Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/1363/23
Провадження № 2/542/328/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2023 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Афанасьєвої Ю.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Чиж Л.О.,

представника позивача адвоката Жалій Л.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Нові Санжари цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за користування електричною енергією, суд

В С Т А Н О В И В:

21.08.2023 року ТОВ "Полтаваенергозбут" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за користування електроенергією в розмірі 5403,54 грн та судових витрат.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що ТОВ «Полтаваенергозбут» з 01 січня 2019 року згідно з виданою ліцензією на підставі постанови НКРЕКП № 575 від 26.06.2018 здійснює діяльність з постачання електричної енергії споживачам.

З 01 січня 2019 року відповідач приєдналася до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № на умовах чинного договору про користування електричною енергією № від 01.02.2018 року шляхом фактичного споживання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , з відкритим особовий рахунок № НОМЕР_1 .

3 01.06.2023 відповідачу припинено постачання електричної енергії.

З моменту акцептування вказаного договору в установленому ПРРЕЕ порядку ОСОБА_1 та ТОВ «Полтаваенергозбут» набули всіх прав та обов`язків за Договором і несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно з умовами договору та чинним законодавством України.

Позивач зазначав, що відповідач за період з 01 березня 2022 року по 31 липня 2023 року споживала електричну енергію, а оплату за неї не здійснювала або здійснювала не в повному обсязі, чим порушила свої зобов`язання за договором про постачання електроенергії споживачу постачальником універсальних послуг перед ТОВ «Полтаваенергозбут», внаслідок чого виникла заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 5403 грн 54 коп., яку позивач просив стягнути з відповідачки.

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29.08.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.28).

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 07.11.2023 року було відмовлено в задоволенні клопотань відповідачки про залучення до участі у справі АТ «Полтаваобленерго», про залишення позовної заяви без руху, про визнання неналежним відповідачем по справі та про закриття провадження у справі (а.с.113-116).

Ухвалами Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21.11.2023 року, 06.12.2023 року було задоволено клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» адвоката Жалій Лесі Віталіївни про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (а.с. 122, 198).

Ухвалами Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30.11.2023 року та 18.12.2023 року заявлений відповідачем ОСОБА_1 відвід судді Афанасьєвої Ю.О. був визнаний необґрунтованим та заява ОСОБА_1 про відвід судді Афанасьєвої Ю.О. була передана для автоматизованого розподілу для визначення в порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України, судді для вирішення питання про відвід судді Афанасьєвої Ю.О. (а.с. 185-186, 222-223).

Ухвалами Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30.11.2023 року та 20.12.2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Афанасьєвої Ю.О. було відмовлено (а.с. 191-192, 226-227).

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21.12.2023 року було відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів.

Представник позивача адвокат Жалій Л.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним в позові, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засідання проти задоволення позовних вимог заперечувала, пояснила, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 та зареєстрована за вказаною адресою, однак фактично в вказаному будинку не проживає. Вважає, що позивач не надав доказів того, що їй надавались послуги з електропостачання, обсягу постачання та споживання нею електричної енергії, акцептування нею договору з позивачем, а також оплати нею за спожиту електричну енергію. Електроенергія до її будинку була підведена, однак вона нею не користувалась, за послуги за користування електричною енергією вона не сплачувала, рахунки на оплату не отримувала, у неї немає електроустановок, показаники спожитої електричної енергії не передавала та в 2023 році була ініціатором припинення постачання їй електричної енергії.

В задоволенні позову просила відмовити.

19 вересня 2023 року до суду відповідачем надано відзив на позовну заяву, в прохальній частині якого відповідач просив відмовити у задоволенні позову повністю (а.с. 36-37).

Відповідач вважав позовні вимоги необґрунтованими, незаконними, безпідставними, зазначаючи, що ТОВ «Полтаваенергозбут» на пряму не здійснює постачання електроенергії до покупця, здійснює через компанію посередника АТ «Полтаваобленерго». Акцентувала увагу на відсутність договірних відносин, через відсутність договорів, укладених належним чином; відсутність актів приймання-передачі, які б вказували на те, що позивач дійсно надавав якісь послуги. Зазначає, що ТОВ «Полтаваенергозбут» не надало належних доказів, а сама позовна заява грунтується на припущеннях.

Представником позивача 02.10.2023 року було надано відповідь на відзив (а.с.54-56), в якому зазначає про те, що доводи відповідача, викладені у відзиві є необґрунтованими та безпідставними, не підкріплені належно допустимими доказами з огляду на наступне.

По-перше, ТОВ «Полтаваенергозбут» у своїх взаємовідносинах зі споживачами керується Законом України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 р. №2019-VIIІ, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018 р., та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії. На виконання пункту 13 розділу XVII Прикінцевих та перехідних положень Закону AT «Полтаваобленерго» відокремило зі свого складу постачальника електричної енергії ТОВ «Полтаваенергозбут», яке згідно виданої ліцензії на підставі постанови НКРЕКП №575 від 26.06.2018 року, здійснює діяльність з постачання електричної енергії споживачам та є окремою юридичною особою. Відповідно до додатку № 3 Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 року №1268 ТОВ «Полтаваенергозбут» виконує функції постачальника універсальних послуг на території Полтавської області.

Відповідно до додатку №3 до Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території, затверджених постановою НКРЕКП №1268 від 26.10.2018 року, ТОВ «Полтаваенергозбут» виконує функції постачальника універсальних послуг на території Полтавської області.

Передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів (бюджетних установ) під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу (АТ «Полтаваобленерго») не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам.

По-друге, щодо взаємовідносин АТ «Полтаваобленерго» та ТОВ «Полтаваенергозбут» повідомляє наступне.

Обсяги спожитої електричної енергії за об`єктом споживання розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 з присвоєним ЕІС-кодом № НОМЕР_2 ) встановлюються оператором системи, яким у даному випадку є АТ «Полтаваобленерго», яке наділено виключним правом як адміністратор комерційного обліку та постачальник послуг комерційного обліку визначати обсяги електричної енергії, що спожита споживачем, шляхом отримання від споживача або самостійного здійснення зняття показників засобів обліку електричної енергії.

ТОВ «Полтаваенергозбут» не здійснює функції з обліку електричної енергії та не визначає обсяги спожитої електричної енергії споживачами.

Відповідно до ст.2 Статуту ТОВ «Полтаваенергозбут» одним з головних предметів діяльності Товариства є постачання електричної енергії за регульованим тарифом.

Отже, ТОВ «Полтаваенергозбут» сформовано рахунки на оплату з фактичними обсягами електроенергії на підставі даних переданих AT «Полтаваобленерго».

По-третє, з 01.01.2019 року ОСОБА_1 приєдналася до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № на умовах чинного договору про користування електричною енергією № від 01.02.2018 року шляхом фактичного споживання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі чого відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . З 01.06.2023 відповідачу припинено постачання електричної енергії.

Доводи відповідача, що оскільки договір укладено з ПАТ «Полтаваобленерго» замість AT «Полтаваобленерго», то він не є чинним та не підтверджує договірних відносин між сторонами є необґрунтованими з огляду на те, що Рішенням Загальних Зборів акціонерів ПАТ «Полтаваобленерго» від 17 квітня 2019 року було змінено найменування Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» на Акціонерне товариство «Полтаваобленерго», а також змінено тип акціонерного товариства з публічного на приватне. Акціонерне товариство «Полтаваобленерго» по всьому майну, правам та обов`язкам є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго», яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Полтаваобденерго».

По-четверте, підписантом договору про користування електричною енергією № від 01.02.2018 року є заступник начальника Новосанжарської філії ПАТ «Полтаваобденерго» Волошин Олександр Іванович, який діяв на підставі довіреності 10-74/5668 від 05.05.2017 р. на право підпису договорів з побутовими споживачами. Договір про користування електричною енергією № від 01.02.2018 року підписаний власноручно відповідачем, не визнавався неукладеним, не розривався у судовому порядку відповідачем, тому є чинним та укладеним.

