Справа № 211/1720/23
Провадження № 2/211/1407/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.,

при секретарі Зоріній С.М.,

за відсутності сторін по справі, розглянувши в м. Кривий Ріг в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначила,ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її батько ОСОБА_4 . Її батьки перебували у зареєстрованому шлюбі. За життя, батько отримав у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок, видане 31 березня 1992 року районним відділом комунального господарства Виконавчого комітету Довгинцівської районної Ради в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Батьки все життя мешкали в даній квартирі та були там зареєстровані. Після смерті матері, покійний батько звернувся до нотаріуса задля оформлення спадщини, подав заяву, надав всі документи, але свідоцтво про право на спадщину не отримав, таким чином, спадщину у вигляді 1/2 частини від вказаної квартири фактично прийняв померлий батько, тобто, на момент смерті батька, спадкове майно складалось з належної 1/2 частини квартири та 1/2 частини квартири, яка належала покійній матері, була фактично прийнята, але юридично не оформлена.

03 березня 2023 року державним нотаріусом Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, у зв`язку з тим, спадкова квартира була набута ОСОБА_4 в період зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_2 , тому, вказане майно є обертом права спільної сумісної власності, та рекомендувала звернутися до суду задля оформлення права власності в порядку спадкування за законом.

Ухвалою суду від 23 березня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в спрощеному позовному провадженні та витребувано від державного нотаріуса належним чином завірені копії спадкових справ, заведених після смерті: ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У судове засідання сторони не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає.

Представник виконкому Довгинцівської районної в місті ради до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, заперечень щодо вимог позивача не має, при відсутності інших спадкоємців.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 , актовий запис № 1360, свідоцтво серія НОМЕР_1 ( а.с. 8 - копія свідоцтва про смерть ).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла сестра позивачки ОСОБА_3 , актовий запис 1624, свідоцтво серія НОМЕР_2 ( а.с. 9 - копія свідоцтва про смерть ).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивачки ОСОБА_4 , актовий запис № 839, свідоцтво серія НОМЕР_3 ( а.с. 10 - копія свідоцтва про смерть).

Факт родинних стосунків між позивачем та покійними батьками, а саме, про те, що позивач є їх донькою, підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 585, згідно до якого, батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , копія свідоцтва про народження НОМЕР_4 ( а.с. 11 ).

Позивач перебувала у шлюбі, згідно до Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, згідно до якого позивач змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » ( а.с. 12,13).

Факт родинних стосунків між покійною сестрою та покійними батьками, а саме, про те, що ОСОБА_3 є їх донькою, підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 1333, згідно до якого, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , копія свідоцтва про народження НОМЕР_5 ( а.с. 12).

Батьки позивача перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 5 ( а.с. 14).

За життя, батько позивача отримав у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок, видане 31 березня 1992 року районним відділом комунального господарства Виконавчого комітету Довгинцівської районної Ради в м. Кривому Розі Дніпропетровської області ( а.с. 15-16, ).

Після смерті дружини, покійний батько позивача та покійна сестра звернулись до нотаріуса задля оформлення спадщини, але свідоцтво про право на спадщину не отримали, таким чином, спадщину у вигляді по 1/2 частини від вказаної квартири фактично прийняли померлі батько та сестра, тобто, на момент смерті батька позивача, спадкове майно складалось з належної 1/2 частини квартири та 1/2 частини квартири сестри, яка належала покійній дружині, була фактично прийнята, але юридично не оформлена ( копія спадкової справи 204/2012).

03 березня 2023 року державним нотаріусом Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.03. 2023 року, у зв`язку з тим, спадкова квартира була набута ОСОБА_4 в період зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_2 , тому, вказане майно є обертом права спільної сумісної власності. Крім того, згідно матеріалів спадкової справи № 204/2012, встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 спадщину прийняли її чоловік, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ( помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Таким чином, не має можливості встановити обсяг спадкового майна та рекомендувала звернутися до суду задля оформлення права власності в порядку спадкування за законом.

Згідно відповіді завідувача Четвертої криворізької державної нотаріальної контори від 04.04.2023 року вих.. № 398/02-14, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , станом на дату відповіді з заявою про прийняття чи відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Зі змісту ст.357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Розглядаючи спори, пов`язані зі спадкуванням частки в праві спільної сумісної власності, необхідно звертати увагу на те, що згідно зі статтею 368 ЦК спільною сумісною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Верховний Суд неодноразово в своїх рішеннях зазначав, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування (постанови від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19 (провадження № 61-16257св20) 28 липня 2021 року у справі № 346/5216/18 (провадження № 61-3050св21), 28 липня 2021 року у справі № 148/2418/15 (провадження № 61-5860св21).

Стаття 1297 ЦК України передбачає обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачою свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач цей обов`язок виконав в повному обсязі, звернувшись до нотаріуса, однак, вказана дія не дозволила йому захистити свої законні права та інтереси.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 Постанови № 7, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами статті 29, частини другої статті 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Відповідно до статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, за життя батьки позивача набули у спільну сумісну власність квартиру, частки у спільному майні у кожного з них є рівними, після смерті дружини, батько позивача та покійна сестра фактично прийняли спадщину, позивач звернулася до нотаріуса вчасно, вчинила зі свого боку всі дії для оформлення спадщини, але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тому, єдиним шляхом оформлення спадщини є звернення до суду зі вказаним позовом. За вказаних обставин, враховуючи такий загальний принцип засад цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність, очевидно, що будь-яким іншим чином, аніж визнання права власності в порядку спадкування на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , захистити інтереси позивача не є можливим.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, відсутність інших спадкоємців, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачами вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-218, 256 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_6 ) право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 43.6 кв. м., житловою 27.4 кв. м. в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Враховуючи відсутність позовних вимог у частині розподілу судових витрат, судовий збір відшкодуванню позивачу не підлягає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13 липня 2023 р.

Суддя: Н. О. Сарат