ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1147/23 Справа № 209/4850/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Замкова Я.В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Усик А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 жовтня 2022 року у справі за заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про заміну способу виконання рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2022 року від АТ КБ «ПриватБанк» до суду надійшла заява про зміну способу виконання рішення у справі №209/4850/14-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення.

На обґрунтування заяви зазначено, що 22 листопада 2016 року Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області було винесено рішення по справі №209/4850/14-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DZL0GК00770027 від 16 лютого 2007 року звернуто стягнення на квартиру, загальною площею 49,10 кв.м., житловою площею 28,60 кв.м., яка на праві власності належить ОСОБА_1 та розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Зазначено початкову ціну реалізації предмета іпотеки у розмірі 95 950,00 грн, але не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на час його реалізації за оцінкою, проведеною суб`єктом оціночної діяльності. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судового збору в розмірі 2 297,55 грн.

АТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк», при зверненні до суду обрав спосіб захисту свого порушеного права, який відповідає Закону України «Про іпотеку» та договору, проте на даний момент АТ КБ «ПриватБанк» позбавлено можливості виконання зазначеного вище рішення суду, що зумовлено наступними обставинами: відсутність необхідних документів для реалізації предмета іпотеки, відсутність попиту покупців. Зокрема, у АТ КБ «ПриватБанк» відсутні правовстановлюючі документи на квартиру, тому він позбавлений можливості звернутися до нотаріуса для посвідчення договору купівлі-продажу, також вказаний в рішенні порядок виконання не передбачає звернення до державної виконавчої служби, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» не є стягувачем в розумінні Закону України «Про виконавче провадження».

У зв`язку з чим, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд встановити наступний спосіб виконання рішення суду, а саме в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на квартиру, загальною площею 49,10 кв.м., житловою площею 28,60 кв.м, яка на праві власності належить ОСОБА_1 , розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу зазначеного предмету іпотеки на підставі договору іпотеки №DZL0GК00770027 від 16 лютого 2007 року на публічних торгах (тобто через ВДВС) або приватного виконавця. Інші положення рішення суду залишити без змін.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 жовтня 2022 року в задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» про заміну способу виконання рішення у справі №209/4850/14-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення - відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву про зміну порядку і способу виконання рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року по справі №209/4850/14-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення - задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_1 , відповідно до ст.360 ЦПК України, подала відзив, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін, посилаючись на незаконність та необґрунтованість доводів скарги.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, з огляду на таке.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року задоволено частково позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором №DZL0GК00770027 від 16 лютого 2007 року в розмірі 18469,83 доларів США, що за курсом (1 долар США = 11,78 грн) відповідно до службового розпорядження НБУ від 07 липня 2014 року складає 217574,60 грн, звернуто стягнення на предмет іпоетки (на підставі договору іпотеки №DZL0GК00770027 від 16 лютого 2007 року) - квартиру, загальною площею 49,1 кв.м., житловою площею 28,60 кв.м., яка на праві власності належить ОСОБА_1 , розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Зупинено виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпоетки - квартиру, загальною площею 49,1 кв.м., житловою площею 28,60 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_1 , на період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 297,55 грн. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Так, відмовляючи у задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» про зміну способу виконання рішення, районний суд виходив з того, що звернувшись до суду із даною заявою Банк фактично просить викласти відповідну частину резолютивної частини рішення в іншій редакції. Проте, таких вимог при розгляді справи по суті ПАТ КБ «ПриватБанк» не заявлялося, а тому дійшов висновку, що вимоги заявника про зміну способу виконання судового рішення фактично змінюють рішення суду по суті та самостійно змінюють спосіб захисту, передбачений ст.16 ЦК України з якими АТ КБ «ПриватБанк» звертався до суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Згідно із ст.33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

У своїй скарзі апелянт посилається, зокрема, на те, що на даний час є неможливим пред`явлення рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року до виконання у ВДВС, оскільки цим рішенням не встановлено порядок та механізм його реалізації, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про зміну способу виконання рішення.

Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи скаржника, з наступних підстав.

Так, звертаючись до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення, заявник посилався на те, що на даний час Банк позбавлений можливості виконати судове рішення, оскільки у позивача відсутні необхідні документи для реалізації предмета іпотеки та відсутній попит покупців.

Відповідно до ч.3 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно з вимогами ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів, які підтверджують наявність підстав зміни способу виконання рішення заявником при подачі заяви про зміну способу виконання рішення не надано, а матеріали справи таких доказів не містять.

Поняття зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України. Для зміни способу виконання судового рішення необхідним є з`ясування питання чи не призведе така зміна способу виконання до зміни первісно обраного позивачем способу захисту своїх прав та інтересів, оскільки змінюючи спосіб виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Такий правовий висновок висловлений також у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2015 у справі №6-1829цс15.

Водночас, під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України в Постанові від 10 червня 2019 року у справі № 350/426/16-ц.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що заявником не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у Банку існують складнощі у виконанні судового рішення, у зв`язку з чим слід змінити спосіб та порядок його виконання.

Крім того, колегія суддів зауважує, що з матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду із позовними вимогами, позивач обрав способом захисту своїх прав та інтересів звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу.

Процедура продажу встановлена статтею 38 Закону України «Про іпотеку», що передбачає продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Таким правом сторона наділяється або договором із іпотекодавцем, або рішенням суду.

При цьому, звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах визначено ст.41 Закону України «Про іпотеку», яка передбачає, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог цього Закону.

Колегія суддів вказує, що заявник, звертаючись із цією заявою про зміну способу виконання рішення, фактично просить змінити рішення суду та змінити первісно обраний позивачем спосіб захисту своїх прав та інтересів, а тому підстави для задоволення заяви Банку відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи заяву всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні даної заяви.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова