У Х В А Л А

іменем України

Справа № 126/1338/23

Провадження № 6/126/24/2023

"21" липня 2023 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Губко В. І.

секретар Бурлака А. І.,

за участі боржника ОСОБА_1

представника боржника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

13.07.2023 до Бершадського районного суду Вінницької області надійшла вище вказана заява ОСОБА_1 , в якій вона просить визнати таким , що не підлягає виконанню судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на утримання неповнолітніх дочок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з 07.06.2023 і до досягнення дітьми повноліття.

Заява мотивована тим, що 04.07.2023 вона поштою отримала копію судового наказу від 12.06.2023 з документами, що стали підставою для його видачі. Вважає, що він не підлягає виконанню з таких підстав. У заяві про видачу судового наказу ОСОБА_3 вказав, що діти проживають з ним, а боржник не виконує покладені на неї обов`язки щодо утримання своїх дітей. Однак вказані обставини не відповідають дійсності, оскільки з 12.03.2022 ОСОБА_3 мобілізований до ЗСУ та фізично не міг самостійно займатися вихованням та утриманням дітей. На час звернення до суду ОСОБА_3 з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів діти проживали з матір`ю та знаходилися на її утриманні.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримала та пояснила, що до початку війни вони з чоловіком почергово їздили на заробітки для утримання їх сім`ї. З початком повномасштабної війни чоловіка було мобілізовано до ЗСУ, вона перебувала на заробітка в Польщі. У зв`язку з ситуацією в країні хотіла забрати до себе дітей, однак чоловік і його мати наполягли на тому щоб діти залишилися в Україні, оскільки обстановка в регіоні проживання була спокійною, а вона трималася за роботу, щоб в разі необхідності було куди дітей забрати за кордон. Перебуваючи за кордом вона постійно спілкувалася з дітьми та підтримувала з ними зв`язок, завжди привозила їм гостинці та купувала їм все необхідне, пересилала кошти. З часом відносини між нею та чоловіком погіршилися і він з нею розлучився. Також чоловік просив щоб вона відмовилися від дітей і він міг звільнитися з ЗСУ, а коли вона відмовилася сказав щоб приїжджала та була з дітьми. В травні вона повернулася в Україну, однак потрапити до будинку, який придбали з чоловіком у шлюбі, не змогла, оскільки ОСОБА_3 змінив замки та не дав їй ключі. Після чого вона забрала від свекрухи дітей та пішла з ними проживати до своєї матері. З 23.05.2023, часу її повернення з Польщі, діти проживають з нею та перебувають на її утриманні.

Представник боржника, адвокат Янчук В.М., в судовому засіданні заяву про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню підтримав та зазначив, що на час звернення стягувача ОСОБА_3 з заявою про видачу судового наказу діти разом з ним не проживали, а тому він не мав права на звернення до суду з такою заявою. Боржник ОСОБА_1 не ухилялася від обов`язку щодо утримання та виховання дітей, завжди підтримувала з ними зв`язок, спілкувалася, купувала необхідні речі та пересилала кошти на утримання дітей.

Представник стягувача ОСОБА_3 , адвокат Кушнеренко Є.Ю., надіслав до суду заперечення на клопотання в якому вказує, що посилання боржника, що з 12 березня 2022 року, з часу мобілізації до ЗСУ ОСОБА_3 , діти перебували на утриманні боржника не відповідають дійсності. Мати дітей ОСОБА_1 ще у січні 2022 року виїхала за кордон на заробітки, діти залишилися проживати з батьком ОСОБА_3 та його батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_3 . Позивач проходить військову службу у Збройних Силах України, на час його відсутності діти залишаються з батьками позивача. До України ОСОБА_1 повернулася на початку червня 2023 року, але знову планує виїжджати за кордон. Батько ОСОБА_3 не забороняв дітям бачитись з матір`ю коли вона приїхала на початку червня до України. Однак, мати, дізнавшись, що з неї стягуються аліменти на утримання дітей спеціально перестала пускати дітей до свого постійного місця проживання. Наразі ОСОБА_3 обороняє країну від російської агресії на сході України, та нажаль не може вплинути на повернення дітей до їх звичного місця проживання з дідусем і бабусею. Однак він повністю фінансово забезпечує доньок. З моменту від`їзду матері за кордон, вона ніякої ініціативи та будь-якої участі в житті дітей не приймає, не цікавиться доньками, не підтримує зв`язок, жодної допомоги не надає, не приймає участі в медичних обстеженнях та лікуванні, не знає в яких умовах проживають її доньки, як ростуть та розвиваються. Матеріальної допомоги на дітей не надає, діти повністю перебувають на утриманні батька. Протягом року батько докладав зусиль задля забезпечення участі матері у житті дітей. Однак, ставлення матері ОСОБА_1 до виконання своїх батьківських обов`язків не покращувалось. Дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Незважаючи на вказані положення, позивачка не виконує жодного з вищезазначених обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей та загалом не проявляє зацікавленості в подальшій долі дітей. Враховуючи те, що діти навчаються у школі, відвідують додаткові заняття в позаурочний час батько самостійно забезпечує належний фінансовий рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей. Директором Дяківської гімназії Джулинської сільської ради Олександром Шевченко надано характеристику ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , де він зазначив, що мати ОСОБА_1 , вже тривалий час перебуває за кордоном і не приділяє належної уваги вихованню дітей. Батько, ОСОБА_3 , наразі перебуває в лавах ЗСУ. Між дітьми та батьком тісний емоційний зв`язок. Дані обставини свідчать про те, що мати не виконує своїх батьківських обов`язків, не дбає про здобуття дітьми загальної середньої освіти, не цікавиться шкільним життям останніх, не надає фінансової допомоги на утримання доньок .

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню.

Статтею 160 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183Сімейного кодексу України).

Судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб (ст. 161 ч. 1 п.4, п.5 ЦПК України).

Згідно ч. 2 ст. 161 ЦПК України, особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Згідно ч. 3 ст. 167 ЦПК України, судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.

Частиною 1 ст. 170 ЦПК України передбачено: боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4,5частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Оскільки судовий наказ виданий щодо стягнення аліментів, він скасуванню не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 173 ЦПК України, суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432,435 цього Кодексу.

Судовий наказ є судовим рішенням (п.4 ч. 1 ст. 258 ЦПК України) та згідно вимог ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Статтею 432 ч. 1 ЦПК України визначено: суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, визначені частиною 2 даної статті: суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для цього поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Судом встановлено, що 12.06.2023 року Бершадським районним судом Вінницької області видано судовий наказ відповідно до якого задоволено заяву ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей з ОСОБА_1 . Наказано стягувати щомісячно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на утримання неповнолітніх дочок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з 07.06.2023 і до досягнення дітьми повноліття.

Підставою для видачі вказаного судового наказу стало те, що діти проживають з батьком, а мати проживає окремо та матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Відповідно до довідки першого відділу Гайсинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 05.07.2023 № 343 ОСОБА_3 призваний на військову службу під час мобілізації 12.03.2022.

З копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_8 вбачається, що вона періодично виїжджала за кордон на 3-5 місяців, як пояснила на роботу за домовленістю з чоловіком. 23.05.2023 ОСОБА_1 в`їхала на територію України.

З довідки Шляхівського старостинського округу №1 Джулинської сільської ради Гайсинського району Вінницької області № 67 від 07.06.2023 вбачається, що ОСОБА_5 , 2011 р.н. та ОСОБА_4 , 2009 р.н., на даний час перебувають на утриманні матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_4 .

З акту обстеження умов проживання від 20.07.2023 вбачається, що ОСОБА_1 з дітьми ОСОБА_4 , 2009 р.н. та ОСОБА_5 ,2011 р.н. проживають в будинку за адресою : АДРЕСА_4 . Житлово-побутові умови задовільні, догляд та нагляд над дітьми здійснюється матір`ю в повному обсязі. Недоліків у вихованні не виявлено. Основні потреби дітей забезпеченні.

Присутні в судовому засіданні ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підтвердили, що з травня 2023 проживають з матір`ю, за час перебування за кордоном матір з нити постійно спілкувалася телефоном та цікавилася їх життям, привозила їм гостинці, купувала необхідні речі та надсилала кошти. За час відсутності матері вони проживали з бабусею та дідусем, батьками тата, а також ходили і до батьків матері.

Твердження представника стягувача, що ОСОБА_1 не пускає дітей до постійного місця їх проживання суд оцінює критично, оскільки питання про визначення місця проживання дітей не вирішувалося.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що наявні підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, оскільки на час звернення стягувача до суду з заявою про видачу судового наказу діти з ним не проживали та перебували на утриманні матері. Тому підстави для стягнення аліментів з ОСОБА_1 відсутні. Ця обставина не була відома суду при винесенні наказу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 173, 432 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ виданий Бершадським районним судом Вінницької області 12 червня 2023 по справі № 126/1338/23 про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на утримання неповнолітніх дочок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з 07.06.2023 і до досягнення дітьми повноліття; судового збору на користь держави в розмірі 268 (двісті шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Ухвала суду набирає законної сили в прядку, визначеному ст. 261 ЦПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя В. І. Губко