Провадження № 2/686/1305/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2023 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Мазурок О.В.

при секретарі Колісник Л.В.

за участі: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя. Просить визнати об`єктом спільної сумісної власності та поділити спільне майно подружжя автомобіль TOYOTA PRADO 3956, 2007 року випуску, червоного кольору, д/н НОМЕР_1 , стягнувши з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості ? частини його частки у праві спільної сумісної власності на майно подружжя в розмірі 266608,50 грн.

На обґрунтування свого позову вказала, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 з 15 липня 2020 року. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні. Батько дитини, відповідач у справі з ними не проживає з квітня 2021 року, сину ОСОБА_6 виповнилось тоді лише 4 місяці. Позивач самостійно виховує дитину та позбавлена можливості працювати. Крім спільної дитини, позивач має ще двох неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу, які також проживають із матір`ю та знаходяться на повному її утриманні.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 17.03.2022 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано.

Коли стосунки сторін та ведення спільного господарства між сторонами було припинено у квітні 2021 року, позивач одразу планувала звернутись до суду із позовом про розлучення. Із цією метою вона звернулась до адвоката. Проте, адвокат повідомив її про те, що подання позовної заяви про розлучення та оформлення розлучення неможливо в силу ч.2 ст.110 СКУ, оскільки спільній дитині сторін не виповнилось 1 року, що підтверджується копією письмової консультації адвоката. Тому, після фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства, позивач не могла звернутись до суду із позовом про розлучення.

Після розлучення в зв`язку із тією обставиною, що батько зовсім не цікавився вихованням та утриманням спільної дитини, вона змушена була звернутись до суду із позовом про стягненням аліментів на неповнолітнього сина та на її утримання до досягнення дитиною 3-х років, що підтверджується копією рішення суду.

Щодо майна, придбаного під час шлюбу, слід зазначити, що до розлучення спору про поділ майна у подружжя не виникало. До укладання шлюбу на ім`я ОСОБА_7 (після шлюбу ОСОБА_8 ) було придбано автомобіль RENAULT CLIO, 2008 року, д/н НОМЕР_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу. До укладання шлюбу на ім`я ОСОБА_4 було придбано NISSAN PATROL, 2007 року випуску, д/н НОМЕР_3 . Під час шлюбу автомобілі, які були нашою особистою власністю ми продали, придбали та зареєстрували 26.09.2020 року більш сучасний та статусний, як казав колишній чоловік, автомобіль на ім`я чоловіка - ОСОБА_4 TOYOTA PR.ADO 3956, 2007 року випуску, червоного кольору, д/н НОМЕР_1 , що підтверджується копією відомостей з Регіонального сервісного центру № 31/22/1-Г47 від 06.02.2021 року. Після припинення ведення спільного господарства та розриву стосунків у квітні 2021 року автомобіль залишився у володінні та користуванні чоловіка ОСОБА_9 .

Проте, коли в 20 травня 2022 року ОСОБА_4 приїхав на автомобілі аби побачити дитину, вона звернула увагу на те, що на автомобілі TOYOTA PRADO 3956, 2007 року випуску, червоного кольору, який вони придбали під час шлюбу, інший державний номер - НОМЕР_4 . Я запитала відповідача чому змінені номера на автомобілі, на що її колишній чоловік, відповідач у справі з посмішкою, демонстративно здійснюючи запис на диктофон, повідомив її про те, що «автомобіль ми разом продали, коли жили разом і гроші використали на навчання твоєї доньки...», що не відповідає дійсності, є вимислом, неправдою, оскільки ОСОБА_4 25 квітня 2021 року (цей день я запам`ятала на все життя, бо Пасху 02 травня 2021 року вони святкували нарізно) виїхав з будинку, де вони жили під час шлюбу до квартири своєї матері. Проте, як свідчать фото станом на момент звернення до суду вказаний автомобіль перебуває у користуванні її колишнього чоловіка.

Користуючись тим, що на момент, коли вони припинили вести спільне господарство та не перебували у фактичних шлюбних відносинах вона не могла звернутись до суду із позовом про розлучення, чоловік відчужив автомобіль, навіть не поставив до відома дружину. Як висновок, грошові кошти, отримані відповідачем від відчуження придбаного у шлюбі автомобіля було використано ним після припинення фактичних шлюбних відносин та ведення спільного господарства на власний розсуд, проти волі позивача, не в інтересах сім`ї та не на її потреби.

З аналізу змісту наведеної норми можна дійти висновку, що при укладенні одним із подружжя договору відчуження об`єкту спільного майна, який виходить за межі дрібного побутового правочину, зокрема, як у даному випадку - відчуження спільного автомобіля, має бути письмова згода другого з подружжя посвідчена нотаріально.

У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Автомобіль TOYOTA PRADO 3956, 2007 року випуску, червоного кольору, д/н НОМЕР_1 було придбано сторонами під час шлюбу спільно за кошти подружжя, тому це майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Автомобіль відчужено відповідачем без погодження з позивачем, після припинення сімейних відносин; автомобіль, на час розгляду справи, перебуває у володінні нового власника; спірні автомобілі є неподільними речами, - отже, подання позову про стягнення з відповідача частини вартості спірного автомобіля, у даному випадку, є належним способом захисту порушеного права позивача, шо узгоджується з положеннями частини другої статті 16 ЦК України.

Спірні автомобілі входять до складу спільного майна подружжя та оскільки відповідач порушив майнові права позивача на належну їй частку у праві спільної сумісної власності на автомобілі, відчужив це майно без згоди останньої та використав кошти на власні потреби, тому ці права підлягають судовому захисту шляхом стягнення з відчужувана належної їй частки (1/2) від вартості цих автомобілів, яка, згідно висновків спеціаліста-експерта становить 266608, 50 гривень.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив.

Заслухавши пояснення учасників процесу, свідчення свідків: ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні посвідчила, що вона знайома ОСОБА_11 , знає, що у неї з чоловіком були сварки, коли її сину ОСОБА_6 було місяців 4-5 ОСОБА_4 пішов від неї, це було перед пасхою 2021 року, вона приїздила до ОСОБА_11 на пасху; свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні посвідчила, що її будинок поряд з будинком мами ОСОБА_11 , вона не чула про спір за автомобіль ОСОБА_8 , з квітня травня 2021 року не бачила ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом; свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні посвідчив, що він знайомий з ОСОБА_4 з 2005 року, його дружина сестра ОСОБА_4 , ОСОБА_4 одружився з ОСОБА_14 за 6 місяців до народження сина, вони знімали квартиру, і трішки жили в ОСОБА_15 мами, коли він був на пасху 2021 року в гостях у тещі, ОСОБА_8 сказали, що хочуть купити квартиру або добудувати будинок і будуть продавати автомобіль, він купив автомобіль Тойота в ОСОБА_8 ; свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні посвідчив, що він знає ОСОБА_17 з 2010 року, ОСОБА_18 дружина ОСОБА_17 , вони проживали разом в його квартирі по АДРЕСА_1 , заїхали в липні 2020 року та з`їхали в кінці весни 2021 року; свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні посвідчив, що вона сестра відповідача, після одруження її брат з дружиною винаймали квартиру, інколи поверталися жити до мами ОСОБА_19 , бо у неї були проблеми з здоров`ям, зустрічались на свята, про продаж автомобіля ОСОБА_8 почали говорити з весни, хотіли добудувати будинок ОСОБА_19 , ОСОБА_20 після того як продав автомобіль часто користувався автомобілем, в нього були ключі від гаража, ОСОБА_21 також брала автомобіль після того як вони його купили, в січня 2022 року вони разом святкували різдво; свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні посвідчила, що вона дружить з ОСОБА_14 , ОСОБА_21 з ОСОБА_17 перестали жити як одна сім`я коли їх сину було 6 місяців, вона прийшла до ОСОБА_19 після пасхи і дізналась, що ОСОБА_20 пішов від ОСОБА_19 , ОСОБА_21 думала, що він ще повернеться, сварок між ними не було, виник конфлікт за автомобіль та за будинок, який ОСОБА_21 отримала від бабушки; дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом об`єктивно встановлено, що ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_5 . 06.12. 2020 року.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 17.03.2022 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано.

26.09.2020 року ОСОБА_4 було придбано автомобіль TOYOTA PRADO 3956, 2007 року випуску, червоного кольору, д/н НОМЕР_1 , який записано на ім`я - ОСОБА_4 , що підтверджується копією відомостей з Регіонального сервісного центру № 31/22/1-Г47 від 06.02.2021 року. Автомобіль було придбано за 40000 гривень.

19.06.2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_13 було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу TOYOTA PRADO 3956, 2007 року випуску, червоного кольору, д/н НОМЕР_1 , відповідно до якого право власності на автомобіль перейшло до ОСОБА_13 , за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 40000 гривень.

Відповідно до довідки виданої психологом ОСОБА_23 21 липня 2022 року

28 листопада 2020 року до неї як психолога звернувся ОСОБА_4 із запитом на консультацію стосовно розвитку сина ОСОБА_24 його дружини ОСОБА_3 . На першій зустрічі були присутні ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та її син ОСОБА_24 . Протягом червня-липня-серпня 2021 року кількість занять збільшили до трьох разів на тиждень. На заняття ОСОБА_24 приводив та забирав ОСОБА_4 , а також здійснював їх оплату. Останнє заняття відбулося 09 серпня 2021 року. Загалом проведено 51 заняття із ОСОБА_24

16.08.2021 року лікарем-психіатром дитячим ОСОБА_25 надано консультативний висновок спеціаліста, пацієнт ОСОБА_24 , оригінал якого знаходиться у відповідача.

Суд вважає, що вказане свідчить про те, що станом на 19.06.2021 року

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали разом однією сім`єю, займалися вихованням дітей, спільно вели домашнє господарство.

Стаття 60 СК України передбачає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 Цивільного кодексу України.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Вказаною постановою роз`яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Позивачем не надано до суду не надано належних та допустимих доказів тому, що ОСОБА_4 було відчужено автомобіль без згоди ОСОБА_3 та що ним було використані кошти отримані за продаж автомобіля на власні потреби.

За таких підстав, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати підлягають розподілу у порядку визначеному ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 3,60,61, 70, 74 СК України, ст.ст. 4,12, 18, 76,81 256, 354 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі в 30 денний строк з виготовлення повного судового рішення апеляційної скарги .

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 20.12.2023 року.

Суддя: О.В. Мазурок