Номер провадження: 22-ц/813/3629/23
Справа № 522/8477/21
Головуючий у першій інстанції Ковтун Ю. І.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді ДришлюкаА.І., суддів Громіка Р.Д.,Сегеди С.М.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Одеса справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Державної казначейської служби України на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 липня 2022 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Одеської обласної прокуратури, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів Держава Україна в особі Державної казначейської служби України, Одеської обласної прокуратури, в якому просить про відшкодування моральної компенсації за незаконне притягнення до кримінальної відповідальності без відповідних законних на те підстав (т. 1, а.с. 1-48)

Рішенням Приморського районного суду м. Одеса від 27 липня 2022 року вирішено позовні вимоги задовольнити частково.Стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошові кошти у розмірі 1000000 (один мільйон) гривень на відшкодування моральної шкоди. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити (т. 1, а.с. 247-257).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до відповідачів, із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення Приморського районного суд м. Одеса від 27 липня 2022 року, в частині часткового задоволення позову про відшкодування моральної шкоди та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що його було незаконно притягнуто до кримінальної відповідальності на доволі тривалий час, а саме 12 років 8 місяців, тому позивачу завдано морально шкоду. Також вказує на те, що відшкодування, суму якого задовольнив суд, а саме 1000000,0 грн, замало, адже це мінімальний розмір компенсації та з 01 жовтня 2022 року становитиме 1018400,0 грн. Разом з тим, апелянт зазначає, що незрозуміло чи дотримувався суд першої інстанції норм матеріального права під час визначення розміру моральної шкоди та перевірити її відповідність обставинам справи (т. 1, а.с. 262-269; т. 2, а.с. 8).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.08.2022 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 (т. 2, а.с. 10-11).

19.09.2022 року безпосередньо на адресу Одеського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга Державної казначейської служби України на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 липня 2022 року, в якій просили оскаржуване рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що не погоджується з оскаржуваним рішенням, вважає його незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт вважає, що судом першої інстанції необґрунтовано завищено суму відшкодування моральної шкоди. Апелянт посилається на п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 року №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно з яким мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. Апелянт наголошує на тому, що до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому, на думку апелянта, сума моральної шкоди, про відшкодування якої просив позивач, мала б розраховуватися виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Крім того, апелянт вважає, що жодна із ознак моральної шкоди, що визначена у ст. 23 ЦК України, позивачем у своєму позові обґрунтованими доказами не було доведено, що внаслідок дій органів досудового розслідування та прокуратури, які були здійснені ними з метою розслідування злочину, позивачеві було завдано моральної шкоди і не надає суду жодних доказів про її дійсність. Також, на думку апелянта, жодних доказів на підтвердження того, що по відношенню до позивача був здійснений фізичний та психічний вплив та в чому він виражався позивач не надав (т. 2, а.с. 28-39).

05.10.2022 року Одеським апеляційним судом, після усунення Державною казначейською службою України недоліків апеляційної скарги, визначених ухвалою про залишення апеляційної скарги без руху від 21.09.2022 року, було відкрито апеляційне провадження (т. 2, а.с.51-53). Ухвалою від 05.10.2022 року справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Державної казначейської служби України було призначено до розгляду (т. 2, а.с. 61).

Своїм правом закріпленим положеннями ст. 360ЦПК України сторони не скористалися, відзив на адресу суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 12, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Сторони про дату, час та порядок проведення судового засідання повідомлялися належним чином.

В судовому засіданні був присутнім представник Одеської обласної прокуратури Елісашвілі Олена Миколаївна, апеляційні скарги просила залишити без задоволення.

Інші учасники справи до судового засідання не з`явилися, причин неявки суду не повідомили.

Дослідивши наявні матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, виходячи із наступного.

06.12.2008 року прокуратурою Одеської області порушено кримінальну справу 23 відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 368 КК; відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 25, ч. 2 ст. 368 КК України (в ред. 1960 року); та відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 368 КК України (т. 1, а.с. 95 98).

06.12.2008 року ОСОБА_1 було затримано, про що складено відповідний протокол про затримання (т. 1, а.с. 98).

08.12.2008 року старшим слідчим прокуратури Одеської області Гончар І.О. було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності в якості обвинуваченого за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 368 КК України (т. 1, а.с. 101-103) та постановою старшого слідчого від 08.12.2008 року обрано відносно ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд (т. 1, а.с. 104).

Постановою слідчого Одеської прокуратури від 07.10.2011 року було перекваліфіковано склад злочину та порушення кримінальної справи №04 відносно ОСОБА_2 з ч. 2 ст. 368 КК України на ч. 2 ст. 364 КК України; ОСОБА_4 з ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 368 КК України на ч. 3 ст. 190 КК України (т. 1, а.с. 111-116).

Постановою слідчого прокуратури Одеської області Гакмана Н.С. від 12.10.2011 року ОСОБА_1 притягнуто в якості обвинуваченого за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (т. 1, а.с. 117-120).

Постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.02.2014 року матеріали кримінальної справи 04 (№ 1-376/2011) по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 190, ч. 2ст. 364, ч. 4ст. 27, ч. 2ст.15, ч. 1 ст.369 КК України, ОСОБА_1 за ч. 3ст. 190 КК України, ОСОБА_3 за ч. 2ст. 191 КК України повернуто прокурору Одеської області на додаткове розслідування.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 13.05.2014 року постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.02.2014 року скасовано, а матеріали кримінальної справи повернуто на новий судовий розгляд.

