УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

29 червня 2023 рокуСправа № 951/485/23
Провадження №2-н/951/12/2023

Суддя Козівського районного суду Тернопільської області Братків І. І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з боржника ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

УСТАНОВИЛА:

21.06.2023 заявник ОСОБА_1 звернулася до Козівського районного суду Тернопільської області із заявою про видачу судового наказу, в якій просила суд видати судовий наказ, яким стягнути із боржника ОСОБА_2 на її користь на утримання 5-тьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , кошти у розмірі не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подачі заяви та до досягнення ними повнолітнього віку.

Дослідивши матеріали справи, зміст та вимоги заяви про видачу судового наказу, суддя дійшла висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу з таких підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках.

Як визначено ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших відносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, в порядку наказного, позовного (загального або спрощеного) та окремого провадження.

У розумінні ч.ч.3, 5 ст.19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Згідно зі ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 ЦПК України.

Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, ОСОБА_1 пред`явила вимогу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання їх неповнолітніх дітей в розмірі не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Так, положеннями п. 4 та п. 5 ч.1 ст.161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо, зокрема, заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; або заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

Аналізом процесуальних норм діючого цивільного процесуального законодавства в їх взаємозв`язку суддя приходить до висновку про можливість пред`явлення в наказному провадженні вимоги про стягнення аліментів на утримання п`яти дітей в розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину або в твердій грошовій сумі у співвідношенні із розміром прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Дослідженням вимог заяви про видачу судового наказу, встановлено, що заявник просить стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі іншому, ніж це передбачено в рамках наказного провадження, що визначається наявність спору.

Приписами п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу у разі, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст.161 ЦПК України.

Оскільки положеннями ст.161 ЦПК України визначено виключний перелік вимог, які особа вправі заявляти в наказному провадженні, в той час як вимога про стягнення аліментів на утримання дітей в ОСОБА_1 розмірі не відповідає вимозі, передбаченій ст.161 ЦПК України, тому суддя приходить до висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу на підставі п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України.

Позаяк, суддя звертає увагу заяву, що відповідно до ч.2 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою, що, в свою чергу, не позбавляє її права на звернення до суду з аналогічною вимогою про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки в порядку позовного (спрощеного) провадження.

Керуючись ст.ст.13, 19, 160, 161, 165, 166, 352, 353, 354 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з боржника ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Роз`яснити заявнику її право звернутись до суду з тими ж самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з моменту підписання шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ірина БРАТКІВ