Провадження № 2-з/201/220/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2023 р. м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

з секретарем судового засідання Галко С.Д.,

за участі представника заявника ОСОБА_1

розглянувши заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , про забезпечення доказів до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И В:

21 грудня 2023 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , звернувся до суду із заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви з наступних підстав.

Так, заявник є особою, який має намір набути статус Позивача та звернутися до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до відповідача, особу якого необхідно з`ясувати про визнання заповіту недійсним. На теперішній час Заявнику невідомо, хто є набувачем прав спадкоємця за заповітом після смерті його рідного брата - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , отже невідомо, хто має бути відповідачем за позовом про визнання заповіту недійсним, який Заявник має намір подати.

27 січня 1999 року ОСОБА_5 та членам його родини: дружині та двом синам, згідно з розпорядженням від 27.01.1999 року № 1/647-99 видано свідоцтво про право власності на житло, за яким квартира АДРЕСА_1 належить їм на праві спільної сумісної власності без виділу часток.

З 2006 році брат Заявника - ОСОБА_4 не проживає у вказаній квартирі.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданим 27.03.2008 року. Після смерті ОСОБА_5 фактично спадщину прийняли його дружина ОСОБА_6 та син ОСОБА_2 (Заявник), які мешкали та були зареєстровані за однією адресою разом із померлим, як до його смерті, такі і після.

ОСОБА_4 спадщину не прийняв, оскільки разом із спадкоємцем не проживав, а до нотаріальної контори із відповідною заявою не звертався.

06 травня 2016 року Заявник, який фактично прийняв спадщину після смерті батька, подав заяву до Першої дніпровської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадкова справа №260/216.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2 , виданим 25.03.2016 року. ОСОБА_4 теж не з`явився на похорон матері. Після смерті ОСОБА_6 фактично спадщину прийняв її син ОСОБА_2 (Заявник), який фактично мешкав та був зареєстрований за однією адресою разом із померлою як до смерті, такі і після.

ОСОБА_4 спадщину не прийняв, оскільки як вже зазначено у той час разом із спадкоємцем не проживав, а до нотаріальної контори із відповідною заявою не звертався, що підтверджується наступним.

06 травня 2016 року Заявник, який фактично прийняв спадщину після смерті матері, подав заяву до Першої дніпровської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 . Спадкова справа №259/216.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_3 , виданим 01.05.2023 року. Позивач 02.05.2023 року піддав тіло свого брата кремації, про що свідчить відповідна довідка за реєстраційним № 002861.

ОСОБА_4 був неодружений, не мав дітей. Єдиним його родичем та спадкоємцем на момент смерті був його брат Заявник.

08 червня 2023 року Заявник звернувся до Першої дніпровської державної нотаріальної контори, та подав заяву про прийняття спадщини після смерті брата - ОСОБА_4 . Спадкова справа № 221/2023.

У межах відкритої спадщини (спадкова справа № 221/2023) державний нотаріус Першої дніпровської державної нотаріальної контори Заносієнко Н.М. перевірила відповідні реєстри та повідомила Заявника, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_7 видав заповіт.

Із витягу зі Спадкового реєстру стало відомо, що заповіт вчинений 08.06.2022 року на нотаріальному бланку НСА 379522, за № реєстрації нотаріальних дій 751, № у Спадковому реєстрі 69357919.

Заповіт посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Сосиєнко І.В. Заявнику у приватного нотаріуса ДМНО Сосиєнко І.В. не вдалося з`ясувати дані про спадкоємця за заповітом, яка зазначила, що інформацію передала до державного нотаріуса. В свою чергу, державний нотаріус Першої дніпровської державної нотаріальної контори Заносієнко Н.М. відмовила у наданні будь-якої інформації про спадкоємця за заповітом та повідомила, що Заявник не є спадкоємцем за заповітом, а тому йому жодної інформації із заповіту нотаріус надати не може.

Тому заявник просив суд витребувати у Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Сисоєнко Ірини Вікторівни засвідчену копію заповіту, вчиненого ОСОБА_4 08.06.2022 року на нотаріальному бланку НСА 379522, за номером реєстрації нотаріальних дій 751, номер у Спадковому реєстрі 69357919, який посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Сосиєнко І.В. та всіх документи, які були подані особами для вчинення цього заповіту. Витребувати у Державного нотаріуса Першої дніпровської державної нотаріальної контори Заносієнко Наталії Миколаївни засвідчену копію заповіту, вчиненого ОСОБА_4 08.06.2022 року на нотаріальному бланку НСА 379522, за номером реєстрації нотаріальних дій 751, номер у Спадковому реєстрі 69357919, який посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Сосиєнко І.В., та всіх документи, які були подані спадкоємцем по цьому заповіту для прийняття спадщини.

В судовому засіданні представник заявника наполягав на задоволенні заяви про забезпечення доказів, оскільки державний нотаріус відмовляється повідомити на кого було складено заповіт, а тому не зрозуміло кого зазначати відповідачем в позовній заяві.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення доказів та додані до неї документи, вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити за наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 116 ЦПК України, забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 116 ЦПК України способом забезпечення доказів є, в тому числі витребування та (або) огляд доказів.

Відповідно до положень п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України, в заяві про забезпечення доказів зазначаються, між іншим, обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Згідно із ч. 5 ст. 118 ЦПК України за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення доказів, заявник посилається на те, що йому було відмовлено нотаріусом в наданні інформації яка є важливою для майбутнього позову.

Разом з тим, слід зазначити про те, що заява про забезпечення доказів не містить обґрунтування того, що докази, які просить забезпечити заявник до подачі позову, можуть бути втрачені або збирання чи їх подання стане згодом неможливим чи утрудненим.

Ненадання нотаріусами запитуваної інформації не може бути підставою припускати, що нотаріуси якимось чином будуть перешкоджати в подальшому в наданні доказів, зокрема, на стадії після подачі заявником позовної заяви та витребування цих доказів судом після відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною заявника не достатньо обґрунтовано та доведено необхідність забезпечення доказів до подачі позову, та те, що відсутні підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, суд вважає за необхідне в задоволенні заяви про забезпечення доказів до подачі позову відмовити, в зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю.

Відмовляючи в задоволенні даної заяви про забезпечення доказів до подачі позову, судом враховано, що заявник, як позивач, після пред`явлення позову, не позбавлений права звернутися до суду із заявою про витребування доказів із відповідним обґрунтуванням необхідності їх витребування з огляду на заявлені позовні вимоги.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 116-118, ст.ст. 247, 260, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , про забезпечення доказів до подання позовної заяви відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`ятнадцяти днів шляхом подачі до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя С.О. Демидова