фіктивним та розподіл майна подружжя.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У лютому 2022 року ОСОБА_2 , звернувся з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про визнання правочину фіктивним та розподіл майна подружжя. В обгрунтування позову посилався на те, що перебував у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_3 . В період шлюбу вони набули у власність автомобіль «Сітроен-Пікасо С 4», д.н.з. НОМЕР_1 . 02.03.2021 року ОСОБА_2 стало відомо про те, що ОСОБА_3 оформила фіктивний договір купівлі-продажу (дарування) на цей автомобіль на свою матір ОСОБА_1 , хоча досі автомобілем користувалася відповідачка.

26.04.2022 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_3 , та накладення арешту на автомобіль «Сітроен-Пікасо С 4», д.н.з. « НОМЕР_1 », що оформлений на матір відповідачки ОСОБА_1 , заборонивши його відчуження.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28.04.2023 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на автомобіль марки «Сітроен-Пікасо С 4», д.н.з. « НОМЕР_1 », із забороною його відчуження.

В решті вимог заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду як незаконну та задовольнити її скаргу. Вважає, що підстави для накладення арешту на автомобіль відсутні. У цій справі позивач в частині спірного автомобіля заявив вимогу про стягнення на його користь 1/2 частину його вартості, 89245 грн. Позивач не просив визнати за ним право власності на спірний автомобіль або його частку. Відтак, виходячи із заявлених сторонами позовних вимог в межах справи №675/219/22, можливість розпорядження апелянткою спірним автомобілем ніяк не впливає на процес виконання судового рішення, і не є гарантією дотримання прав позивача.

Окрім цього, ОСОБА_2 не доведено існування реальної загрози з невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення поданого ним позову. Запропонований позивачем вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на належний ОСОБА_1 автомобіль не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із заявленими ним позовними вимогами у даній справі.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів.

Представник позивача просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Апелянтка надіслала до суду заяву, в якій підтримала апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що з 25.11.2007 року ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . На даний час шлюб розірвано.

У провадженні Ізяславського районного суду Хмельницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання правочину фіктивним та розподіл майна подружжя.

Таким чином, судом встановлено, що на даний час між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 існує спір з приводу користування майном подружжя, а саме вищевказаним автомобілем.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Частково задовольняючи заяву, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що автомобіль «Сітроен-Пікасо С 4» є предметом спору між сторонами, ОСОБА_1 може ним розпорядитися, тому накладення арешту на спірний автомобіль в порядку забезпечення позову відповідає позовним вимогам. Позивач не заявляв вимог про розподіл житлового будинку, тому в цій частині заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги про помилковість цих висновків суду є безпідставними.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд першої інстанції правильно констатував, що між сторонами існує спір щодо поділу майна подружжя, об`єктом спору, крім іншого, є автомобіль «Сітроен-Пікасо С4».

Окрім стягнення половини вартості цього автомобіля, позивач також просив визнати недійсним договір купівлі-продажу цього автомобіля, укладений між відповідачками, в разі задоволення якої автомобіль підлягатиме поверненню у спільну сумісну власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В свою чергу реалізація апелянткою права на розпорядження спірним автомобілем може істотно вплинути на можливість виконання судового рішення в разі задоволення цієї позовної вимоги.

Згідно з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 15.09.2020 року у справі № 753/22860/17, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема, тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову бути співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 як власник спірного автомобіля «Сітроен-Пікасо С4» може ним розпорядитися будь-коли на власний розсуд, суд першої інстанції правильно визнав достатньо обґрунтованим припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Ухвала суду прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 червня 2023 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк