Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6278/21
Номер провадження2/711/1430/23
РІШЕННЯ
29 червня 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого-судді - Кондрацька Н.М.
за участю секретаря судового засідання - Мелещенко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, -
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.04.2023 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.12.2021 скасовано та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
26.06.2023 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на пропуск позивачем строків позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості. Вказує, щодо стягнення заборгованості та Внесків, то вказана заборгованість відповідачами по справі сплачена в повному обсязі, що підтверджується квитанціями, які подані разом із заявою про перегляд заочного рішення. Щодо сплати інфляційних та 3% річних, то вказує, що дані розрахунки є необґрунтованими, незаконними та неправильними. Зазначає, що з розрахунків заборгованості наданих позивачем вбачається, що вони зроблені більш ніж за три роки, а саме починаючи з січня 2013 року, тобто поза межами позовної давності. Вказує, що суми інфляційних та 3% річних вказані у даних розрахунках повинні бути ще меншими, оскільки відповідач частинами погашав свою заборгованість протягом усього часу її виникнення, а не одним платежем. Додає, що ще одним доказом необґрунтованості та неправильності розрахунків інфляційних та 3% річних, які подані позивачем до позовної заяви є те, що на всі щомісячні суми простроченої заборгованості позивачем здійснено нарахування інфляційних та 3% річних по липень місяць 2023 року включно, при тому, що відповідачами протягом усього часу виникнення заборгованості здійснювалося її погашення, а не одним платежем після липня місяця 2021 року. А тому, просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Крім того, 26.06.2023 до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності. В якій виклала обставини аналогічні зазначеним у відзиві та просила застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову.
В судовому засіданні представник ПАТ «Черкаське хімволокно», в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» за довіреністю Гончаренко А.О. підтримала позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів інфляційних, 3% річних та судового збору. Повідомила, що основний борг є погашеним. Крім того, вважає, що строк позовної давності переривався, оскільки здійснювались сплати по рахунках більшими сумами, аніж нараховувалось.
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, хоча повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи.
Представник відповідача ОСОБА_1 адвоката Кулик А.О. заперечував щодо задоволення позову в частині стягнення з відповідачів інфляційних та 3% річних. Вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду. Борг сплачений за наявною квитанцією та до моменту ухвалення рішення судом.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно зі статтею 5 вказаного Закону до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга (послуга з управління багатоквартирним будинком) та комунальні послуги (послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами).
Статтями 7, 8 вищевказаного Закону визначені права та обов`язки споживачів й виконавця комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством і умовами договорів, а обов`язком споживача - є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. При цьому, п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.
Судом встановлено, що на ПАТ «Черкаське хімволокно» (в подальшому ПрАТ) покладений обов`язок щодо забезпечення тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності, що підтверджується ліцензією Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.11.2012 № 374 (переоформлено рішенням від 29.12.2016 № 2444).
Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ».
Згідно відповідей Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 11.10.2021 встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 19.11.1997 по теперішній час зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до Свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 від 05.09.2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, актовий запис №791. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 (а.с.109).
Між тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідачами було сплачено суму заборгованості в повному обсязі, що підтверджується квитанціями (а.с.120-122) та не заперечується позивачем, в результаті чого ним подано клопотання від 28.06.2023 року про залишення частини позовних вимог без розгляду, а саме в частині позовних вимог щодо стягнення основної суми боргу.
За змістом ст.ст. 67-68, 162 ЖК України наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно.
Крім того, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Відповідно до ст. 541 ЦПК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Отже, з моменту надання позивачем споживачам послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
У відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Крім цього, щодо посилання відповідача на застосування строків позовної давності су зазначає наступне, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена тривалістю три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.
Позовна заява надійшла до суду 30.09.2021, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме, з розрахунку заборгованості за О/Р №11162060 протягом всього строку виникнення заборгованості відповідачі періодично вчиняли дії, що свідчать про визнання ними заборгованості перед підприємством, крім того, факт визнання боргу підтверджується відповідачем та фактом сплати всієї суми боргу, а відтак підстав для задоволення заявленої вимоги про необхідність застосування строків позовної давності про стягнення з інфляційних та 3% річних немає, оскільки відповідачі з 2013 по 2021 роки, хоч і не у достатній мірі, але здійснювали часткову оплату за спожиті ними послуги у більшому розмірі ніж нараховано позивачем, а тому відбулося переривання цих строків платами, здійсненими відповідачем.
При розподілі судових витрат суд керується ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, то з відповідачів на користь позивача підлягає до стягнення в рівних частках судовий збір на загальну суму 2270,00 грн., тобто по 1135,00 грн. із кожного.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 64, 66, 67, 68, 156, 162 ЖК України, ст.ст. ст.ст. 11, 15, 16, 264, 267, 360, 382, 509, 525, 526, 530, 610, 611, 625 ЦК України, ст. ст. 4, 11, 12, 13, 81, 89, 141, 263-266, 273 , 280-282 ЦПК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд, -
Позовні вимоги задовольнити.
Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 04.07.2023.

Головуючий: Н. М. Кондрацька