Справа № 573/1055/23
Номер провадження 2/573/234/23
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 липня 2023 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Замченко А.О.,

з участю секретаря Півньової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування арешту з майна,

в с т а н о в и в :

15.06.2023 позивач здав на пошту позов до Зарічного ВДВС у м. Суми, в якому вказує, що постановою державного виконавця Галушки С.І. від 24.04.2008 накладено арешт на все його нерухоме майно, на підставі чого 24.04.2008 Сумською філією ДП «Інформаційний цент» Міністерства юстиції України в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстроване обтяження №7095245. На даний час виконавче провадження, у рамках якого накладено арешт, знищене у зв`язку із закінченням строків зберігання завершених виконавчих проваджень.

Посилаючись на викладене, а також на те, що арешт, накладений більш ніж 15 років тому, порушує його право вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном, просить скасувати арешт та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис №7095245 щодо його нерухомого майна.

Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 22.06.2023 відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Якименко О.І. у судове засідання не з`явилися, остання подала заяву про розгляд справи без їх участі, позов просить задовольнити (а. с. 24-25).

Представник відповідача Зарічного ВДВС у м. Суми в судове засідання також не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 19).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 02.09.2020 позивач набув у власність житловий будинок та дві земельні ділянки, які знаходяться в с. Вири, Сумського району (а. с. 7-8).

Згідно з відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 24.05.2023 постановою державного виконавця Зарічного ВДВС Галушки С.І. від 24.04.2008 серії АА №086623 накладено арешт на майно ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження (а. с. 8).

Відомості про це зареєстровані в зазначеному реєстрі Сумською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, реєстраційний номер обтяження 7095245.

Як вбачається з листів начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 23.05.2023 та начальника Зарічного ВДВС у м. Суми від 24.05.2023 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження за реєстраційним номером 7095245, підстава обтяження постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.04.2008 серії АА №086623. Відповідно до перевірки даних автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 23.05.2023 на виконанні в Зарічному ВДВС у м. Суми не перебувають відриті виконавчі провадження стосовно ОСОБА_1 , у рамках якого винесено постанову серії АА №086623 від 24.04.2008. Відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах ДВС та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 №1829/5, термін зберігання завершених виконавчих проваджень становить 3 роки. Матеріали виконавчого провадження в Зарічному ВДВС у м. Суми на даний час відсутні, оскільки знищені в зв`язку із закінченням строків зберігання (а. с. 10, 12).

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється в позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст. 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Саме такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16.06.2021 у справі №473/4773/19, від 07.06.2023 у справі №200/12288/19 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2019 у справі №904/51/19.

Оскільки ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні, у рамках якого було накладено арешт на його майно, він не може пред`являти позов про скасування арешту з майна, оскільки законодавством України в цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме: оскарження боржником дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Тобто, він не може виступати позивачем у цій справі й така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження в справі з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Подібні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 29.07.2020 у справі №161/3171/19, від 20.01.2021 у справі №157/298/19, від 24.05.2021 у справі №712/12136/18.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що провадження в справі необхідно закрити.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, ст. 260 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування арешту з майна закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя