РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року Рівненський міський суд

Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Фурдись В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання звернулась ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримала. Суду пояснила, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають двох дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час шлюб між сторонами розірвано рішенням Рівненського міського суду від 17 грудня 2019 року, а також стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1250 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 жовтня 2019 року і до повноліття дітей. Станом на даний час син сторін ОСОБА_3 досяг повноліття та являється студентом технікуму АДРЕСА_1 , та є учнем 3-го КТ класу 2022/2023т навчального року, стаціонарна форма навчання у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги. На даний час позивачка з неповнолітньою дочкою проживає разом з сином у Польщі.

Тому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на період його навчання у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання.

В судовому засіданні відповідач заявлені позовні вимоги позивача не визнав та просить суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмовому відзиві на позов. Зокрема зазначив, що він не заперечує сплачувати аліменти на користь сина ОСОБА_3 , у розмірі, що не буде перевищувати прожитковий мінімум для працездатних осіб в сумі 2684,00 грн. за місяць за умови його особистого звернення до суду.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Судом встановлено, що сторони по справі являються батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні кс.копією свідоцтва про народження виданого 17 листопада 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Рівне, про що зроблено відповідний актовий запис за №2379. Батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Рішенням Рівненського міського суду від 17 грудня 2019 року по цивільній справі №569/18742/19 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів позов задоволено; шлюб між сторонами розірвано; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 1250 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 02 жовтня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Рівненського міського суду від 22 червня 2020 року по цивільній справі №569/2644/20 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини позов задоволено; визначено місце проживання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з матір`ю ОСОБА_6 .

З дослідженого в судовому засіданні кс.копіє свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 29 серпня 2020 року Калуським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) вбачається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 29 серпня 2020 року, про що складено відповідний актовий запис за №322. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_9 , дружини ОСОБА_9 .

З дослідженої в судовому засіданні довідки від 05 жовтня 2022 року вбачається, що «Директор Технікуму №19 у Вроцлаві засвідчує, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Песель № НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з 04.032022 р. продовжує навчання в Технікумі №19, наразі він учень 3-го КТ класу у 2022/2023 навчальному році. Учень навчається на стаціонарній формі.».

З досліджених в судовому засіданні закордонних паспортів позивачки ОСОБА_1 НОМЕР_3 та сина сторін ОСОБА_5 , НОМЕР_4 вбачається, що наявні відмітки про вибуття з України в республіку Польща.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи,якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Правовідносини батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У пункті 20 «судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом встановлено, що син сторін по справі на даний час є повнолітнім, навчається на стаціонарній формі навчання в Технікумі №19 м,Вроцлав Республіки Польща, свого доходу не має, а мама самостійно на належному рівні утримувати його не може, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги для належного життєзабезпечення (харчування, гігієни, лікування), навчання та побуту сина і стягнення аліментів з батька на його утримання є необхідним.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що відповідач є працездатним, зобов`язаний брати участь в утриманні повнолітнього сина, а тому заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, у зв`язку з чим вони підлягають до задоволення.

Однак, враховуючи вимоги розумності та справедливості, а також те, що обов`язок утримувати повнолітнього сина покладається на обох сторін, та те, що відповідач сплачує аліменти на утримання меншої спільної дочки його та позивачки, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , тому суд вважає що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000,00 грн. щомісячно. При цьому, суд вважає, що не заслуговують на увагу твердження відповідача на ті обставини, що позивач не є належним позивачем у справі, оскільки син із нею не проживає з тих підстав, що будь-яких письмових підтверджуючих доказів на спростування вказаних обставин відповідачем суду подано не було.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого АДРЕСА_3 , іпн. НОМЕР_5 на користь ОСОБА_1 , проживаючої АДРЕСА_4 , іпн. НОМЕР_6 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, починаючи стягнення від дня подання позовної заяви до суду 29 листопада 2022 року і до закінчення сином навчання, але не більше, як до досягнення двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого АДРЕСА_3 , іпн. НОМЕР_5 судовий збір в розмірі 992,40 грн. та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , проживаюча АДРЕСА_4 , іпн. НОМЕР_6

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований АДРЕСА_3 , іпн. НОМЕР_5

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов