ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Номер провадження 22-ц/818/1005/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2023 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді - Мальованого Ю.М.,

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Супрун Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2023 року в складі судді Подус Г.С. у справі № 638/14775/17 за заявою ОСОБА_2 про поворот виконання рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в:

В червні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про поворот виконання рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заява мотивована тим, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 02 червня 2010 року в розмірі еквівалентній 100 000 доларів США, 3% річних в розмірі 19 250 доларів США, всього в сумі еквівалентній 119 250 доларів США, що на час пред`явлення позову складає 3 209 446 грн. В рахунок погашення вказаної заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 61,3 кв.м, житловою площею 35,6 кв.м, яка розташована на першому поверсі 5 поверхового будинку, - із застосуванням визначеної статтею 38 Закону України «Про іпотеку» процедури продажу шляхом надання іпотекодержателю ОСОБА_1 права продажу предмета іпотеки будь-якій третій особі - покупцю на її власний розсуд за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах, організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з можливістю здійснення ОСОБА_1 всіх передбачених нормативно-правовими актами дій, необхідних для здійснення продажу предмету іпотеки. На виконання виконавчого листа № 638/14775/17 від 05 лютого 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Ю.В. було відкрито виконавче провадження № 55822099.

29 жовтня 2018 року відбулись електронні торги з реалізації квартири АДРЕСА_1 , відповідно до протоколу № 365978 від 29 жовтня 2019 року.

Постановою Харківського апеляційного суду від 08 січня 2020 року заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 20 травня 2020 року заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року та постанову Харківського апеляційного суду від 08 січня 2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. Відповідно до ст. 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції , приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він : закриває провадження; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. З протоколу проведення електронних торгів від 20 жовтня 2018 року № 365978 вбачається, що предмет торгу є предмет іпотеки - квартира АДРЕСА_1 , реалізація якої відбулась в порядку Закону України «Про іпотеку».

Посилаючись на вказана, ОСОБА_2 просила вирішити питання з повороту виконання заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині звернення стягнення на предмет іпотеки двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 61,3 кв.м, житловою площею 35,6 кв.м, яка розташована на першому поверсі 5 поверхового будинку.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2023 року заяву ОСОБА_2 про поворот виконання рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Допущено поворот виконання заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року шляхом відновлення державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвала суду мотивована тим, що для настання повороту виконання рішення суду надані відомості, що у порядку виконання заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 яке скасовано постановою Полтавського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року. Враховуючи скасування судового рішення за яким право власності вибуло від відповідача, у відповідності до частини 1 статті 444 ЦПК України виникає необхідність в здійсненні повороту виконання рішення шляхом повернення спірної квартири у власність ОСОБА_2

24 квітня 2023 року адвокат Левун Олександр Федорович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що її не було повідомлено належним чином про час та місце розгляду зави про поворот виконання рішення. Крім того, ОСОБА_2 надано до суду заяву до якої додано ухвалу Верховного Суді від 12 січня 2023 року про повернення касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак, ухвалою Верховного Суді від 15 лютого 2023 року відкрито касаційне провадження у вказаній цивільній справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року. Вважає, що судове рішення суду першої інстанції від 06 лютого 2023 року було постановлено передчасно, оскільки Верховний Суд ще не завершив розгляд справи.

ОСОБА_2 ухвалу суду першої інстанції не оскаржила, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційного суду сторони учасники судового розгляду не з`явилися.

Судову повістку-повідомлення про розгляд справи 13 липня 2023 року ОСОБА_2 отримала 12 червня 2023 року (матеріали розгляду заяви про поворот виконання рішення а.с. 142)

Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Левун О.Ф. 19 червня 2023 року подавалось клопотання про відкладення розгляду цієї справи, призначеної на 22 червня 2023 року з тих підстав, що на вказану дату він мав брати участь у розгляді кримінальної справи у Октябрському районному суді м. Харкова (матеріали розгляду заяви про поворот виконання рішення а.с. 155), яке апеляційним судом було задоволено.

12 липня 2023 року адвокат Левун О.Ф. повторно подав клопотання про перенесення судового засідання по справі, призначеного на 13 липня 2023 року на іншу дату через те, що він має брати участь у розгляді кримінальної справи у Київському районі м. Полтави, яке було призначене у травні 2023 року.

За частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Розумність строків розгляду справи судом є одним із принципів цивільного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

В свою чергу, явка сторони в судове засідання є суб`єктивним процесуальним правом, і як кожне суб`єктивне право це гарантовані законом вид і міра можливої або дозволеної поведінки особи і реалізація суб`єктивного права залежить від розсуду, бажання і волі уповноваженої особи.

Зважаючи на наведене, беручи до уваги, що адвокат Левун О.Ф., завчасно повідомлений про дату чергового судового засідання не вчинив дій щодо узгодження дати проведення судового засідання та з метою дотримання строків розгляду справи апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення заявленого клопотання про чергове відкладення розгляду справи.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 2 статті 128 ЦПК України, суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

В пункті 2 частині 7 статті 128 ЦПК України визначено, що у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається ф ізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною 2 статті 211 ЦПК України про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Відповідно до частини 10 статті 444 ЦПК України заява про поворот виконання розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Отже, заява про поворот виконання рішення може бути розглянута судом без стягувача та боржника лише у разі їх попереднього повідомлення про час та місце розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що місце її проживання зазначено у позовній заяві, а саме: АДРЕСА_2 (матеріали розгляду заяви про поворот виконання рішення а.с. 100, т. 1 а.с. 4).