Посилання відповідача про ненадання позивачем акту звірки, руху коштів по особовому рахунку, актів приймання-передачі до позову є безпідставними, оскільки не передбачені у взаємовідносинах з фізичними особами, а є первинними документами у договірних відносинам контрагентів-юридичних осіб.

Відповідач ОСОБА_1 приєдналася до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією шляхом фактичного споживання та оплати рахунків на електричну енергію, які вона здійснювала з 01.01.2019 року щомісячно, на розрахунковий рахунок ТОВ «Полтаваенергозбут» до лютого 2022 року.

Зазначає, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг, само собою, не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Такого висновку дійшов ВС у постанові від 01.09.2020 у справі №686/6276/19.

По-п`яте, посилання відповідача на незрозуміло розтлумаченими нею ж висновками термінів Закону України «Про енергетичну ефективність» не стосується предмету розгляду справи та суті позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.

По-шосте, посилання відповідача про факт відсутності «щорічної електроустановки» на підставі складеного акту, підписаного членами її родини, не відповідає дійсності, є недоведеним.

По-сьоме, доводи відповідача щодо відсутності майна у ТОВ «Полтаваенергозбут» та AT «Полтаваобленерго» як беззаперечний факт є такими, що не стосується предмету розгляду справи та суті позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, не спростовує відсутність такої заборгованості, немає в провадженні судів таких справ за вимогами відповідача, тому не можуть бути взяті судом до уваги як докази.

Відповідачкою ОСОБА_1 надано заперечення на відповідь на відзив (а.с.91-92), в яких зазначає про те, що вона є неналежним відповідачем, ніяким чином вона не приєднувалась (не акцептувала) до договору поставки. Позивачем не надано документів про те, що вона веде підприємницьку діяльність. Відовідно до ст.712 ЦК України вона не є підприємцем, не користується послугами позивача та є неналежним відповідачем.

Крім того, позовна заява подана з грубими порушеннями вимог цивільного процесуального кодексу, судом не перевірилась сплата судового збору.

Позивачем не забезпечена явка належного представника, повноваження представника належним чином не підтверджені, процесуальні документи подані в неналежний спосіб.

Просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, вислухавши вступне слово представника позивача, відповідачки, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне.

Судом встановлено, що згідно з даних, що містяться в довідці виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради №02-18/167 від 25.08.2023 відповідачка ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.27).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, № 341899602 від 08.08.2023 року, власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 (а.с.15-17).

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 зазначила, що « ОСОБА_3 » є її дошлюбним прізвищем й вона є власником вищевказаного будинку.

01 лютого 2018 року відповідачка підписала договір № про користування електричною енергією, відповідно до якого електропостачальник зобов`язався надійно постачати електричну енергію на об`єкт побутового споживача, житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 (а.с. 13-14).

Відповідно до розрахунку заборгованості за спожиту електричну енергію ОСОБА_1 за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, особовий рахунок НОМЕР_1 за період з 01 березня 2022 року по 31 липня 2023 року за об`єктом споживання розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , рахується заборгованість в сумі 5403,54 (а.с. 6).

Оскільки відповідач, як споживач електричної енергії, споживав електричну енергію, однак оплату за неї здійснив не в повному обсязі, чим порушив свої зобов`язання за договором про постачання електроенергії постачальником універсальних послуг перед ТОВ «Полтаваенергозбут», внаслідок чого виникла заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 5403 грн 54 коп., ТОВ «Полтаваенергозбут» звернулось до суду із відповідним позовом про стягнення з відповідача зазначеної суми заборгованості за спожиту енергію.

Так, згідно з частинами першою, другої ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до ст.2 ЗУ «Про ринок електричної енергії» основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносин між ними визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють впровадження цього Закону, зокрема: кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу; кодексом комерційного обліку; правилами роздрібного ринку.