06.11.2015 року Роздільнянським районним судом Одеської області винесено постанову про повернення кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_2 за ст. ч. 3 190, сч. 2 т. 364, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст.15, ч. 1 ст.369 КК України, ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 190 КК України, прокурору Одеської області на додаткове розслідування.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 12.01.2016 року постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 06.11.2015 скасовано, а матеріали кримінальної справи повернуто на новий судовий розгляд до Роздільнянського районного суду Одеської області в іншому складі суду.

29.05.2017 року постановою Роздільнянського районного суду Одеської області матеріали кримінальної справи № 04 (№1-376/2011) повернуто прокурору Одеської області на додаткове розслідування.

У зв`язку із прийняттям нового Кримінального процесуального кодексу України, на підставі матеріалів кримінальної справи № 04 прокуратурою Одеської області 10.08.2017 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001075 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 364 КК України.

Роздільнянським РВП ГУНП в Одеській області 06.08.2021 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000327 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (2001) відносно ОСОБА_1 .

Постановою прокурора Роздільнянської окружної прокуратури Арікової Ю.В. від 06.08.2021 закрито кримінального провадження за № 0001075 від 10.08.2017 по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч. 3ст. 190, ч. 2ст. 364, ч. 4ст. 27, ч. 2ст.15, ч. 1ст. 369 КК України, ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 190 КК України (т. 1, а.с. 162-168).

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що розмір моральної шкоди відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» складає 988 000 грн. (6500 грн. (мінімальна заробітна плата) х 152 місяці (перебування під слідством та судом). Врахувавши обсяг заподіяної шкоди, глибину та тривалість моральних страждань, перебування позивача протягом тривалого часу під слідством і судом, що призвело до порушення його нормальних життєвих зав`язків, вимушених змін в організації його життя, суд з урахуванням засад розумності та справедливості, дійшов висновку про наявність правових підстав для збільшення розміру гарантованого мінімуму за час перебування під слідством і судом та вважає за необхідне визначити розмір морального відшкодування в сумі 1 000 000,00 грн.

Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позивачем обґрунтовані та доведені позовні вимоги, однак суд зменшує розмір відшкодування завданої моральної шкоди до 1000 000, 00 грн.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лишена підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відшкодування шкоди - один з найважливіших інститутів сучасної правової науки. У законодавстві України передбачено два види шкоди, що підлягає відшкодуванню - шкоду матеріальну і шкоду моральну. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

У відповідності до положень п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Моральною шкодою визначається в тому числі, страждання, заподіянні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми тощо (постанова Великої Палити Верховного суду від 20 вересня 2018 року по справі № 686/23731/15).

Разом з тим, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, то моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

За положенням ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

За положенням п. 2 ст. 2 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (ч. 5, 6 ст. 4).

Згідно положень ст. 13 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

При цьому, визначаючи відповідний розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд повинен враховувати характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі та відповідно наведені доводи позивача в обґрунтування заявлених позовних вимог щодо їх обґрунтування та підтвердження матеріалами справи (аналогічні висновки містяться в постанові ВС від 11.10.2019 року по справі № 757/53996/17, постанові від 28.10.2020 року по справі № 303/3973/7, постанові від 15.09.2021 року по справі № 642/3626/18.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.12.2008 року прокуратурою Одеської області було порушено кримінальну справу № 23 відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 25, ч. 2 ст. 368 КК України (в ред. 1960 року), складено протоколом про затримання та 08.12.2008 року постановою старшого слідчого обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. В подальшому, 07.10.2011 року постановою слідчого Одеської прокуратури склад злочину було перекваліфіковано з ч. 5 ст. 27 та ч. 2 ст. 368 КК України на ч. 3 ст. 190 КК України.

Постановою прокурора Роздільнянської окружної прокуратури від 06.08.2021 року було закрито кримінальне провадження за № 0001075 від 10.08.2017 щодо обвинувачення ОСОБА_1 за ч. 3 чт. 190 КК України, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

Матеріалами справи, в свою чергу, встановлено, що загальний термін перебування ОСОБА_1 під слідством становить 152 місяці, а саме з 06.12.2008 року (порушено кримінальну справу № 23) по 06.08.2021 року (момент звернення до суду із відповідними позовними вимогами).

Відповідна, зважаючи на положення п. 2 ст. 2 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», в тому числі, на наявні встановлені обставини справи, зазначене свідчить про наявність у ОСОБА_1 відповідного права на звернення до суду із відповідними позовними вимогами та відшкодування завданої шкоди за період перебування під слідством, у розмірі та порядку, передбачену даним Законом, що в свою чергу, спростовує відповідні доводи апелянта Державної казначейської служби України, в цій частині.

Окрім того, враховуючи також положення ст. 13 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» згідно якого розмір моральної шкоди розраховується з урахуванням обставин справи, однак не повинен бути встановлений меншим одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, що діють

на час розгляду справи, розмір якої у відповідності до ст. 8 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» становить з 1 січня - 6500 гривень.

Тобто, враховуючи вищенаведене в своїй сукупності, зважаючи також на встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності в даному випадку підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо відшкодування шкоди, завданої завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду за період перебування останнього під слідством, загальний термін якого становить 152 місяці, та відповідь в частині розрахунку розміру такої шкоди, що підлягає відшкодуванню, враховуючи, при цьому, відповідні положення ст. 13 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», яким в свою чергу визначається та регулюється підстави та порядок відшкодування шкоди в даному випадку.

За таких обставин, відповідні доводи апелянта - ОСОБА_1 щодо розміру шкоди, розрахованої судом першої інстанції, відхиляються апеляційний судом, оскільки відповідний розмір було визначено судом у відповідності до вищезазначених положень ст. 13, тобто у встановленому Законом порядку та розміру.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в сукупності, оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення Приморського районного суду м. Одеса без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня постановлення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

С.М. Сегеда