Справа № 643/9007/18
Номер провадження 2/948/471/22
28.12.2023 Машівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - судді Кравець С.В.,
за участю: секретаря Порохні І.І.,
позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2 ,
відповідача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна
відповідно до ч.1 ст. 268 ЦПК України в судовому засіданні 28.12.2023 року проголошено вступну та резолютивну частину Рішення
І.І.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
У липні 2018 року позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, який двічі змінювала (а.с.138-139, 204-207 т.1), посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 17.06.1972 року, який розірваний за рішенням Вовчанського районного суду від 13.12.2017р. За час шлюбу ними спільно придбаний автомобіль СНЕRY ТІGGО дн НОМЕР_1 , який зареєстрований на відповідача і згоди про його добровільний поділ ними не досягнуто.
Кожен з них має посвідчення водія, але позивач не може реалізувати своє право, оскільки відповідач в цьому перешкоджає. Водночас, позивач має тяжкі захворювання, змушена двічі в неділю звертатися до лікаря, а тому їй автомобіль край необхідний, але від пропозиції виплати компенсації вартості автомобіля та залишення його позивачці відповідач відмовився.
Водночас, визначення ідеальних часток подружжя не вирішить спору, оскільки відповідач експлуатує автомобіль і не дає змоги ним користуватися. Дійсно на даний час вона має ряд серйозних захворювань, і її стан здоров`я не дозволяє керувати транспортними засобами, а тому саме відповідачу слід залишити автомобіль та стягнути з нього на її користь вартість частки.
Крім того, за час шлюбу ними було придбано ряд рухомого майна, яке відповідач у 2019 році вивіз без її згоди, чим позбавив права володіння, зокрема: 1) дриль електрична - 1 500, 00 грн; 2) рубанок ручний електричний ІЄ-5714 виробництва АТ «Завод Фіолент» - 3 400, 00 грн; 3) болгарка електрична придбана у 2014 році - 1 800, 00 грн; 4) електрозварювальний апарат Werk трансформатор Smart-150 - 6 500, 00 грн; 5) бензопила електрична цепна РАRТNЕR Р360S - 3 700, 00 грн; 6) жаровня - 2 200, 00 грн; 7) насос каналізаційний - 2 200, 00 грн; 8) столярні та слюсарні інструменти - 3 000, 00 грн; 9) шашличниця електрична - 3 100, 00 грн; 10) електричні ваги - 500, 00 грн; 11) обігрівач інфрачервоний Веkо ВКІ2000DЕ - 1999, 80 грн, а всього вартістю 14 949, 90 грн.
Оскільки розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на набуте майно, відповідач 30.03., 15 та 16.10.2019р. приїжджав в АДРЕСА_1 та без її згоди позбавив права власності на вказане майно.
У зв`язку з наведеним, в остаточній редакції позовних вимог, позивач просить:
1)визнати за нею право власності на частину автомобіля СНЕRY ТІGGО дн НОМЕР_1 ;
2)стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості частини автомобіля в розмірі 124 250, 00 грн, припинивши її право спільної сумісної власності на автомобіль, шляхом внесення вказаної суми на депозитний рахунок суду;
3)стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості частини спільно набутого майна в сумі 14 949, 90 грн, а також грошову компенсацію в розмірі 5 500, 00 грн вартості золотого ланцюжка 585 проби, вагою 5 г, шляхом внесення вказаної суми на депозитний рахунок суду;
4)стягнути з відповідача на її користь судові витрати.
У листопаді 2018 року відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом (а.с.65-69 т.1), посилаючись на те, що спірний автомобіль автомобіля СНЕRY ТІGGО дн НОМЕР_1 був придбаний на його ім`я 13.07.2013р. та коштує близько 8 500, 00 доларів США, а за офіційним курсом гривні 238 000, 00 грн. Натомість для купівлі цього авто, були вкладені кошти за продаж автомобіля Деу, який у 1998 році відповідач придбав за особисті кошти, а також добавлено спільних його коштів, позивачки та їхньої доньки ОСОБА_4 з зятем, які приїздили до них та допомагали по господарству, також вони допомагають ремонтувати автомобіль, тобто позивач може претендувати лише на 1/3 частки автомобіля, якщо не менше. На досудове врегулювання спору позивач не погоджується та може безпідставно звернутися до судових чи правоохоронних органів.
Після придбання автомобіля, частина коштів, яка була знята з депозитного рахунку «Дельта Банк» відкритого на позивачку залишалося з її слів близько 100 000, 00 грн.
До сімейного бюджету, крім заробітної плати і заробітків з торгівлі речами, входив прибуток з домашнього господарства (тваринництва, огородництво), даними коштами розпоряджалася позивачка, а відповідач був упевнений, що кошти будуть належати їм обом, але після розлучення кошти залишилися на її банківському рахунку.
Після припинення діяльності «Дельта Банк» позивачка поклала кошти до АТ «Правекс-Банк» та АТ «Банк Михайлівський», зокрема депозит 60 000, 00 грн від 01.11.2015р., 40 000, 00 грн від 23.11.2015р., а після припинення діяльності АТ «Банк Михайлівський» кошти були покладені в ПАТ «ПУМБ» - 110 000, 00 грн від 21.12.2016р., та АО КБ «ПриватБанк». Протягом 2015-2017 років протягом шлюбу вказані рахунки поповнювались на значну суму, а також позивачка купляла іноземну валюту та відкривала валютні рахунки, зокрема і у АО КБ «ПриватБанк» і до 12.13.2017р. цей рахунок також поповнювався, а тому відповідач вважає ці кошти є спільною сумісною власністю подружжя.
У зв`язку з наведеним, відповідач просить:
1)визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та поділити майно, виділивши у власність позивача та відповідача по частці грошових сум (вкладів) у банківські установи: АО КБ «ПриватБанк», ПАТ «ПУМБ» та АТ «Правекс-Банк», включаючи щомісячні відсотки;
2)стягнути з позивачки на його користь частини понесених витрат на сплату судового збору.
Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 28.12.2023р. позови задоволені частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на частини автомобіля СНЕRY ТІGGО дн НОМЕР_1 . Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частини автомобіля марки СНЕRY ТІGGО дн НОМЕР_1 в розмірі 124 250, 00 грн. Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на автомобіль СНЕRY ТІGGО дн НОМЕР_1 . Визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вклади у АО КБ «ПриватБанк» за договорами SАМDNWFD201 від 14.01.2016р. та SАМDNWFD401 від 26.01.2017р., виділивши у власність кожного по 1 580, 11 доларів США та по 60 149, 21 грн.