Оператором системи передачі є суб`єкт господарювання, який отримав ліцензію на провадження діяльності з передачі електричної енергії (ч.1 ст.31 Закону).

Розподіл електричної енергії здійснюється оператором системи розподілу. Діяльність з розподілу електричної енергії підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства.

Оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на недискримінаційних засадах відповідно до цього Закону, кодексу систем розподілу та інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії (ч.1,ч.2 ст.45 Закону).

До повноважень оператора оператора системи розподілу віднесено, зокрема забезпечення комерційного обліку відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії (п.8 ч.1 ст.46 Закону).

Постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку (ч.1, ч.2, ч.6 ст.56 Закону).

Споживач має право купувати електричну енергію для власного споживання за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку, за умови укладення ним договору про врегулювання небалансів та договору про надання послуг з передачі електричної енергії з оператором системи передачі, а у разі приєднання до системи розподілу - договору про надання послуг з розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу; або купувати електричну енергію на роздрібному ринку у електропостачальників або у виробників, що здійснюють виробництво електричної енергії на об`єктах розподіленої генерації, за правилами роздрібного ринку.

Споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії (ч.1, ч.3 ст.58 Закону).

Підпунктами 1, 2, 3 пункту 5.5.5 «Правил роздрібного ринку електричної енергії», затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14 березня 2018 року (надалі «ПРРЕЕ») визначено, що споживач електричної енергії зобов`язаний: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору.

Пунктом 4.12 Розділу 4 ПРРЕЕ передбачено, що розрахунки між споживачем та електро постачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Відповідно до підпункту 1 пункту 5.2.1 ПРРЕЕ, електропостачальник має право: на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів.

Пунктом 5.5.5 ПРРЕЕ, передбачено, що, зокрема, споживач електричної енергії зобов`язаний: 1) користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); 2) сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; 3) за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору.

Згідно з пунктом 3.2.14 ПРРЕЕ, договір про постачання електричної енергії споживачу є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, та вважається укладеним з дати відкриття особового рахунка за об`єктом споживача або внесення змін до такого особового рахунка, про що споживач інформується у передбаченому договором порядку.

За змістом наведених спеціальних нормативних актів, які регулюють діяльність учасників ринку електроенергії, законодавцем розділені функції постачання електричної енергії споживачам і розподілу (передачі) електричної енергії споживачам. При цьому постачальник електричної енергії формує рахунки для споживача на оплату спожитої електричної енергії на підставі інформації, що надається йому оператором системи, який здійснює діяльність з розподілу (передачі) електроенергії, про обсяги спожитої електроенергії, які визначаються згідно показників лічильників, переданих споживачем та/або ж отриманих безпосередньо працівниками оператора системи.

Постановою НКРЕКП від 26.10.2018 року №1268 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території суб`єктами господарювання, які провадять діяльність з передачі електричної енергії локальними (місцевими) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом, які мають намір отримати ліцензію на розподіл електричної енергії та на яких не поширюються вимоги пункту 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону (далі ліцензіати).

ТОВ «Полтаваенергозбут» з 01 січня 2019 року згідно з виданою ліцензією на підставі постанови НКРЕКП № 575 від 26.06.2018 здійснює діяльність з постачання електричної енергії споживачам, тобто є постачальником електроенергії.

АТ «Полтаваобленерго» згідно отриманої ліцензії здійснює діяльність з розподілу електричної енергії, тобто є оператором системи.

Отже, відповідно до приписів законодавства позивач формує рахунки на оплату вартості спожитої електричної енергії на підставі інформації, яку він отримує від АТ «Полтаваобленерго» щодо обсягів спожитої електроенергії.

Заперечуючи проти позову відповідачка посилається зокрема на те, що вона не укладала договору з позивачем та не приєднувалась до умов договору про постачання електричної енергії, на що суд зазанчає таке.

Згідно з абз. 5 п. 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії» фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Відповідно до п.п.2,7 Постанови НКРЕКП від 14 березня 2018 року №312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови. Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписанням заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно із частиною 1 статті 638 ЦК України, договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №312 затверджено Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (а.с. 7-12).

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 633 ЦК України, умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

На підтвердження факту приєднання до умов договору позивачем надані договір № про користування електричною енергією від 01.02.2018 року (а.с. 13-14), розрахунок заборгованості за спожиту електричну енерігю за період з 01 березня 2022 року по 31 липня 2023 року (а.с.6), розрахунок заборгованості за спожиту електричну енерігю за період з 01 лютого 2019 року по 01 вересня 2023 року, в якому відображені оплати за спожиту електричну енергію за період: з лютого 2019 року по лютий 2022 року (а.с. 77) та довідка АТ «Полтаваобленерго» №14.4.1./5377 від 07.08.2023 року про обсяги споживання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.03.2022 року по 01.08.2023 року, ЕІС кодом №62Z649 (а.с. 19).

Враховуючи вище викладене, суд доходить висновку про те, що ОСОБА_1 приєдналась до умов договору, отримувала послуги з постачання електричної енергії та сплачувала за користування електричною енергією. Сторони набули всіх прав та обов`язків за договором і несуть відповідальність за їх невиконання.

Крім того, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відсутність письмового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг не свідчить про відсутність певних договірних відносин і не звільняє відповідача від оплати за фактично надані послуги.

Висновки щодо застосування норм права у близьких за змістом правовідносинах містяться у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15, Верховного Суду у постанові від 27.02.2019 року у справі № 334/2789/15-ц, щодо приєднання до публічного договору (акцептування договору) у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 року у справі №161/11800/19.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Предметом даного спору є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01.03.2022 по 31.07.2023 у розмірі 5403,54 грн.

Щодо доводів відповідачки ОСОБА_1 про непроживання її в будинку АДРЕСА_1 та некористування електричною енергією, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Відповідно до п.4.27 Постанови НКРЕКП від 14 березня 2018 року №312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» у разі звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний повідомити електропостачальника та оператора системи або основного споживача про намір припинити дію відповідних договорів не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договорів і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно. У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем електропостачальника та (за наявності відповідного договору) оператора системи або основного споживача про звільнення приміщення та/або остаточне припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів виходячи з умов відповідних договорів.

У матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження тимчасової відсутності відповідача в будинку АДРЕСА_1 понад 30 календарних днів.

Відповідачка в судовому засіданні також повідомила, що вона не зверталась з заявою до позивача про звільнення приміщення та не проживання в будинку АДРЕСА_1 .

При цьому в судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 зазначила що в 2023 році вона звернулась до позивача з заявою про припинення електропостачання до її будинку, що підтвердила й представник позивача, пояснивши, що з 01.06.2023 року відповідачу припинено постачання електричної енергії за її заявою. Що також спротовує доводи відповідачки про відустніть договірних відносин та ненадання послуг з постачання електричної енергії та підтверджує визнання відповідачкою наявність договірних відносин з позивачем та постачання їй електричної енергії.

Посилання відповідача на відсутність первинних документів, які складаються під час здійснення господарської діяльності, на підтердження факту виконаних робіт або надання послуг, то суд зазначає, що правові наслідки створює саме господарська діяльність по наданню послуг та (або) виконаню робіт.

Так, у матеріалах справи відсутні докази про ненадання ТОВ «Полтаваенергозбут» послуг з постачання електриної енергії відповідачу або надання не в повному обсязі, звернення відповідача щодо проведення перерахунку за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні тощо.

Матеріалами справи також встановлено, що обсяги споживання електричної енергії по АДРЕСА_1 з присвоєнням ЕІС-код точки 62Z649 (о/р ) за період з 01.03.2022 по 01.08.2023, надані АТ «Полтаваобленерго» до ТОВ «Полтаваенергозбут» та нарахування проводилось по середньодобовому споживанню (а.с.19).

Так, згідно з п.8.6.2 Кодексу комерційного обліку електричної енергії індивідуальні побутові споживачі зобов`язані щомісяця зчитувати фактичні покази зі всіх лічильників, встановлених на об`єкті споживача, для яких відсутня можливість дистанційного зчитування даних, та надавати їх до кінця третього календарного дня місяця, що настає за розрахунковим, відповідному оператору системи розподілу або ППКО (у ролі ОЗД) в один із таких способів:

1) через особистий кабінет на сайті оператора системи розподілу або ППКО (у ролі ОЗД);

2) за телефоном чи іншими електронними засобами;

3) шляхом зазначення цих показів у сплаченому рахунку;

4) через особисте звернення або іншим зручним та прийнятним для сторін способом згідно з укладеним договором.

Згідно з п.8.6.5 Кодексу комерційного обліку електричної енергії у разі неотримання оператором системи або ППКО (у ролі ОЗД) від споживача фактичних показів лічильника(ів) до кінця третього календарного дня місяця, що настає за розрахунковим, та за умови, що з технічних причин покази не отримані за допомогою засобів дистанційної передачі даних, оціночні покази лічильника на початок першої доби цього календарного місяця визначаються оператором системи або ППКО (у ролі ОЗД) шляхом додавання до останнього отриманого ними фактичного показу лічильника величини добутку середньодобового споживання на кількість днів (діб) між датою останнього зчитування фактичних показів та першим числом цього календарного місяця.

В судовому засіданні відповідчка підтвердила, що вона не передавала показники лічильника та не спростувала зазначені позивачем обсяги споживання електричної енергії та існування заборгованості у вищезазначеному у розмірі.

При цьому, як вбачається з розрахунку заборгованості за спожиту електричну енергію та її оплату за період з 01.01.2019 року по 01.09.2023 року (а.с.77) вбачається що відповдачка здійснювала оплату за спожиту електричну енергію по лютий 2022 року включно.

Що також підтверджується наданими Витягами з електронних реєстрів платежів (а.с.75,76,139,140) та лист АТ «Укрпошта» про здійсненні платежів за електричну енергію по особовому рахунку № НОМЕР_1 (а.с.136), й також вказує на визнання ОСОБА_1 договірних зобов`язань з позивачем.

Доводи відповідачки про те, що вона не здійснювала оплату на спожиту електричну енергію і хто саме це робив їй невідомо, суд вважає безпідставними, оскільки саме вона є власником будинку АДРЕСА_1 та на її ім`я відкритий особовий рахунок. При цьому відповідачка докази на спростування здійснення оплати платежів за електричну енергію за її особовим рахунком не надала.

Доводи ОСОБА_1 про те, що вона не є учасником ринку електричної енергії, не займається підприємницькою діяльністю, що будинок, який належить їй на праві власності не є об`єктом електричної енергії та в будинку немає будь-яких електроустановок, суд вважає безпідставними, оскільки ці доводи є власним тлумаченням відповідача та не грунтуються на вимогах діючого законодавства.

Таким чином, оскільки відповідачка приєдналась до умов договору, отримувала послуги з постачання електричної енергії як споживач електричної енергії, здійснювала оплату за спожиту електричну енергію не в повному обсязі, чим порушила свої зобов`язання за договором про постачання електроенергії постачальником універсальних послуг перед ТОВ «Полтаваенергозбут», внаслідок чого виникла заборгованість за спожиту електричну енергію за період: з 01.03.2022 року по 01.06.2023 року (до часу припинення електропостачання) в сумі 5403 грн 54 коп., то позовні вимоги ТОВ «Полтаваенергозбут» підлягають задоволенню.

Враховуючи, що позовні вимоги суд задовольняє повністю, то з відповідача, у відповідності до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в сумі 2684 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за користування електричною енергією задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 5403 грн (п`ять тисяч чотириста три) гривні 54 (п`ятдесят чотири) копійки та витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут», місце знаходження: вул. Панянка, 65Б, м. Полтава, ;

представник позивача: адвокат Жалій Леся Віталіївна, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 14.01.2020 № 3239;

відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 26 грудня 2023 року.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Ю.О.Афанасьєва