ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9578/23 Справа № 211/4098/23 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року м.Кривий Ріг

Справа № 211/4098/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної в місті ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 вересня 2022 року, яка постановлена суддею Сарат Н.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 27 вересня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання на тимчасово окупованій території, заінтересована особа Управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної в місті ради.

В обґрунтування заяви зазначив, що він є громадянином України, та, відповідно до довідки від 24.11.2014 № 1249-680460, має статус внутрішньо переміщеної особи. Зареєстрованим місцем його проживання є: АДРЕСА_1 , а, відповідно до вищезазначеної довідки, фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

04 лютого 2015 року його дружина звернулась до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної у місті ради із заявою щодо надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Допомога була призначена на двох членів сім`ї. У період з 04.02.2015 по 05.08.2017 він та його дружина отримували допомогу.

05.08.2017 виплати адресної допомоги внутрішньо-переміщеним особам на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг призупинили, адже, відповідно до законодавства, вона виплачується по місяць зняття з обліку, але не більше ніж на шість місяців. Після спливу даного часу представник сім`ї має звернутись до відповідних органів з повторною заявою.

У 2017 року заявник повернувся до місця свого проживання, де постійно проживав до 27.07.2022 року, періодично виїжджаючи на підконтрольну територію, про що свідчить лист Державної прикордонної служби України, у зв`язку з цим, він повторно не подавав заяву про здійснення виплат, як внутрішньо переміщеній особі.

Перед від`їздом він повідомив в усній формі УПСЗН виконкому Довгинцівської районної у місті ради про намір покинути м. Кривий Ріг, але співробітники не роз`яснили йому його обов`язку написати письмову заяву, тому, будучи необізнаним, він повернувся до місця проживання, не надавши жодних письмових заяв.

З початком повномасштабного вторгнення рф, він разом з дружиною прийняли рішення виїхати до доньки в м. Кривий Ріг та лише в липні 2022 року їм вдалося виїхати з м. Горлівка через територію рф, Латвії та Польщі.

Після повернення до м. Кривого Рогу, у липні 2022 року, він звернувся до УПСЗН виконкому Довгинцівської районної у місті ради щодо призначення виплат внутрішньо переміщеним особам, але йому було відмовлено у зв`язку з тим, що, відповідно до п.З Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ від 20.03.2022 №332, допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24.02.2022, крім осіб, які отримували щомісячну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, що підтверджується повідомленням від 31.08.2022 року про відмову призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням, він звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, але, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року в позові йому було відмовлено.

Встановлення факту проживання у період з 2017 року по 2022 рік на окупованій території має для нього юридичне значення та необхідне для подальшого призначення йому щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Посилаючись на викладене, заявник просив суд: встановити факт постійного його проживання на окупованій території в період з 10.12.2017 по 27.07.2022.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 вересня 2022 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної в місті ради, про встановлення факту проживання на тимчасово окупованій території - залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність спору про право. Вважає, що суд помилково встановив, що заявник бажає реалізувати право на отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, адже він не просить суд визнавати за ним таке право, визнавати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної в місті ради та не просив зобов?язати останнього призначити та почати виплату йому адресної допомоги.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, заінтересована особа Управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної в місті ради зазначає, що оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою, в процесі розгляду справи суд не порушив норм процесуального права, а тому ухвалу суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, заявника ОСОБА_1 та його представника адвоката Павленка В.В., які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції, встановивши, що заявник бажає реалізувати право на отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у зв`язку з чим звернувся до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної в місті ради, однак 31.08.2022 видано повідомлення про відмову у виплаті державної соціальної допомоги з підстави п. 3 постанови КМУ № 332 від 20.03.2022 зі змінами та роз?яснено, що вказана відмова може бути оскаржена до вищого органу виконавчої влади або до суду, що свідчить про наявність спору про право. При цьому, суд дійшов висновку, що вимога про визнання за заявником права на отримання державної допомоги не підлягає вирішенню в порядку окремого провадження, а має здійснюватися в порядку визначеному чинним законодавством, зокрема Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого п. 3 Постанови КМ України № 332 від 20.03.2022 зі змінами, який визначає суб`єктів призначення допомоги, перелік необхідних документів для призначення допомоги, а також момент, з якого призначається допомога, а у разі виникнення спору, про наявність якого свідчить відмова Управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної в місті ради, заявник має звернутися до суду з відповідним адміністративним позовом про захист невизнаного права, а не з заявою в порядку окремого провадження.

На думку колегії суддів, такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права.

Згідно положень статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Як слідує зі змісту поданої заяви, заявник просить встановити факт постійного проживання на окупованій території в період з 10.12.2017 по 27.07.2022.

Відповідно до заяви, вказаний факт йому потрібно встановити для подальшого призначення йому щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 1-3), а тому колегією суддів не приймаються доводи апеляційної скарги про те, що суд помилково встановив, що заявник бажає реалізувати право на отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, адже він не просить суд визнавати за ним таке право, визнавати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної в місті ради та не просив зобов?язати останнього призначити та почати виплату йому адресної допомоги.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що «юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник немає іншоїможливості одержатичи відновитидокумент,який посвідчуєфакт,що маєюридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 10.11.2021 у справі № 295/3547/21.

У вказаній справі встановлено, що заявник бажає реалізувати право на отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у зв`язку з чим звернулася до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної в місті ради. Однак, 31.08.2022 видано повідомлення про відмову у виплаті державної соціальної допомоги з підстави п. 3 постанови КМУ №332 від 20.03.2022 зі змінами. В повідомленні роз`яснено, що вказана відмова може бути оскаржена до вищого органу виконавчої влади або до суду.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заявник звернувся до компетентного органу для отримання державної виплати, отримав відмову вказаного органу, тобто фактично його вимога заінтересованою особою не визнана, що свідчить про існування спору про право. Вимога про визнання за заявником права на отримання державної допомоги не підлягає вирішенню в порядку окремого провадження, а має здійснюватися в порядку визначеному чинним законодавством, зокрема Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого п. 3 Постанови КМ України № 332 від 20.03.2022 зі змінами, який визначає суб`єктів призначення допомоги, перелік необхідних документів для призначення допомоги, а також момент з якого призначається допомога, а у разі виникнення спору, про наявність якого свідчить відмова Управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної в місті ради, заявник має звернутися до суду з відповідним адміністративним позовом про захист невизнаного права, а не з заявою в порядку окремого провадження.

Разом з тим, дійшовши вірних висновків про те, що під час розгляду справи виник спір щодо права заявника на отримання державної допомоги, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, суд помилково залишив заяву без розгляду, не врахувавши, що якщо справа підлягає розгляду в порядку іншого судочинства, ніж подано заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, то суд відмовляє у відкритті провадження або закриває провадження у справі, якщо провадження у справі було відкрито.

Так, вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність (постанова Великої палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 161/853/19), однак, суд першої інстанції вищенаведеного не врахував та не з?ясував питання про те, чи підлягає дана заява розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 287/167/18-ц від 30 січня 2020 року викладено наступний висновок: «Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній».

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим ухвалу суду необхідно скасувати і направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 вересня 2022 рокускасувати та направити цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної в місті ради про встановлення факту проживання на тимчасово окупованій територіїдо Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської областідля подальшого розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 26 грудня 2023 року.

Головуючий:

Судді: