Справа № 127/2-2305/2011
Провадження 4-с/127/46/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2023 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участю секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект» на дії державного виконавця, заінтересовані особи: державний виконавець Другого відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Степанюк Анастасія Володимирівна, ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області в червні 2023 року звернулося ТОВ «Кей - Колект» із скаргою на дії державного виконавця, заінтересовані особи: державний виконавець Другого відділу ДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Степанюк А.В., Петренко Ю.С.

Скарга мотивована тим, що 17.05.2023 року через автоматизовану систему виконавчих проваджень, скаржнику стало відомо про порушені права та законні інтереси ТОВ «Кей-Колект», як сторони виконавчого провадження (стягувача), а саме: про оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження № 69684599 від 16.05.2023 року

ТОВ «Кей-Колект» вважає дії державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Степанюк А.В. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 69684599 від 16.05.2023 року незаконними.

09 грудня 2011 року Замостянським районним судом м. Вінниці ухвалено рішення по оправі № 2-2305/2011, яким вирішено стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитом та нарахованими відсотками 67549,74 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту становить 539114,61 грн., які складаються з 53571,30 дол. США, що в еквіваленті на національну валюту за курсом НБУ становить 427156,12 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 12114,45 дол. США, що в еквіваленті на національну валюту за курсом НБУ становить 96595,78 грн.; загальної заборгованості по пені в сумі 1863,99 дол. США, що в еквіваленті на національну валюту за курсом НБУ становить 14862,71 грн.; неустойки за порушення зобов`язань за кредитом, в т.ч. за порушення термінів виконання зобов`язань, в розмірі 500,00 грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 1700,00 грн. та витрати по сплаті інформаційно-технічних витрат на забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн.

04.07.2012 року Замостянським районним судом м. Вінниці на підставі вищевказаного рішення ПАТ «УкрСиббанк», як стягувачу, видані виконавчі листи по справі № 2-2305/2011.

11.02.2013 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області по справі № 127/442/13-ц замінено сторону виконавчого провадження: стягувача Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» при примусовому виконанню рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 09.12.2011 року у справі за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором.

Виконавчий лист № 2-2305/2011 виданий 04.07.2012 року Замостянським районним судом м. Вінниці щодо стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 був пред`явлений стягувачем ТОВ «Кей-Колект» на виконання до Другого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на підставі чого, 19.08.2022 року було відкрито виконавче провадження № 69684599.

10.05.2023 року через канцелярію Другого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) представником стягувача ТОВ «Кей-Колект» керуючись п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» подано заяву про повернення виконавчого листа без виконання по BП № 69684599.

Представник скаржника зазначає, що державний виконавець Степанюк А.В., повинна була винести постанову про повернення виконавчого документа стягувачу керуючись п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», так як, на стадії виконання рішення, стягувачем подано заяву про повернення виконавчий листа стягувачу.

16.05.2023 року державний виконавець Степанюк А.В., на власний розсуд, ігноруючи заяву стягувача та зі змовою з боржником ОСОБА_1 , виносить постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі фактичного виконання рішення суду (п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження») з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість за кредитом та нарахованими відсотками 67549,74 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту становить 539114,61 грн., які складаються з 53571,30 дол. США, що в еквіваленті на національну валюту за курсом НБУ становить 427156,12 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 12114,45 дол. США, що в еквіваленті на національну валюту за курсом НБУ становить 96595,78 грн.; загальної заборгованості по пені в сумі 1863,99 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту за курсом НБУ становить 14862,71 грн.; неустойки за порушення зобов`язань за кредитом, в т.ч. за порушення термінів виконання зобов`язань, в розмірі 500,00 грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 1700,00 грн. та витрати по сплаті інформаційно-технічних витрат на забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн., а всього стягнуто 540 934,61 грн, з тих підстав, що рішення суду виконано в повному обсязі, сума боргу перерахована стягувачу, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження стягнуто.

Хоча, в рішенні суду чітко зазначено стягнення боргу з боржника в іноземній валюті, а саме 67549,74 доларів США, а курсову різницю до національної валюти державному виконавцю потрібно було брати на момент стягнення з боржника боргу, визначеного рішенням суду.

У зв`язку з вищенаведеним скаржник звернувся до суду та просив визнати дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Степанюк Анастасії Володимирівни незаконними, та такими, що порушують норми Закону України «Про виконавче провадження»; визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Степанюк Анастасії Володимирівни від 16 травня 2023 року про закінчення виконавчого провадження № 69684599; зобов`язати державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Степанюк Анастасію Володимирівну поновити виконавче провадження № 69684599.

Представник ТОВ «Кей - Колект» в судовому засіданні скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Державний виконавець Другого відділу ДВС у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Степанюк А.В. надала суду заяву про розгляд справи без участі представника у зв`язку із службовою зайнятістю. Також надала суду відзив на скаргу, який мотивовано тим, що на момент отримання письмової заяви стягувача про повернення виконавчого документу у державного виконавця були підстави для фактичного виконання рішення суду у зв`язку із надходженням грошових коштів в розмірі 595828,07 грн. в межах виконавчого провадження № 69684599 для задоволення вимог стягувача та стягнення виконавчого збору на користь держави.

Представник боржника ОСОБА_1 проти задоволення скарги заперечила, зазначила, що стягувач одночасно із скаргою подав до суду позов про стягнення інфляційних втрат за затримку виконання рішення суду і сплати боргу, чим підтвердив правомірність стягнення боргу у валюті гривні.

Суд, дослідивши матеріали скарги, вважає, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 грудня 2011 року Замостянським районним судом м. Вінниці ухвалено рішення по справі № 2-2305/2011, яким вирішено стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитом та нарахованими відсотками 67549,74 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту становить 539114,61 грн., які складаються з 53571,30 дол. США, що в еквіваленті на національну валюту за курсом НБУ становить 427156,12 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 12114,45 дол. США, що в еквіваленті на національну валюту за курсом НБУ становить 96595,78 грн.; загальної заборгованості по пені в сумі 1863,99 дол. США, що в еквіваленті на національну валюту за курсом НБУ становить 14862,71 грн.; неустойки за порушення зобов`язань за кредитом, в т.ч. за порушення термінів виконання зобов`язань, в розмірі 500,00 грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 1700,00 грн. та витрати по сплаті інформаційно-технічних витрат на забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн.

11.02.2013 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області по справі № 127/442/13-ц замінено сторону виконавчого провадження: стягувача Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» при примусовому виконанню рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 09.12.2011 року у справі за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором.

Виконавчий лист № 2-2305/2011 виданий 04.07.2012 року Замостянським районним судом м. Вінниці щодо стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 був пред`явлений стягувачем ТОВ «Кей-Колект» на виконання до Другого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

19.08.2022 року державним виконавцем Другого відділу ДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Степанюк А.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 69684599 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2305/2011, виданого 04.07.2012 року Замостянським районним судом м. Вінниця; постанову про стягнення виконавчого збору.

10.05.2023 року вх. 6035/22.30-26 представником ТОВ «Кей - Колект» на адресу другого відділу ДВС у місті Вінниці було направлено заяву про повернення виконавчого листа на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до резолюції на заяві про повернення виконавчого листа від 10.05.2023 року, заяву розписано на державного виконавця Степанюк А.В.

16.05.2023 року державним виконавцем Другого відділу ДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Степанюк А.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2305/2011, виданого 04.07.2012 року Замостянським районним судом м. Вінниця на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», так як рішення виконано в повному обсязі, сума боргу перерахована стягувачу, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження стягнуто.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Судовий контроль за виконанням судових рішень врегульовано законодавцем у розділі VII ЦПК України.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (частина друга статті 451 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За статтею 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У частині третій статті 533 ЦК України закріплено, що використання іноземної валюти, а, також, платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Водночас правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями у її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті.

У разі якщо кошти боржника в іноземній валюті розміщені на рахунках, внесках або на зберіганні у банку чи іншій фінансовій установі, які мають право на продаж іноземної валюти на внутрішньому валютному ринку, виконавець зобов`язує їх продати протягом семи робочих днів іноземну валюту в сумі, необхідній для погашення боргу. У разі якщо такі кошти розміщені в банку або іншій фінансовій установі, які не мають права на продаж іноземної валюти на внутрішньому валютному ринку, виконавець зобов`язує їх перерахувати протягом семи робочих днів такі кошти до банку або іншої фінансової установи за вибором виконавця, що має таке право, для їх реалізації відповідно до частини першої цієї статті. У разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця (стаття 49 Закону України «Про виконавче провадження»).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 320/5115/17 (провадження № 14-133цс20) зазначено, що: «особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у статті 49 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження». Відповідно до частини третьої вказаної статті у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця. Саме таким чином необхідно діяти у випадку примусового виконання грошового зобов`язання, визначеного в іноземній валюті, про що зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18). З наведених підстав вказівка в резолютивній частині рішення суду першої інстанції про стягнення відповідних сум з конвертацією цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу є помилковою, тому з резолютивної частини рішення суду першої інстанції слід виключити слова «з конвертацією цієї суми у національну валюту на день здійснення платежу» у всіх випадках їх застосування)».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18) вказано, що «правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті. Із матеріалів справи убачається, що, ухвалюючи рішення у справі, Шевченківський районний суд визначив суму боргу в іноземній валюті з її відображенням в еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення. Тобто, визначаючи характер грошового зобов`язання, судом було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України. Зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням. Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду про необхідність відступити від правової позиції Верховного Суду України щодо застосування пункту 8 частини першої статті 49 Закону № 606-XIV у подібних правовідносинах, викладеного в постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1445цс17».

