Провадження № 2/466/324/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«30» червня 2023 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Кавацюка В.І.

при секретарі Хомляк О.П.

учасники справи: позивач ЛМКП «Львівтеплоенерго»

відповідач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

представник відповідача Коваль Н.Я.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення місць загального користування,

у с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» (далі ЛМКП «Львівтеплоенерго», позивач) пред`явило в суд позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення місць загального користування.

Як на підставу своїх вимог позивач зазначав про те, що 28 вересня 2020 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося до Шевченківського районного суду м.Львова з заявою про видачу судового наказу та стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості.

28 грудня 2021 року Шевченківський районний суд м. Львова, розглянувши заяву боржника, ухвалив скасувати судовий наказ, оскільки доводи викладені боржником потребують додаткового дослідження, а тому справа має бути розглянута у позовному порядку.

ЛМКП «Львівтеплоенерго» користуючись своїм правом звертається до суду з позовом до ОСОБА_1 в порядку спрощеного позовного провадження.

Відносини у сфері житлово-комунальних послуг врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», а також відповідними постановами Кабінету Міністрів України та рішеннями органів місцевого самоврядування.

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» ЛМКП «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Згідно з п.4 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції Закону №1198-VII від 10.04.2014р.) виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальну організацію), якою є ЛМКП «Львівтеплоенерго».

У відповідності до п.6 ст.2 Прикінцевих положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» було розроблено нові договори та прийняті нарахування за послуги з 01липня 2014 року.

Відповідно ст.4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З 01 липня 2014 року вважається укладеним договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води між ЛМКП «Львівтеплоенерго», що є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг постачання гарячої води у м. Львові для населення згідно норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (виконавець) та споживачам (власником / співвласником/балансоутримувачем будинку, квартири, житлових приміщень у багатоквартирних будинках, будинках, спорудах, які приєднані до теплових мереж ЛМКП «Львівтеплоенерго» і в яких послуги з централізованого постачання гарячої води надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго», а також користувачами вищевказаних приміщень, квартир, або особами, зареєстрованими (прописаними) у таких приміщеннях, квартирах, будинках).

У відповідності до п.1.1 договору приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води від 01 липня 2014 року ЛМКП «Львівтеплоенерго», як виконавець, зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та послуг централізованого постачання гарячої води (якщо конкретний будинок/приміщення фактично приєднані до мереж центрального опалення та мереж гарячого водопостачання Виконавця), а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги з централізованого постачання гарячої води за встановленими відповідними уповноваженими органами тарифами для відповідних категорій споживачів, у строки і на умовах, що передбачені цим Договором приєднання.

Відповідно до п. 2.1 згаданого договору розраховувалась плата за послуги з централізованого опалення боржнику(ам).

Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки ЛМКП «Львівтеплоенерго» №30 від 01 вересня 2021 року, отриманої з єдиного реєстру територіальної громади міста Львова, вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована та проживає відповідач ОСОБА_1 і відповідно користується послугами з централізованого опалення місць загального користування.

З 01 липня 2014 р. відповідачу для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення та послуги централізованого постачання гарячої води ЛМКП «Львівтеплоенерго» був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , а також щомісячно направлялися квитанції про нарахування вартості послуг з метою їх оплати.

Проте, за період з 01 січня 2015 року по 30 квітня 2021 року у вищезазначеного відповідача утворилась заборгованість з оплати послуг за централізоване опалення місць загального користування в розмірі 17 279,70грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлового комунальні послуги» (в редакції Закону №2189-VIII від 09.11.2017 р.), індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції Закону №2189-VIII від 09.11.2017 р.), споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 68, та ч.1 ст.162 ЖК України наймач і власник житла зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплоенергію. електроенергію та інші послуги) за затвердженими в установленому порядку тарифами (ст. 67 ЖК України).

Положеннями ч.1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції Закону №2189-VIII від 09.11.2017 р.) передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Згідно з п.28 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства».

Те, що між ЛМКП «Львівтеплоенерго» та відповідачем ОСОБА_1 виникли зобов`язання підтверджується положеннями ст. ст. 11, 509 ЦК України,

Таким чином, всупереч вищезазначеним нормам законодавства, а також приписам ст. ст. 525, 526 ЦК України, відповідач ОСОБА_1 не виконала свого зобов`язання щодо сплати послуг з централізованого опалення місць загального користування, а тому зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням встановлення індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми відповідно до вимог ст. 625 ЦК України.

З огляду на наведені в позовній заяві обставини та норми матеріального права, просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення місць загального користування за період з 01 січня 2015 року по 30 квітня 2021 року у розмірі 17 279,70 грн., 1 343,98грн. інфляційних втрат, 3% річних в розмірі 638,41грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 листопада 2021 року справу передану для розгляду судді Шевченківського районного суду м. Львова Кавацюку В.І.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2022 року зазначену вище позовну заяву прийнято до розгляду та ухвалено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

11 січня 2022 року відповідач ОСОБА_1 подала на адресу суду відзив на позовну заяву.

В обґрунтування відзиву зіслалась на те, що розрахунки за спожиту теплову енергію проводилися не у відповідності до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг. Невідповідність даних розрахунків призвело до неправильних розрахунків опалення місць загального користування. Позивачем не надано на звернення відповідача інформацію про кількість спожитих послуг та порядок розрахунків, а тому вважає позов необґрунтованим.

Невідповідність даних розрахунків призводить в свою чергу до неправильних розрахунків опалення місць загального користування.

На її звернення до зовнішнього оператора послуг ЛМКП «Львівтеплоенерго» про надання інформації про кількість спожитих послуг та порядок розрахунків, відповіді не отримала.

Враховуючи викладене, просить ухвалити рішення, яким у задоволенні позову ЛМКП «Львівтеплоенерго» до неї про стягнення заборгованості з опалення місць загального користування відмовити.

01 лютого 2022 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» подало на адресу суду відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що нарахування плати споживачам, які відключені від системи централізованого опалення, проводилося у відповідності до вимог п.28 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630. Житловий будинок АДРЕСА_2 обладнано індивідуальним тепловим пунктом із приладом обліку теплової енергії на опалення та гаряче водопостачання. Вказаний вузол комерційного обліку слугує для вимірювання обсягу всієї теплової енергії, спожитої в будівлі. Тобто, саме за його показами визначається скільки всього теплової енергії використано споживачами у будівлі. Відповідно, це обсяг розподіляється між усіма споживачами будинку. Зазначає, що споживачі з встановленою індивідуальною (автономною) системою опалення оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до «Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визнання плати за їх опалення», яка затверджена наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №359 від 31 жовтня 2016 року.

Відповідач ОСОБА_1 в порядку ст.180 ЦПК України подано письмові заперечення на відповідь на відзив.

В обгрунтування заперечень зазначає, що індивідуальний тепловий пункт (ІТП), який встановлений в житловому будинку АДРЕСА_2 , окрім обліку теплової енергії, обладнаний загальнобудинковим обліком гарячого водопостачання (лічильник ГВП Sensus № 10024651). Помісячні покази останнього в період 2016-2018 р.р. на вимогу відповідача так і не були надані. Розрахунок витрат теплової енергії на ГВП ЛМКП «Львівтеплоенерго» проводило за можливими показами квартирних лічильників гарячої води, що не дає можливості розрахувати фактичну кількість теплової енергії спожитої будинком на ГВП за відповідний період. Розрахунок витрат теплової енергії на ГВП повинен був здійснюватися за показами загально будинкового лічильника ГВП Sensus №10024651.

Також відсутня інформація щодо споживання гарячої води та показники квартирних лічильників для того щоб не провести коректний розрахунок щодо тепловтрат. Зазначає, що теплоносій до ІТП будинку подається впродовж повного календарного року (окрім періоду планових робіт по зовнішніх мережах теплопостачання ) тому і покази загальнобудинкового обліку теплової енергії та ГВП повинні зніматися щомісяця та на вимогу споживача надаватися згідно законодавства.

Це ще раз підтверджує що розрахунок ГВП потрібно проводити (відповідно до затверджених законодавчо розрахунків) згідно показів загальнобудинкового лічильника ГВП, а не можливих показів індивідуальних споживачів. А втрати в ГВП розподілятися між споживачами гарячого водопостачання, яким не є відповідач по справі, доказом чого є акт відключення від системи опалення та ГВП, копія якого зберігається в матеріалах справи.

06 січня 2023 року представник позивача ЛМКП «Львівтеплоенерго» Трофимчук О.В. подала на адресу суду додаткові пояснення, у яких позов підтримала та просила його задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача ЛМКП «Львівтеплоенерго» Трофимчук О.В. позов підтримала, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві та додаткових письмових поясненнях.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечили, зіславшись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву та письмових запереченнях.

В судове засідання, яке було призначено на 30 червня 2023 року о 14.00 год. представник позивача ОСОБА_2 не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності та просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, та відповідач ОСОБА_4 до суду подала заяву, в якій не заперечила проти розгляду справи у її відсутності та просила у задоволенні позову відмовити.

У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання 30 червня 2023 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши пояснення представника позивача ЛМКП «Львівтеплоенерго» Трофимчук О.В., відповідача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_3 , з`ясувавши обставини, права та обов`язки сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч.ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Положеннями ч.ч.1-4 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Аналогічні приписи щодо обов`язку доказування і подання доказів також зазначено в ч.1 ст. 81 цього Кодексу.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з положеннями ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За змістом ч.1 ст. 78 цього Кодексу суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до ст. ст. 79, 80 ЦПК України, які регулюють достовірність та достатність доказів, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до вимог ст. 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Судом встановлено, що відповідно до довідки №30 з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації від 01 вересня 2021 року, виданої ЛМКП «Львівтеплоенерго», власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 є позивач ОСОБА_1 та в квартирі також зареєстровані її двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

13 липня 2020 року Шевченківським районним судом м. Львова за заявою ЛМКП «Львівтеплоенерго» в справі №466/4997/20, провадження №2-н/466/847/20, було видано судовий наказ про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 12 699,59 грн., інфляційних втрат в розмірі 1343,98грн., 3% річних в розмірі 638,41грн., а також стягнення 210,20грн. витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2020 року за заявою відповідача ОСОБА_1 вищевказаний судовий наказ було скасовано та роз`яснено ЛМКП «Львівтеплоенерго» його право звернутись із тими самими вимогами до суду в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд встановив, що відповідач ОСОБА_1 разом з дітьми зареєстрована та проживає за вищевказаною адресою.

У квартирі АДРЕСА_1 встановлено індивідуальне автономне опалення. Таке опалення мають також і інші квартири будинку.

Позивачем здійснювалось нарахування за послуги з централізованого опалення місць загального користування, за які відповідач не оплачувала, що в результаті призвело до заборгованості, яка станом на день звернення до суду, згідно поданого розрахунку, становить 19 262,09 грн.

Щодо норм права, які підлягають застосуванню при вирішенні позовних вимог.

Так позивач, при зверненні до суду просить суд керуватися нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2015 року №630, «Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання» (зі змінами і доповненнями), затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житло-комунального господарства від 22 листопада 2005 року, «Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитою на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення», яка затверджена наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №359 від 31 жовтня 2016 року та іншими актами цивільного законодавства.

Відповідач ОСОБА_1 при поданні відзиву та письмових заперечень просить суд керуватися нормами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та «Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг».

Відповідач ОСОБА_1 не заперечує, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» надає послуги централізованого постачання теплової енергії та гарячої води у будинок АДРЕСА_2 , оскільки не всі квартири мають облаштоване індивідуальну систему опалення, а лише оспорює спосіб нарахування та розмір заборгованості, що нарахована позивачем за надання таких послуг за спірний період з 01.01.2015 року і до 30.04.2021 року.

Відповідач зазначає, що неодноразово зверталася до позивача про надання інформації про кількість спожитих послуг та порядок розрахунків, однак позивач таких не надав ні стороні відповідача, ні суду.

Так, у відповідності до ч.2 ст.4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22 червня 2017 року №2119-VIII (далі Закон №2119-VIII) власники (співвласники) приміщень у будівлі, в якій окремі приміщення є самостійними об`єктами нерухомого майна, у разі приєднання такого будинку (будівлі) до зовнішніх інженерних мереж або обладнання такого будинку (будівлі) системою автономного теплопостачання, автономного гарячого водопостачання, автономного водопостачання зобов`язані забезпечити оснащення належних їм приміщень вузлами розподільного обліку відповідно теплової енергії, гарячої води, питної води, крім випадків, передбачених частинами п`ятою - сьомою цієї статті.

Згідно ч.1 ст.9 Закону №2119-VIII комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.

Частиною 1 ст.10 Закону №2119-VIII також передбачено, що у будівлях, зазначених у частинах другій і третій статті 4 цього Закону, обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою ст. 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням), розподіляється між усіма споживачами з урахуванням показань вузлів розподільного обліку, приладів - розподілювачів теплової енергії відповідно до частин другої - четвертої цієї статті.

При цьому для цілей розподільного обліку відповідно до цієї статті права та обов`язки споживачів поширюються також на власників майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано.

Заперечуючи позовні вимоги відповідач ОСОБА_1 звертає увагу та те, що надані для оплати суми спожитої теплової енергії не є розподіленими на витрати: опалення місць загального користування та підігрів гарячої води.

Відповідно до долученого до матеріалів справи акту від 18 березня 2016 року, складеного представниками ЛМКП «Львівтеплоенерго» - заступником начальника РТМ Жуган О.В., майстром Шевченківського РТМ Грицечко В.В., представниками ПП «Управляюча компанія Рідний дім» - головним інженером Павлишин Р.І., майстром ОСОБА_7 , вбачається, що згідно листа вх.№1048 від 23 лютого 2016 року ними проведено опломбування кульових кранів трубопроводів опалення (подача теплоносія) місць загального користування житлових будинків, зокрема і в будинку по АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч.3 ст.10 Закону №2119-VIII обсяги спожитої у будівлі гарячої, питної води, визначені за допомогою вузлів комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням), розподіляються між споживачами з урахуванням того, що:

1) у разі якщо частина води була витрачена на полив клумб і газонів, прибирання місць загального користування тощо та/або гарячої води - на прибирання місць загального користування тощо, обсяг відповідно питної, гарячої води, що розподіляється між споживачами, зменшується на обсяг, витрачений на такі загальнобудинкові потреби, визначений на підставі показань відповідних вузлів обліку;

2) у разі якщо приміщення всіх споживачів у будівлі оснащені вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби) розподіляється між споживачами відповідно до обсягу споживання за показаннями вузлів розподільного обліку.

Якщо виникає різниця між показаннями вузла комерційного обліку та обсягом гарячої, питної води, визначеним як сума показань вузлів розподільного обліку, така різниця розподіляється відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Отже, слід вказати на те, що розрахунки заборгованості подані ЛКП «Львівтеплоенерго» не містять належної інформації щодо способу нарахування заборгованості, не містять показників загальнобудинкового лічильника опалення та лічильника обліку гарячої води, містять вибіркові, часткові дані, необхідні до зазначення у такого роду актах.

В матеріалах справи відсутні докази щодо зняття помісячних показників загального будинкового лічильника обліку гарячого водопостачання марки ГВП Sensus № 10024651 за період 2015-2021 роки.

Окрім цього п.1-3 розділу IV «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг», затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22 листопада 2018 року, передбачено, що обсяг теплової енергії, витрачений на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі, визначається на підставі показань вузлів розподільного обліку теплової енергії, вузлів розподільного обліку витрати теплоносія (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді) або приладів-розподілювачів теплової енергії у разі оснащення ними 100 % МЗК та допоміжних приміщень.

У разі відсутності вузлів розподільного обліку у МЗК та допоміжних приміщеннях будівлі обсяг теплової енергії, витрачений на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі, визначається як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі (Qопбуд):

одноповерхова будівля - 20 %;

двоповерхова - 18 %;

триповерхова - 16 %;

чотириповерхова - 14 %;

п`ятиповерхова - 12 %;

шестиповерхова та вище - 10 %.

За рішенням співвласників будівлі зазначені частки споживання теплової енергії, витраченої на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі, можуть визначатися із застосуванням понижувального коефіцієнта від 0,2 до 0,9 залежно від теплотехнічних характеристик огороджувальних конструкцій, зокрема характеристик заповнення дверних віконних, балконних та дверних блоків, наявності тамбурів, якості теплоізоляції інженерних систем тощо, або за рішенням співвласників для визначення частки може застосовуватися підвищувальний коефіцієнт від 1,1 до 2 залежно від наявності та технічного стану опалювальних приладів в МЗК та допоміжних приміщеннях, стану теплотехнічних характеристик огороджувальних конструкцій. Рішення про їх застосування або зміну приймається в міжопалювальний період, про що співвласники будівлі письмово повідомляють виконавця комунальної послуги або виконавця розподілу.

У разі якщо приміщення всіх споживачів у будівлі оснащені вузлами розподільного обліку, обсяг теплової енергії, витраченої на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі, визначається як різниця між обсягом теплової енергії, визначеної на підставі показань вузла комерційного обліку, та сумарним обсягом спожитої теплової енергії за показаннями вузлів розподільного обліку, а також з врахуванням обсягу витрат теплової енергії на функціонування внутрішньобудинкової системи опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).

Крім цього, жодних інших доказів, які б стверджували про правильний разрахунок здійснених нарахувань позивачем не надано, хоча перешкод у цьому у позивача не було. Фактично позивачем лише надані розрахунки заборгованості, про стягнення якої вони просять, яка здійснена відповідно до нормативно правових актів, однак без належних доказів надання послуг, відповідно до цих же нормативно правових актів. Відповідач отримання згаданих послуг та належної якості у спірний період заперечує.

Відповідно такі розрахунки заборгованості та інші докази, за наявності заперечень з приводу надання та отримання послуг, про стягнення заборгованості за які подано позов не слід вважати належними доказами на підтвердження надання відповідних комунальних послуг, надання їх відповідної кількості та якості, правильності нарахування заборгованості за надані послуги та ін.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є недоведеними та у задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 80, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 509, 526, 610, 611, 625, 901, 903 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення місць загального користування відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», адреса: 79040, м.Львів, вул.Д.Апостола, 1, ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено 07 липня 2023 року.

Суддя В. І. Кавацюк