11.07.2023 Єдиний унікальний номер 205/4009/20
Номер провадження: 4с/205/26/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра Південного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , на бездіяльність державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра Південного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Одеса) Полякової В.В., -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі скаржник) звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра Південного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Одеса) Полякової В.В.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 09.06.2021 року рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська вирішено визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська набрало законної сили 10.07.2021 року. 02.11 2022 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист та направлено до відповідного виконавчого відділу для виконання. 14.11.2022 року Другим Правобережним відділом державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра Південного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Дніпро) було повернуто виконавчий лист без прийняття до виконання.

Далі скаржник зазначає, що він звернувся до Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра Південного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Одеса), однак, 16.05.2023 року отримав знову повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, оскільки резолютивна частина виконавчого листа № 205/4009/20 від 02.11.2022 року, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, передбачає визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень, оскільки місце проживання ОСОБА_3 вже визначено у судовому порядку.

У зв`язку з вищевикладеним, скаржник змушений звернутися до суду та просити суд постановити ухвалу, відповідно до якої визначити бездіяльність державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра Південного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Одеса) Полякової В.В неправомірною та зобов`язати державного виконавця поновити порушене його право щодо примусового виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.06.2021 року.

Представник Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра Південного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Одеса) подав відзив на скаргу, в якому просив відмовити в повному обсязі в задоволені вказаної скарги. В обґрунтування своїх заперечень посилався на ті обставини, що повно та всебічно дослідивши вимоги викладені в скарзі, наголошує, що скаржник ОСОБА_1 не довів свої вимоги, що є його процесуальним обов`язком, у зв`язку з чим, вважає вимоги скаржника незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Скаржник у судовому засіданні просив суд вказану скаргу задовольнити в повному обсязі з мотивів, що в ній викладені, про що подав суду відповідну письмову заяву.

Представник Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра Південного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, надали до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності. У такій письмовій заяві вимоги скарги не визнали та просять у задоволені відмовити.

Заінтересована особа: ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги у повному обсязі.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги скаржника, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон України № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України № 1404-VIII у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону України № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Отже, однією з підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання є те, що виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Суд вказує, що згідно ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Як вбачається зі змісту резолютивної частини рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.06.2021 року (справа№ 205/4009/20) останнє не передбачає застосування заходів примусового виконання (тобто у ньому відсутнє посилання на встановлене для відповідача судом зобов`язання вчинити певні дії чи заборону на вчинення певних дій, стягнення або інші заходи, визначені вказаним Законом України «Про виконавче провадження» саме як заходи примусового виконання), а містить лише визначення місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із одним з батьків за конкретною адресою. Відповідно і виконавчий лист, виданий 02.11.2022 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська на виконання означеного рішення суду, не містить посилання на такі заходи примусового виконання, а відтак державний виконавець правомірно повернув його скаржникові, як стягувачу.

Також суд вказує, що мотивувальна частина зазначеної скарги ОСОБА_1 не містить посилання на те, які саме дії державного виконавця, на думку скаржника, є неправомірними, а прохальна частина такої скарги є неконкретизованою, адже скаржник так і не вказує, які саме, на його думку державний виконавець має вчинити конкретні процедурні дії, що визначені Законом України «Про виконавче провадження», на виконання означеного судового рішення. Так само під час розгляду скарги по суті, скаржник не зміг навести суду означену інформацію.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що під час розгляду скарги по суті доводи скаржника про порушення державним виконавцем вимог чинного законодавства не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим суд має відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 у її повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 260, 353-355, 451-452 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра Південного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , на бездіяльність державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра Південного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Одеса) Полякової В.В. - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д.В. Мовчан

.