Судом встановлено, що Замостянський районним судом м. Вінниці, ухвалюючи рішення 09.12.2011 року, визначив суму боргу в іноземній валюті. Поруч здійснено її перерахунок у гривневому еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України станом на день ухвалення.

Тобто, визначаючи характер грошового зобов`язання, судом визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом Національного банку України еквівалент у національній валюті України.

Ураховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що належним виконанням рішення Замостянського районного судом м. Вінниці від 09.12.2011 року є стягнення суми в іноземній валюті з перерахуванням за курсом на дату платежу, у випадку ж виконання частинами з перерахуванням у долари США за курсом на дату кожного з платежів.

Посилання державного виконавця, що засобом погашення грошового зобов`язання може бути лише національна валюта України, такий висновок зробив Верховний Суд у постанові № 308/3824/16-ц, відхиляються, оскільки правовідносини у вказаній справі не є подібними із правовідносинами у справі № 127/2-2305/2011 та стосуються вирішення питань про стягнення, спричиненого внаслідок різниці курсу на день ухвалення судового рішення про стягнення боргу в доларах США в гривневому еквіваленті та на момент його фактичного виконання.

Верховний Суд наголошує, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 373/1281/16-ц зазначено, що «під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Отже, не врахувавши наведені вище вимоги закону, державний виконавець безпідставно прийняв рішення про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з повним виконанням судового рішення від 09.12.2011 року.

Що стосується посилання представника боржника на те, що стягувач одночасно із скаргою подав до суду позов про стягнення інфляційних втрат за затримку виконання рішення суду і сплати боргу, чи підтвердив правомірність стягнення боргу у валюті гривні, то суд зазначає наступне.

ТОВ «Кей-Колект» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми 3% річних та інфляційних витрат.

З даного позову вбачається, що 17.05.2023 року ОСОБА_4 здійснено сплату відповідно до виконавчого провадження № 69684599 від 19.08.2022 року в сумі: 540934,61 грн. Відповідно до довідки-розрахунку за кредитним договором № 0 від 28.02.2008 року заборгованість станом на 18.05.2023 року у відповідачів становить 51528,22 дол. США, що за курсом НБУ станом на 18.05.2023 року, еквівалентно 1884314,71 грн., з яких: заборгованість по основній сумі кредиту - 37985,27 дол. США, що еквівалентно 1389068,20 грн., та заборгованість по процентах 13542,94 дол. США, що еквівалентно 495246,51 грн. Крім того, позивач зазначає, що загальна сума 3% річних, інфляційних втрат, понесених ТОВ «Кей-Колект», у наслідок прострочення відповідачами сплати заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0, договорами поруки № 183969, № 18397, рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці: згідно з Розрахунком суми 3% річних за період з 18.05.2020 року по 17.05.2023 року, за прострочення сплати заборгованості, сума 3% річних, становить : 169491,87 грн.; згідно з розрахунку суми інфляційних витрат, за період з 18.05.2020 року по 17.05.2023 року, понесених у наслідок прострочення заборгованості, сума інфляційних витрат, становить: 909 824,04 грн. Всього сума заборгованості (загальна сума 3% річних, інфляційних втрат) відповідачів перед ТОВ «Кей-Колект» складає 1079315,91 грн., які позивач просить стягнути із відповідачів, звернувшись до суду із даним позовом.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.06.2023 року позов ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми 3% річних та інфляційних витрат задоволено. Стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кей-Колект» суму 3% річних в розмірі 169491,87 грн.; суму нарахованих інфляційних витрат в розмірі 909824,04 грн.

Тобто, ці кошти в сумі: 540934,61 грн., були внесені 17.05.2023 року ОСОБА_4 , як сплату відповідно до виконавчого провадження № 69684599 від 19.08.2022 року і на підставі чого, державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, ТОВ «Кей - Колект» врахував, як частину сплати заборгованості по рішенню Замостянського районного суд м. Вінниці від 09.12.2011 року, а тому мав право на звернення до суду з позовом про стягнення суми 3% річних та інфляційних витрат, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Частиною 2 статті 451 ЦПК України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких обставин, суд вважає необхідним визнати дії державного виконавця Другого відділу ДВС у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Степанюк А.В. незаконними, та такими, що порушують норми Закону України «Про виконавче провадження»; визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Другого відділу ДВС у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Степанюк А.В. від 16 травня 2023 року про закінчення виконавчого провадження № 69684599; зобов`язати державного виконавця Другого відділу ДВС у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Степанюк Анастасію Володимирівну поновити виконавче провадження № 69684599.

Керуючись ст.ст. 450-451 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект» на дії державного виконавця, заінтересовані особи: державний виконавець Другого відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Степанюк Анастасія Володимирівна, ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Степанюк Анастасії Володимирівни незаконними.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Степанюк Анастасії Володимирівни від 16 травня 2023 року про закінчення виконавчого провадження № 69684599.

Зобов`язати державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Степанюк Анастасію Володимирівну поновити виконавче провадження № 69684599.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя