_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/3262/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2023 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі Тіщенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд

ВСТАНОВИВ:

29.06.2023 року позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Київського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість, яка станом на 07.06.2023 року становить розмір 37140,82 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 30167,54 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками 6973,28 грн.; заборгованість за комісією 0,00 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 0,00 грн.; та судові витрати в розмірі 2684,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що відповідач ОСОБА_1 уклала з АТ КБ «ПриватБанк» договір № б/н від 29.04.2010 року, згідно якого отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач відповідно до умов договору виконав свої зобов`язання по наданню кредитних коштів, однак відповідачем умови договору не виконуються, порушуються строки повернення кредиту, у зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.06.2023 року вищевказану справу було передано судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 13.07.2023 року провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128, 131 ЦПК України.

Представник позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Ляр Д.Ю. у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу за відсутності представника позивача, проти заочного рішення не заперечує.

З відповіді відділу адресної довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 12.07.2023 року на запит суду відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 27.12.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Уся судова кореспонденція суду, у тому числі копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позовної заяви з додатками до неї, судові повістки, скеровувались судом рекомендованим поштовим повідомленням про відправлення поштової кореспонденції на ім`я ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась, причини неявки суду невідомі, правом на подання відзиву або будь-яких інших заяв щодо розгляду справи відповідач не скористалась.

Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки.

На підставі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 29.04.2010 року відповідач ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», копія якої надана позивачем до позовної заяви. Із вказаної анкети-заяви вбачається, що позичальником було заповнено усі графи анкети, зокрема персональні дані, контактна інформація, додаткові відомості, інформація щодо працевлаштування, службовий стан та зазначено, що ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, ОСОБА_1 просить надати кредитну картку «Універсальна» з кредитним лімітом 3500 грн.

Також, в анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_1 згодна з тим, що підписана нею заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, вказано, що вона ознайомилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які було надано для ознайомлення у письмовому вигляді.

Крім того, в анкеті-заяві зазначено, що Умови та Правила надання банківських послуг, розташовані на офіційному банківському сайті www.privatbank.ua та ОСОБА_1 зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг та регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку.

Вказана анкета-заява датована 29.04.2010 року та підписана ОСОБА_1 та представником банку. Крім того, позичальником було надано копія її паспорту та ідентифікаційного коду, засвідчені особистим підписом.

Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у Довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, зокрема старт карткового рахунку вказано 10.08.2007 року, в подальшому 28.01.2014 року кредитний ліміт було встановлено 2500,00 грн., з 14.05.2018 року кредитний ліміт було змінено, а саме збільшено до 8000,00 грн., з 10.08.2018 року кредитний ліміт було збільшено до 9000,00 грн., з 18.02.2020 року кредитний ліміт було збільшено до 19000 грн., з 06.07.2020 року кредитний ліміт було збільшено до 24000 грн., з 16.06.2021 року кредитний ліміт було збільшено до 29000 грн., з 25.10.2022 року кредитний ліміт було змінено шляхом зменшення до 0,00 грн./а.с.13/.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.5 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитні картки «Універсальна» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , термін дії яких до 08/15 року, а у подальшому отримала кредитні картки «Універсальна GOLD» № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , термін дії яких до 07/22 року./а.с.14/.

На підтвердження позовних вимог суду надано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанку», Витяг з Тарифів банку обслуговування кредитних карт «Універсальна», Статут АТ КБ «Приватбанк», а також Довідку щодо інформації про надані кредитні картки за кредитним договором № б/н, Довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, виписку по рахунку та розрахунок заборгованості за договором.

Судом було досліджено три розрахунку заборгованості, наданих позивачем до позову, зокрема розрахунок заборгованості станом на 31.10.2015 року в розмірі 2157,06 грн.; розрахунок заборгованості станом на 30.06.2019 року в розмірі 9335,77 грн.; розрахунок заборгованості станом на 07.06.2023 року в розмірі 37140,82 грн., в якому зазначено, що загальна заборгованість ОСОБА_1 становить 37140,82 грн., з яких: заборгованість за кредитом 30167,54 грн.; заборгованість за простроченими відсотками 6973,28 грн.; заборгованість за комісією 0,00 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 0,00 грн./а.с.9-12/.

Також, із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач за 2022 рік три рази різними сумами погашав кредит та зокрема останній платіж було сплачено відповідачем 27.06.2022 року у розмірі 497,50 грн., що свідчить про визнання нею боргу.

Крім того, на підтвердження позовних вимог сторона позивача надала виписку за договором № б/н за період з 10.08.2007 року по 12.06.2023 року, з якої вбачається, що баланс на кінець періоду становить 37140,82 грн.

Суд зауважує про те, що якщо сума заборгованості у період з 2014 року увійшла до суми заборгованості станом на 12.06.2023 року, то постає питання щодо застосування строків позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише з наявністю про це заяви сторони. Таким чином, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність (ухвали ВСУ від 24.06.2015 № 6 -738цс15від 18.03.2015 № 6 -25цс15).

У випадку, якщо відповідач не знав про судовий процес або не був належним чином повідомлений про дати розгляду справи судом першої інстанції і, таким чином, був позбавлений можливості реалізувати свої права, передбачені ч. 3 ст. 267 ЦК України, відповідач не позбавлений можливості податі заяву про застосування строку позовної давності в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - АТ КБ "ПриватБанк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст.1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Таким чином, у разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В анкеті-заяві позичальника від 29.04.2010 року процентна ставка за кредитом не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

При цьому, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», який містить умови щодо розміру процентної ставки, розмір щомісячного платежу, строк внесення щомісячних платежів, пені за несвоєчасне погашення заборгованості, сторонами підписаний не був.

Відтак, суд зазначає, що сторонами не були погоджені умови договору щодо нарахування та сплати процентів.

Обґрунтовуючи право на нарахування відсотків, банк, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором б/н від 29.04.2010 року, посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/) та Тарифи як невід`ємну частину спірного договору.

Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/) та Тарифами, наданими позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку, та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифи розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати неустойки, та зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка з сайту позивача також не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (справа №6-16цс15).

Із позовної заяви вбачається, що відповідно до положень Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «Приватбанк» за посиланням (www.privatbank.ua) АТ КБ «Приватбанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Внаслідок чого, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку.

Разом з тим, суд вважає посилання позивача на вказані «Умови та правила надання банківських послуг», не може бути належним доказом, оскільки офіційний веб-сайт АТ КБ «Приватбанк» є сайтом позивача, у зв`язку з чим, цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), який може самостійно вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (справа №6-16цс15).

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Суд також вказує, що з урахуванням приписів ч.6 ст.81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної з сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17).

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Не містить укладений у вигляді анкети-заяви кредитний договір № б/н від 29.04.2010 року підписаний сторонами, і строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуто, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що АТ КБ "ПриватБанк" вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що сума заборгованості ОСОБА_1 по виконанню кредитного договору № б/н від 29.04.2010 року станом на 07.06.2023 року становить у розмірі 37140,82 грн., з яких: заборгованість за тілом кредита 30167,54 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк». В решті вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 6973,28грн. суд відмовляє.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2179,40 грн.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 19,81, 141,223, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 16, 207,509, 510, 526, 549, 551, 626, 628, 634, 1049,1050,1054 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_7 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (код , місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) заборгованість за кредитним договором №б/н від 29.04.2010 року станом на 07.06.2023 року у розмірі 30167,54 грн. /тридцять тисяч сто шістдесят сім/ гривень 54 копійки.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_7 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (код , місце знаходження: м.Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) судовий збір у розмірі 2179,40 грн /дві тисячі сто сімдесят дев`ять /гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Повний текст рішення складено та підписано 13.11.2023 року.

Суддя Гниличенко М. В.