УХВАЛА

06 листопада 2023 року м. Кропивницький

справа № 404/2721/21

провадження № 22-ц/4809/847/23

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Карпенка О.Л.,

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши заяву адвоката Усатенка В`ячеслава Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про відвід судді-доповідача Чельник О.І. та суддів Єгорової С.М., Карпенка О.Л. від участі у розгляді цивільної справи за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Усатенко В`ячеслав Юрійович, та ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 13 квітня 2023 року у складі судді Мохонько В.В.,

В С Т А Н О В И В:

До Кропивницького апеляційного суду надійшли апеляційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Усатенко В`ячеслав Юрійович, та ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 13 квітня 2023 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Кропивницького апеляційного суду від 16 травня 2023 року визначено головуючого суддю (суддю-доповідача) Чельник О.І.

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів від 01 червня 2023 року визначено склад: головуючого суддю (суддю-доповідача) Чельник О.І., Єгорову С.М., Карпенка О.Л.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 02 червня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 05 червня 2023 рокусправу призначено до розгляду.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 10 липня 2023 року клопотання представника відповідача - адвоката Захарченка Ігоря Васильовичапро зупинення провадження у справі задоволено.Провадження у справі було зупинено до набрання законної сили рішення по справі №404/2935/19 за скаргою ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золоторьової Тетяни Валентинівни по нарахуванню заборгованості по аліментам.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року апеляційне провадження у справі поновлено.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року у задоволенні заяви адвоката Усатенка В`ячеслава Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про зупинення провадження відмолено.

31 жовтня 2023 року від ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшла заява про відвід судді-доповідача Чельник О.І. та суддів Єгорової С.М., Карпенка О.Л. від участі у розгляді даної справи.

Заяву про відвід обґрунтовано тим, що 31 жовтня 2023 року у судовому засіданні апеляційного суду стороною позивача було заявлено клопотання про зупинення апеляційного провадження по даній справі. Клопотання мотивоване тим, що на розгляді Кіровського районного суду міста Кіровограда перебуває цивільна справа №404/2935/19 за скаргою ОСОБА_2 про визнання неправомірним розрахунку заборгованості зі сплати аліментів та зобов`язання здійснити розрахунок, суб`єкт оскарження - приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Тетяна Валентинівна, заінтересована особа: ОСОБА_1 . Колегія суддів відмовила у задоволенні заявленого клопотання, хоча в ухвалі Кропивницького апеляційного суду від 10 липня 2023 року колегія суддів дійшла іншого висновку за клопотанням з аналогічних підстав, що свідчить про явне упереджене ставлення колегії суддів до сторони позивача. Вважав, що такою відмовою колегія суддів фактично визнала, що для розгляду даної справи має значення лише розрахунок заборгованості від 22 червня 2022 року та підстави його оскарження, а розрахунок від 29 березня 2021 року та від 15 березня 2023 року №488 та підстави його оскарження не мають значення для справи. Зазначав, що ці обставини викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності суддів і вказують на бажання ухвалити рішення суду у будь-який спосіб виключно на користь сторони відповідача.

Колегія суддів вважає заявлений адвокатом Усатенком В`ячеславом Юрійовичем, який діє в інтересах ОСОБА_1 ,відвід судді-доповідача Чельник О.І., суддів Єгорової С.М.та Карпенка О.Л. необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і являється частиною національного законодавства, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В процесуальному судочинстві діє презумпція безсторонності суду, яка може бути спростована.

Право учасника справи на відвід судді є однією із гарантій права на справедливий суд.

Проте право на відвід не є абсолютним. В інакшому випадку воно перетвориться у свавільне обрання суддів для розгляду справи та спосіб процесуального зловживання, що суперечитиме інтересам інших учасників справи та суспільним інтересам загалом.

Відвід має бути обґрунтований посиланням на факти, які вказують на залежність, упередженість або необ`єктивність судді щодо сторін чи будь-кого з них.

Лише за таких обставин відвід буде правомірним і убезпечить сторони від залежного, упередженого або необ`єктивного суду.

Пунктами 3 та 5 частини 1 статті 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з вимогами ч.2 ст.39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід учасниками справи.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 36 ЦПК).

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Враховуючи викладене вище суд, оцінюючи наявність обґрунтованих підстав для відводів щодо суб`єктивного критерію, дійшов переконання про відсутність підстави стверджувати, що суддя-доповідач Чельник О.І. та судді Єгорова С.М. і Карпенко О.Л виявляють особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного, а доказів протилежного заявником суду не надано.

Аналіз змісту та доводів заяви про відвід судді-доповідача Чельник О.І. та суддів Єгорової С.М., Карпенка О.Л. не свідчить про існування обґрунтованих обставин, що викликають сумнів у неупередженості або необ`єктивності суддів, а зводяться до незгоди із процесуальним рішенням, а тому не можуть бути підставою для відводу суддів у розумінні статті 36 ЦПК України.

Інших обставин, які б могли б свідчили про залежність, упередженість або необ`єктивність судді-доповідача Чельник О.І. та суддів Єгорової С.М., Карпенка О.Л. у заяві не наведено, тому суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Так, стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід (самовідвід) дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Згідно з пунктом 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів, передбачено, що при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був не безстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими. Вказана позиція міститься в пункті 44 рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» та пункті 76 рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії».

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23 від 19 травня 2006 року, незалежність судових органів є передумовою забезпечення правопорядку та основною гарантією справедливого вирішення справи в суді. Отже, суддя має відстоювати та втілювати в життя принцип незалежності судових органів в його індивідуальному та колективному аспектах.

Пунктом 1.1 Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою.

Одночасно, вказаними Принципами унормовано, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, то відповідно до ч.3 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 36, 40 ЦПК України колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Визнати необґрунтованим заявлений адвокатом Усатенком В`ячеславом Юрійовичем, який діє в інтересах ОСОБА_1 , відвід суддів Чельник О.І., Єгорової С.М. та Карпенка О.Л.

Справу передати у відділ забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах Кропивницького апеляційного суду для визначення у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу, судді, який буде вирішувати питання про відвід.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

О.Л. Карпенко