При розгляду справи позивач ОСОБА_1 посилалася на те, що вона працювала на ринку м. Шебекіно РФ, а тому автомобіль придбаний за її кошти, а кошти на рахунках в банку особисто нею зароблені.

Відповідач стверджував, що майно є спільною власністю подружжя, позивачка дійсно працювала в РФ, у зв`язку з чим змінила громадянство та отримує російську пенсію.

Позивач категорично проти цих відомостей заперечувала та зазначила, що вона є громадянкою України та наразі отримала паспорт в формі ІD картки.

На спростування доводів позивачки відповідач направив копії документів, які були надані позивачкою в іншій цивільній справі, зокрема копію паспорту виданого органами РФ, копія якого нечіткого змісту, але в якому зазначена дата його видачі 06.06.2012р., повідомлення пенсійних органів РФ про те, що позивач отримувала пенсію по 31.08.2021р., а також повідомлення Посольства України в РФ про перелік документів, які необхідні для виходу з громадянства від 14.12.2011р.

Відповідно до ст. 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Згідно п.1 ч.1 ст. 19 Закону України «Про громадянство» підставами для втрати громадянства України є: добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, якщо на момент такого набуття він досяг повноліття. Добровільним набуттям громадянства іншої держави вважаються всі випадки, коли громадянин України для набуття громадянства іншої держави повинен був звертатися із заявою чи клопотанням про таке набуття відповідно до порядку, встановленого національним законодавством держави, громадянство якої набуто.

Відповідно до ч.1 ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, оскільки позивач суду надала паспорт громадянина України, стверджувала про те, що іншого громадянства не має, натомість надані суду докази свідчать про суперечності в документах, а тому вважає за необхідне повідомити Державну міграційну службу України про виявлені факти з метою проведення перевірки існування у позивачки подвійного громадянства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 262 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

про викладене в окремій ухвалі довести до відома Державної міграційної служби України з метою перевірки набуття ОСОБА_1 подвійного громадянства.

Про вжиті заходи протягом двох місяців з дня надходження окремої ухвали повідомити Машівський районний суд.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено 02.01.2024 року.

Суддя С.В. Кравець