Справа № 296/5450/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" липня 2023 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі головуючого судді Шкирі В.М., за участі секретаря Шваб Н.В., розглянувши цивільну справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Олесі РЯБЧУН до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпроммаркет", треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Корольовський відділ державної виконавчої служби у місті Житомирі центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

встановив:

Прежставник позивача звернувся до суду з позовом до ТОВ"Фінпроммаркет", треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., Корольовський відділ державної виконавчої служби у місті Житомирі центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що в травні 2023 року позивачу стало відомо про наявність відкритого відносно нього виконавчого провадження ВП №68217171 від 19.01.2022. на підставі виконавчого напису нотаріуса №7208 виданого 18.08.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованості за кредитним договором № 31938/07-А від 14.09.2007 за період з 11.06.2018 по 18.08.2020 на загальну суму 25050,00 грн.

Позивач зазначає, що з ТОВ «Фінпром Маркет» ніколи не укладалися і не підписувалися будь-які угоди, договори, в тому числі і фінансового характеру. Інформації про те, що відповідач є правонаступником фінансових зобов`язань ОСОБА_1 перед іншими банками або фінансовими установами, у нього немає. Згідно виконавчого напису відповідач нібито є правонаступником його зобов`язань по кредитному договору № 31938/07-А від 14.09.2007, який було укладено між позивачем та ПАТ «Банк «фінанси та кредит», однак, кредитні зобов`язання перед первісним кредитором були виконані.

Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням чинного законодавства, оскільки виконавчий напис вчинено на підставі ст. 87 Закону України "Про нотаріат" та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 09.06.2023 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10.07.2023

В підготовче судове засідання призначене на 10.07.2023 сторони, їх представники та треті особи не з`явилися повідомлені про час і місце розгляду справи належним чином.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи без їх з позивачем участі.

Ухвалою суду від 10.07.2023 відмовлено в задоволенні клопотання про врегулювання спору за участі судді.

19.06.2023 представник відповідача подав заяву про визнання позову, а також заяву про зменшення судових витрат на правову допомогу з 3500,00 грн до 2850,00 грн, справу посив розглядати без його участі

Треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та представник Корольовського ВДВС у місті Житомирі у судове засідання не з`явилися, про дату час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, будь-яких клопотань не надавали.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 760/25978/13-ц/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини.

18.08.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенком Євгеном Михайловичем на підставі ст. 87 Закону України "Про нотаріат" п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172, вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №7208 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет», якому ТОВ «Фінансова компанія «Арбімаркет», відступило право вимоги на підставі Договору про відступлення прав вимоги від 04.08.2020 року, якому в свою чергу ПАТ «Банк`Фінансти та кредит», на підставі Договору про відступлення прав вимоги №000123-а від 12.06.2018 року відступило право вимоги за Кредитним договором №31-38/07-А від 14.09.2007 року, укладеним між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 заборгованості за період з 11.06.2018 по 18.08.2020 в сумі: - 25000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; - 50,00 плата за вчинення виконавчого напису (а.с. 5).

11.08.2021 державним виконавцем Міллер О.В. відкрито виконавче провадження ВП № 68217171 з виконання виконавчого напису №7208 виданого 18.08.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 25050,00 грн.

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами існує спір з приводу правомірності вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. виконавчого напису № 7208 від 18.08.2020 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом в сумі 25050,00 грн.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до вимогст. 81 ЦПК Україникожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.ст.15,16 ЦК Україникожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першоюст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно дост. 18 ЦК Українинотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно п.19ст. 34 Закону України "Про нотаріат"виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Відповідно дост. 87 Закону України "Про нотаріат"для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат"визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієїстатті Законунотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно п.п.2.1 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, п.п.3.2, 3.5 п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені вЗаконі України "Про нотаріат"та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьомустаття 50 Закону України "Про нотаріат"передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів .

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей15,16,18 ЦК України, статей50,87,88 Закону України "Про нотаріат"захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України "Про нотаріат"у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16).

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. від 18.08.2020 № 7208, оскільки відсутні належні та допустимі докази на підтвердження безспірності заборгованості, є недоведеним факт надання стягувачем нотаріусу всіх необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості, та дотримання нотаріусом при вчиненні виконавчого напису всіх вищезазначених вимог законодавства.

Таким чином позов є обгрунтованим, а визнання позову представником відповідача не суперечить законодавсву, отже суд його приймає

Згідно з п. 6 ч.1ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, оскільки відповідач позов визнав то стягненню з нього підлягає 50% від сплаченого судового збору.

Позивач при зверненні до суду 08.06.2023 сплатив 1073,60 грн судового збору за подання позовної заяви, що підтверджено квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 08-893927/1 (а.с. 4) та 536,80 грн судового збору за забезпечення позову, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 08-893929/1 (а.с. 16).

Оскільки судом приймається рішення про задоволення позову, а представник відповідача позов визнав то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 536,80 грн та 50% судового збору, сплаченого при поданні заяви про забезпечення позову, що становить 268,40 грн , а всього 805,20 грн.

Судовий збір в розмірі 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 536,80 грн та 50% судового збору, сплаченого при поданні заяви про забезпечення позову, що становить 268,40 грн , а всього 805,20 грн. підлягають поверненню позивачу з державного бюджету України.

Щодо витрат на правничу допомогу

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При подачі позову представнком позивача долучено договір від 31.05.2023 про надання правової допомоги Адвокатським бюро "Олесі Рябчун" Лавринюк Степану Павловичу в п.3.1 якого сторонами встановлено гонорар у твердій грошовій сумі - 3500,00 гривень, який включає в себе складання позовної заяви ОСОБА_2 до до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпроммаркет", треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Корольовський відділ державної виконавчої служби у місті Житомирі центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, ордер серії АМ №1056037 від 08.06.2023 (а.с.9,12)

Представник вдповідача клопоче про зменшення суми судових витрат на правничу допомогу з 3500,00 грн до 2850,00 грн, оскільки вони неспівмірні з ціною позову, не обумовлені складністю справи, яка є малозначною, а доводи позову грунтуються на загальновідомих висновках Великої палати Верховного суду та виконаних адвокатом робіт, часом витраченим адвокатом на виконання робіт.

Суд звертає увагу представник відповідача, що для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат».

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що «з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі №922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що:

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Велика Палата Верховного Суду також зауважує, що частина третя статті 137 ЦПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.

Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо».

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд вважає, що встановлений гонорар в договорі від 31.05.2023 про надання правової допомоги Адвокатським бюро "Олесі Рябчун" Лавринюк Степану Павловичу в п.3.1 якого сторонами встановлено гонорар у твердій грошовій сумі - 3500,00 гривень, який включає в себе складання позовної заяви ОСОБА_1 до до ТОВ "Фінпроммаркет", треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М, Корольовський відділ державної виконавчої служби у місті Житомирі центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в повній мірі відповідає опису, за що він надається, складності справи, та обсягу матеріалів - складання позовної заяви з додатками та заяви про забезпечення позову .

При цьому суд врахував, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21). Указана судова практика є незмінною».

Враховуючи викладене, клоптання про зменшення судових витрат на правову допомогу є таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. Керуючись ст.ст.4, 81, 89, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Прийняти визнання позову представником відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпроммаркет" .

Позов представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Олесі РЯБЧУН до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпроммаркет", треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Корольовський відділ державної виконавчої служби у місті Житомирі центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовільнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №7208 виданий 18.08.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованості за кредитним договором № 31938/07-А від 14.09.2007 за період з 11.06.2018 по 18.08.2020 на загальну суму 25050,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпроммаркет" (місце знаходження: 08200, м.Ірпінь, Київської області, вулиця Стельмаха Михайла,9 РНОКПП: 43311346) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання : АДРЕСА_1 - судовий збір в розмірі 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок та 50% судового збору, сплаченого при поданні заяви про забезпечення позову, що становить 268 (двісті шісдесят вісім) гривень 40 копійок , а всього 805 (вісімсот п`ять) гривень 20 копійок, а також витрати на правову допомогу в сумі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.

Повернути з державного бюджету України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання : АДРЕСА_1 - - 50 відсотків сплаченого судового збору згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 08-893927/1 від 08.06.2023 при поданні позову до суду, в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок та 50% судового збору, сплаченого при поданні заяви про забезпечення позову згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 08-893927/1 від 08.06.2023 що становить 268 (двісті шісдесят вісім) гривень 40 копійок, а всього 805 (вісімсот п6ять) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня з дня складання цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Cуддя В. М. Шкиря