Справа № 489/3227/23
Провадження № 2/489/1491/23
РІШЕННЯ

Іменем України

25 липня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі

головуючого судді Микульшиної Г.С.,

із секретарем судових засідань Тищенко Д.О.,

без участі учасників справи, належно повідомлених про її розгляд,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

23.06.2023 позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.04.2022 і до досягнення донькою повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.09.2010. Від спільного проживання мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. У зв`язку із введенням воєнного стану 02.03.2022 позивач разом з донькою виїхала за кордон, де проживає до теперішнього часу. З того часу вона та відповідач подружні відносини не підтримують. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, не зважаючи на те, що позивач неодноразово зверталась до нього з такою вимогою. Посилаючись на викладене, позивач просила задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 26.06.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

30.06.2023 на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого ОСОБА_2 позовні вимоги визнає частково, а саме не заперечує проти стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.06.2023 до повноліття дитини. Свої заперечення проти позову мотивує тим, що в листопаді 2022 року ним було відкрито картковий рахунок на ім`я доньки в АТ «Універсал Банк» («Монобанк»), на який він періодично направляв грошові перекази (6 750,00 грн. 25.03.2023, 8 000,00 грн. 17.03.2023, 1 000,00 грн. 14.05.2023), оскільки позивач не повідомляє йому реквізитів свого банківського рахунку. Вважає, що достатнім для утримання є аліменти в розмірі частки від всіх видів його заробітку (доходу), оскільки його заробітна плата становить 7 140,00 грн., та стягнення аліментів в розмірі, зазначеному позивачем, може поставити його на межу бідності. Крім того вважав, що відсутні будь-які підстави для стягнення з нього аліментів за минулий час (з 01.04.2022), оскільки будь - яких доказів на підтвердження вчинення дій щодо отримання від нього аліментних виплат починаючи зі вказаного періоду позивачем не надано. Крім того, він добровільно перераховував кошти на картковий рахунок дитини в якості аліментів. Також зазначав, що ним за власний рахунок було придбано квитки на літак для дружини та доньки - для відпочинку на морі в Іспанії та для поїздки в України (авіаквитки до Кишинева , Молдова).

21.07.2023 від позивача ОСОБА_1 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, згідно до якого вона спростовує обставини, викладені відповідачем ОСОБА_2 у відзиві. А саме зазначала, що кошти, перераховані відповідачем із зазначенням призначення платежу «аліменти» фактично є поверненням особистих коштів позивача, які вона надавала своєму чоловіку у борг. Крім того зазначала, що відповідачу відомо реквізити її банківського рахунку, що вбачається з долучених ним до відзиву доказів, оскільки на її картковий рахунок ним було перераховано кошти на придбання авіаквитків. При цьому зазначала, що вказані грошові перекази відповідачем було здійснено також за рахунок її особистих коштів в розмірі 100 000,00 грн., які були отримані нею у спадок та передані ОСОБА_2 . Крім того посилалась на те, що їх донька відвідує курси німецької мови, займається гімнастикою, рукоділлям, що потребує додаткових витрат, таким чином обґрунтовуючи розмір аліментів 1/3 частка від всіх видів заробітку (доходу) відповідача.

24.07.2023 від представника відповідача ОСОБА_4 на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно яких відповідач підтримує в повному обсязі свої заперечення проти позову, викладені у відзиві, і спростовує обставини, викладені у відповіді на відзив. Зазначає, що грошові кошти в розмірі 100 000,00 грн., які були перераховані позивачем на його рахунок, призначались для погашення кредитів, отриманих на придбання телефонів для позивача та неповнолітньої доньки сторін. Решта 30 000,00 грн., що залишились, були повернуті позивачу 23.11.2022. Також зауважував, що будь-яких домовленостей між ним та позивачем щодо розміру стягнення аліментів раніше досягнуто не було.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась судом про розгляд справи належним чином. До позовної заяви нею було долучено клопотання про розгляд справи за її відсутності. Також 25.07.2023 від неї на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не звились, повідомлялись судом про розгляд справи належним чином. Від них 24.07.2023 надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги відповідач визнає частково з підстав, зазначених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, приходить до наступного висновку.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб 04.09.2010, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 (а.с. 4).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 5).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, та підтверджується поясненнями відповідача ОСОБА_2 , викладеними у відзиві, неповнолітня донька сторін ОСОБА_3 з 02.03.2022 проживає разом зі своєю матір`ю в Німеччині.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У відповідності до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця на утримання дитини.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з частино першою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, може змінюватись за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 182 СК України).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини друга статті 77 ЦПК України).

Згідно частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень Сімейного кодексу України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України).

В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідачем до матеріалів справи долучено Довідку форми ОК-5, згідно якої його щомісячний дохід в 2023 році становив 7 140,00 грн. (а.с.24-25).

Виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, приймаючи до уваги, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 191 СК України передбачено, що суд стягує аліменти від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Приписами статей 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

ОСОБА_1 звернулась із даним позовом до суду 18.06.2023 (позов подано шляхом поштового відправлення 18.06.2023, зареєстровано в суді 23.06.2023), будь-яких доказів на підтвердження вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але неможливості їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, позивачем до матеріалів справи не долучено. Відповідно підстави для стягнення аліментів починаючи з 01.04.2022 - відсутні.

Частиною дев`ятою статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Позивач у відповіді на відзив в обґрунтування необхідності стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу) посилається на те, що їх донька відвідує курси німецької мови, займається гімнастикою, рукоділлям, що потребує додаткових витрат.

Проте відповідно до положень ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

За таких обставин, в разі наявності додаткових витрат на розвиток здібностей доньки, позивач не позбавлена можливості звернутись із відповідним позовом до суду, здійснюючи доказування в межах розгляду такої справи у відповідності до положень діючого законодавства.

Також суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що нею на користь відповідача було перераховано 100 000,00 грн., за рахунок яких ним начебто в подальшому здійснювались зарахування коштів на рахунок дитини та її власний рахунок, оскільки особисті майнові відносини подружжя не впливають на обов`язок батьків щодо утримання дитини та визначення розміру аліментів.

Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги потреби дитини, виходячи із рівних прав та обов`язків батьків по відношенню до утримання спільної дитини, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню. А саме з відповідача на її користь необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) на утримання доньки ОСОБА_3 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.06.2023 та до досягнення дитиною повноліття.

Оскільки позивач, у відповідності до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 073,60 грн.

Керуючись статтями 12, 13, 141, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 18.06.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп.).

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 25.07.2023.

Суддя Г.А. Микульшина