Судом першої інстанції на адресу ОСОБА_1 було направлено повістку про виклик до суду на 06 лютого 2023 року, однак вказане повідомлення повернуто до Дзержинського районного суду м. Харкова з поміткою «неправильно зазначена (відсутня) адреса» (матеріали розгляду заяви про поворот виконання рішення а.с. 87).

Отже, 06 лютого 2023 року суд першої інстанції розглянув заяву про поворот виконання рішення суду постановив ухвалу за відсутністю даних про належне повідомлення ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що вона не була належним чином повідомлена, у зв`язку з чим не мала можливості подати заперечення на заяву, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Щодо суті розгляд заяви про поворот виконання, то слід зазначити таке.

Матеріали справи свідчать, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року, залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 08 січня 2020 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 02 червня 2010 року у сумі еквівалентній 100 000 доларів США, 3% річних у сумі 19 250 доларів США, всього в сумі еквівалентній 119 250 доларів США, що на час пред`явлення позову складає 3 209 446 грн. В рахунок погашення заборгованості, за договором позики від 02 червня 2010 року у сумі еквівалентній 100 000 доларів США, 3% річних у сумі 19 250 доларів США, всього в сумі еквівалентній 119 250 доларів США, що на час пред`явлення позову складає 3 209 446 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 61,3 кв.м., житловою площею 35,6 кв.м., яка розташована на першому поверсі 5 поверхового будинку, - із застосуванням визначеної статті 38 Закону України «Про іпотеку» процедури продажу шляхом надання іпотекодержателю ОСОБА_1 права продажу предмета іпотеки будь-якій третій особі - покупцю на її власний розсуд за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах, організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з можливістю здійснення ОСОБА_1 всіх передбачених нормативно-правовими актами дій, необхідних для здійснення продажу предмету іпотеки. Вжито заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки шляхом передачі його в управління ОСОБА_1 на період до його реалізації. Встановлено початкову ціну продажу предмета іпотеки на рівні, не нижчому за 800 000, 00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 7000 грн. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1320 грн (т. 1 а.с. 206-212, т. 4 а.с. 48-54).

Постановою Верховного Суду від 20 травня 2020 року заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року та постанову Харківського апеляційного суду від 08 січня 2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. Постанову Харківського апеляційного суду від 08 січня 2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики скасовано, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції ( т. 4 а.с. 156-164).

Постановою Полтавського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року, залишено без змін постановою Верховного суду від 30 березня 2023 року, заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 7000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у загальному розмірі 28 664,80 грн (т. 5 а.с. 80-84, т. 6 а.с. 71-76).

Відповідно до Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII Цивільний процесуальний Кодекс викладено у новій редакції, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року. Згідно пунктом 9 частини 1 Перехідних Положень (розділ ХІІІ) справи, провадження яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (Законом України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Порядок повороту виконання судового рішення врегульовано статтею 444 ЦПК України.

Так, зокрема, частиною 1 статті 444 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Згідно з частиною 2 статті 444 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

У частині 3 статті 444 ЦПК України вказано, що суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони (частина 5 статті 444 ЦПК).

У частині 6 статті 444 ЦПК України вказано, що до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин 1 - 3 цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 9 статті 444 ЦПК).

Частиною 10 статті 444 ЦПК України визначено, що заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 02 листопада 2011 року № 13- рп/2011, зазначив, що поворот виконання рішення це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Отже, поворот виконання це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням.

Судом встановлено, що у порядку виконання заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 , яке скасовано постановою Верховного Суду від 20 травня 2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року, залишену без змін постановою Верховного Суду від 30 березня 2023 року, заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики відмовлено.

Отже в судами апеляційної та касаційної інстанції в задоволенні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі.

Враховуючи наведені вище норми процесуального закону й те, що, скасувавши заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року, яке було виконане позивачем, а саме реалізовано предмет іпотеки з електронних торгів, касаційний суд постановою від 20 травня 2020 року відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для застосування повороту виконання рішення.

Таким чином, виникає необхідність в здійсненні повороту виконання рішення шляхом повернення квартири АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_2 .

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (частина 2 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Особливості проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень передбачено статтею 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ухвала суду першої інстанції від 06 лютого 2023 року було постановлено передчасно, оскільки справа перебувала на розгляді в суді касаційної інстанції, суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки постановою Верховного Суду від 20 травня 2020 року відмовлено у задоволені позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки. В цій частині позовних вимог судовий розгляд було завершено.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Оскільки апеляційна скарга на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2023 року фактично задоволенню не підлягає, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції немає

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення яким заяву ОСОБА_2 про поворот виконання рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

Допустити поворот виконання заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року, шляхом відновлення державної реєстрації права власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на квартиру АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 13 липня 2023 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина