Справа № 930/2764/23
Провадження № 2-о/930/129/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.10.2023 року м. Немирів

Немирівський районний суд

Вінницької області в складі:

головуючого - судді Науменка С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Андрущак Л.П.,

представника заявника - адвоката Нечепуренка Г.І.,

свідків- ОСОБА_1 та ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Немирів цивільну справу за заявою ОСОБА_3 , заінтересована особа Бокіймівська громада Дубенського району Рівненської області про встановлення факту перебування на утриманні та прийняття спадщини ,

ВСТАНОВИВ:

05.10.2023 року заявник звернулась до суду з зазначеною заявою.

В обґрунтування зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , житель с. Смордва Млинівського району Рівненської області, який являвся рідним дядьком її матері ОСОБА_5 .

На момент смерті ОСОБА_4 , з ним спільно проживала в одному житловому будинку її мати ОСОБА_5 .

Її мати ОСОБА_5 , під час проживання з ОСОБА_4 , перебувала на утриманні останнього оскільки вона ніде не працювала, доходу не отримувала, жила за рахунок пенсії ОСОБА_4

ОСОБА_5 вела спільне господарство з ОСОБА_4 мала з ним спільний бюджет.

Таким чином її мати ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст. 531 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) являлася спадкоємцем майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_4 її мати ОСОБА_5 , продовжувала проживати в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 , проводила ремонт в будинку, сплачувала комунальні послуги, обробляла земельну ділянку біля будинку, тобто фактично здійснювала оперативне управління майном покійного.

Інших спадкоємців окрім ОСОБА_5 , у ОСОБА_4 , не було.

Таким чином її покійна мати ОСОБА_5 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 07.03.2016.

Після смерті матері відкрилась спадщина на все належне їй на день смерті майно.

На підставі ст. 1261 ЦК України вона являється спадкоємцем, першої черги майна її покійної матері.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З наведеного слідує, що ОСОБА_3 має право на оформлення права власності в порядку спадкування на майно покійного ОСОБА_4 , на яке, за життя, її мати не встигла оформити право власності в порядку спадкування.

Під час звернення до нотаріуса для оформлення спадщини після смерті матері їй було відмовлено у вчинені нотаріальних дій -видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів факту прийняття спадщини її покійною матір`ю ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_4 шляхом фактичного управління майном.

Представник заявника адвокат Нечепуренко Г.І., в судовому засіданні заяву підтримує з підстав, викладених у ній, просить її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Бокіймівської сільської ради Дубенського району Рівненської області, в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечує.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 10.10.2023 року відкрито провадження в справі та призначено її розгляд о 09 годині 00 хвилин 30.10.2023 року.

Факт перебування на утримані ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 його племінниці ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які ствердили, що за життя ОСОБА_5 перебувала на повному утриманні ОСОБА_4 , постійно проживала разом з ним за адресою АДРЕСА_1 .

Суд, заслухавши представника заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати заявника - ОСОБА_5 (а.с.8).

Відповідно до довідки № 108/12-15 від 07.05.2021 року виданої Бокіймівської сільської ради Млинівського району Рівненської області, ОСОБА_4 , був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Разом з ним до дня смерті постійно проживала його племінниця - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.11).

Згідно ст.ст. 293, 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Цивільний кодекс України набрав чинності 01 січня 2004 року.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно зі статтею 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Статтею 529 ЦК Української РСР встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно ст. 530 ЦК Української РСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

До числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства (ст. 531 ЦК Української РСР).

Згідно з положенням ст. 549 ЦК УРСР (в редакції від 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

В п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди (п. 2 ст. 273 ЦПК), якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним (ст.531 Цивільного Кодексу України (ЦК) не менше одного року.

Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі №210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі №520/6518/17 та від 27 червня 2018 року у справі №210/2422/16-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджено факт, про встановлення якого просить завник, а тому суд вважає за можливе заяву задовольнити у повному обсязі.

Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 293,315 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_3 , заінтересована особа Бокіймівська громада Дубенського району Рівненської області про встановлення факту перебування на утриманні та прийняття спадщини - задовольнити.

Встановити факт перебування на утриманні ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 його племінниці ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та факт прийняття спадщини ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом оперативного управління майном.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Немирівського

районного суду: С.М.Науменко