Справа № 367/4662/22
Провадження №2/367/2974/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

19 червня 2023 року м.Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Чернової О.В.,

за участі секретаря Шлейко В.Ю.,

представника позивача адвоката Шурхно А.А.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні в залі суду в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

09.11.2022 позивач через свого представника адвоката Шурхно А.А. звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив у зв`язку із заміною відповідача Ірпінського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ОСОБА_1 , в якому просив суд встановити факт батьківства ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки міста Ірпінь Київської області та внести зміни до актового запису про народження за №419 від 31 серпня 2012 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, вказавши батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування позову зазначив, що позивач є засновником дитячого будинку сімейного типу родини ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 , 1989 року народження, трагічно загинула у ДТП у м. Ірпінь. У померлої є малолітні діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно з рішенням Виконавчого комітету Ірпінської міської ради №50/8 від 06.04.2021 р. малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено статус дитини-сироти.

Згідно рішення Виконавчого комітету Ірпінської міської ради №50/6 від 06.04.2021 р. малолітні діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , влаштовані до дитячого будинку сімейного типу родини ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_6 з грудня 2005 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 . Її прізвище на той час було ОСОБА_9 . Лише після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 та обрала собі прізвище чоловіка - « ОСОБА_11 ».

23 серпня 2012 року у ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , які не перебували в зареєстрованому шлюбі, народилась спільна дитина - донька ОСОБА_4 . При реєстрації народження доньки запис про батька був зроблений зі слів матері - ОСОБА_6 , відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України.

Вказує, що вони втрьох проживали разом однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 , проте в зареєстрованому шлюбі не перебували. ОСОБА_3 безумовно визнавав себе батьком дитини, приймав активну участь у вихованні та матеріально забезпечував сім`ю. Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Вказані обставини підтверджуються у тому числі Актом, складеним депутатом Ірпінської міської ради Бурчаком О.В.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер від захворювання на туберкульоз.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 не перебувала з ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі, то, відповідно, у зв`язку із Законом України «Про захист персональних даних» вона не могла самостійно отримати необхідні відомості з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо смерті ОСОБА_3 ..

Донька проживала разом з ОСОБА_6 до самої смерті останньої.

Мати дитини - ОСОБА_6 також займалася вирішенням даного питання, зверталася до суду із відповідною заявою в порядку окремого провадження (справа №367/2216/21), але трагічно загинула у ДТП, у зв`язку з чим провадження у справі було закрито.

Встановлення факту батьківства позивачу необхідно для призначення пенсії, у зв`язку із втратою годувальника та для прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_3 ..

Згідно з листом-відповіддю Ірпінської державної нотаріальної контори від 26.12.2022 року вих. №740/02-14 із заявою про прийняття спадщини звернувся дядько померлого ОСОБА_12 , якому були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно.

09.11.2022 року в результаті авторозподілу справа була передана судді Черновій О.В.

Ухвалою судді від 15.11.2022 року провадження по справі відкрито та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 18.01.2023 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Шурхно А.А. та замінено первісного відповідача - Ірпінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції на належного відповідача - ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 05 червня 2023 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача адвокат Шурхно А.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, викладених в позовній заяві.

Додатково пояснив, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 з 2005 року по день смерті останнього проживали разом у фактичних шлюбних відносинах, проте у зареєстрованому шлюбі не перебували. Факт батьківства ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 підтверджується актом Депутата Ірпінської міської ради ОСОБА_13 , фотознімком, свідоцтвом про народження ОСОБА_4 , в якому батьком вказаний ОСОБА_14 , а ім`я та по-батькові ОСОБА_15 були також ОСОБА_16 , та показаннями свідків, іншими письмовими доказами. Зазначив, що в декларації про вибір лікаря ОСОБА_4 зазначена адреса її фактичного проживання адреса зареєстрованого місця проживання померлого ОСОБА_3 .. ОСОБА_6 захворіла на туберкульоз, яким також страждав і сам ОСОБА_3 , що підтверджує їх спільне проживання. Також пояснив, що із долученої копії свідоцтва про народження ОСОБА_4 вбачається, що актовий запис про народження дитини був зроблений відповідно до приписів ч.1 ст.135 СК України, що є єдиним та належним доказом того, що ОСОБА_3 є біологічним батьком ОСОБА_4 .

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив у зв`язку із його недоведеністю, надав пояснення, які були ним також викладені письмово та долучені до матеріалів цивільної справи. Додатково пояснив, що ОСОБА_3 є його племінником, та у період з 2005 року по 2010 рік періодично проживав із ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_17 в 2010 році, залишивши помешкання ОСОБА_3 , почала підтримувати стосунки з іншим чоловіком, - ОСОБА_10 , та повернулася до ОСОБА_3 у 2012 році вже коли була вагітна. У 2012 році у ОСОБА_18 народилася донька ОСОБА_4 , народження якої задля отримання соціальних виплат було зареєстровано відповідно до ч.1 ст.135 СК України та зазначено батьком не існуючу людину ОСОБА_14 .. Оскільки ОСОБА_18 достовірно було відомо про стан здоров`я ОСОБА_3 , який був хворий на туберкульоз, та про наслідки цієї хвороби, з метою отримання у подальшому спадщини її донькою зазначила відомості про батька дитини « ОСОБА_16 ». Із пологового будинку ОСОБА_17 із дитиною приїхала до ОСОБА_3 і вони утрьох проживали разом. ОСОБА_3 добре ставився до дитини, гуляв із нею, жили вони на дитячі гроші та гроші, за які було продано земельну ділянку ОСОБА_3 і його матері. Мати ОСОБА_3 при житті також добре ставилася до дитини. Натомість хто є біологічним батьком ОСОБА_4 йому не відомо і лише гарне ставлення до дитини та спільне проживання цього не доводить. ОСОБА_3 помер в диспансері і він здійснив його поховання та отримав спадщину у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Вказаний будинок було знищено під час активних бойових дій. Земельна ділянка належить йому на підставі договору купівлі-продажу. Мати ОСОБА_3 померла раніше, батько живий, приїжджав на поховання.

Заслухавши пояснення представника позивача і відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається із наданої суду копії Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 , виданого 31 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, ІНФОРМАЦІЯ_7 народилась ОСОБА_4 , батьками якої зазначені ОСОБА_14 та ОСОБА_17 (а.с.16).

Відповідно до наданої копії Свідоцтва про шлюб ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , 29 серпня 2019 року зареєстрували шлюб. Після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_17 обрала прізвище чоловіка « ОСОБА_11 » (а.с.14).

Із акту, складеного 20 вересня 2020 року депутатом Ірпінської міської ради VІІ скликання ОСОБА_13 на звернення №27/1 від 20 вересня 2020 року, у присутності свідка ОСОБА_19 вбачається, що ОСОБА_6 , 1989 року народження, проживала без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_3 , вела особисте спільне господарство та разом виховували ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , до його смерті (а.с.10).

Крім того, представником позивача надано в якості доказів ксерокопію фотокартки, на якій, як зазначили в судовому засіданні представник позивача та відповідач, зображені ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , проте коли і за яких обставин зроблене це фото їм невідомо (а.с.12).

Відповідно до копії декларації № 0001-61Т2-6100 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, укладеної 28.09.2016 року щодо пацієнта ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначено її адресу фактичного проживання: АДРЕСА_2 , законним представником ОСОБА_4 - ОСОБА_17 (а.с.13).

Згідно копії довідки Ірпінської центральної міської лікарні протитуберкульозного відділення від 14.02.2020 року №61 ОСОБА_20 , 1989 року народження, перебувала на «Д» обліку в протитуберкульозному відділенні з квітня 2019 року по 19.10.2019 року (а.с.15).

З копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що складено відповідний актовий запис №318 (а.с.18).

Рішенням Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області від 06 квітня 2021 року №50/8 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено статус дитини-сироти. При прийнятті даного рішення взято до уваги, що відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.19).

Рішенням Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області від 06 квітня 2021 року №50/6, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було влаштовано до дитячого будинку сімейного типу родини ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . При прийнятті даного рішення взято до уваги, що відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.20-22).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_11 в смт.Клавдієво-Тарасове Бородянського району Київської області, про що 26 березня 2019 року Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області складено відповідний актовий запис №209 (а.с.30).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_12 , про що 24 лютого 1987 року Виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради місті Ірпеня Київської області складено відповідний актовий запис № 23. Його батьками є: ОСОБА_21 і ОСОБА_22 (а.с.67).

З листа Ірпінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області від 24.12.2022 року №2094/22.17-28 вбачається, що актового запису про шлюб, складеного відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян не виявлено (а.с.66).

Із копії паспорту СМ697334 ОСОБА_3 вбачається місце реєстрації останнього з 13.02.1988 року в АДРЕСА_2 (а.с.5-6).

З відомостей, наданих Виконавчим комітетом Ірпінської міської ради Київської області, вбачається, що по облікам реєстру територіальної громади м. Ірпінь за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 25.03.2019 року значаться зареєстрованими наступні особи: ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_13 ; ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_14 ; ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_16 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був зареєстрований у період з 13.02.1988 року по 28.09.2020 року (28.09.2020 року знятий з реєстраційного обліку місця проживання по смерті, дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (а.с.84).

З інформації, наданої Ірпінською державною нотаріальною конторою вбачається, що після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_11 , в Ірпінській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу до майна померлого за №55/2021. Із заявою про прийняття спадщини звертався дядько померлого - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , якому 24 лютого 2021 року були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, від інших осіб заяв не надходило (а.с.68-69).

Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 26.12.2022 року ОСОБА_3 заповітів та спадкових договорів за життя не укладав (а.с.70).

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням представника позивача свідок ОСОБА_26 пояснив, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приходиться йому хрещеною донькою. Від самого ОСОБА_3 , який був його другом з дитинства, надійшла така пропозиція у 2013 році, при цьому останній сказав, що ОСОБА_27 є його донькою. ОСОБА_4 та її мати Дана проживали із ОСОБА_3 в АДРЕСА_2 з 2009 по 2018 роки. Після чого спільне проживання припинили, та Дана змінила місце свого проживання, причини цього йому невідомі. Додав, що Дана та ОСОБА_3 проживали як чоловік та жінка однією сім`єю, проте, про ведення спільного бюджету та господарства йому нічого не відомо. ОСОБА_3 було відомо, про те, що у свідоцтві про народження доньки ОСОБА_27 не був записаний батько задля отримання соціальних виплат, при цьому він не запитував у ОСОБА_3 , хто справжній батько ОСОБА_27 . Він вважає, що батьком ОСОБА_27 є ОСОБА_3 .. Вважає, що ОСОБА_3 повідомив би його про те, що ОСОБА_27 не є його донькою. У нього не було сумнівів щодо батьківства відносно ОСОБА_28 , оскільки останній ставився до дитини дуже добре, як до своєї дитини, цікавився її життям. На які кошти проживали ОСОБА_3 та Дана йому невідомо, вони офіційно не працювали.

Допитана в судовому засіданні за клопотанням відповідача свідок ОСОБА_29 пояснила, що проживає по АДРЕСА_3 , їй відомо, що у 2012 році народилась ОСОБА_4 , матір`ю якої є ОСОБА_9 ( ОСОБА_30 , хто є біологічним батьком дитини їй не відомо. ОСОБА_31 і ОСОБА_3 до 2012 року спільно не проживали однією сім`єю, періодично зустрічалися, спільно проживати почали з літа 2012 року, коли Дана вже була вагітна, народилася ОСОБА_27 і проживали до квітня 2018 року. У 2018 році ОСОБА_31 пішла від ОСОБА_3 до ОСОБА_32 , залишила дитину і ОСОБА_3 наглядав за дитиною приблизно півроку. ОСОБА_3 з ОСОБА_27 вона бачила часто, до дитини він ставився добре, грався з нею та займався її вихованням. Час від часу, коли ОСОБА_3 вирушав на роботу, залишав дитину вдома, в ці проміжки часу дитина часто приходила додому до неї, ОСОБА_3 при цьому називала батьком.

Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Згідно із частинами першою, другою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статі 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Тобто, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження №61-16732св19) зроблено висновок щодо застосування статті 130 СК України та вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України.

Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини.

Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття.

Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї.

Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №543/738/16-ц (провадження №61-4163св18), від 29 серпня 2018 року у справі №641/9147/15-ц (провадження №61-26210св18), від 21 листопада 2018 року у справі №225/6301/15-ц (провадження №61-30047св18).

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст.ст.79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно із ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що у Свідоцтві про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , виданого 31 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, у графі «Батько» вказаний « ОСОБА_14 », у графі «Мати» - « ОСОБА_17 ».

Натомість збіг імені та по батькові, вказаного у свідоцтві про народження в відомостях про батька, із ім`ям та по батькові ОСОБА_3 не є доказом батьківства останнього, як стверджував в судовому засіданні представник позивача.

При цьому, стороною позивача не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження проведення реєстрації народження дитини відповідно до ч.1 ст.135 СК України, клопотання про їх витребування судом також не було заявлено.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та визнається сторонами, при народженні дитини ОСОБА_4 , його мати ОСОБА_17 , у шлюбі не перебувала, спільної заяви з ОСОБА_3 щодо внесення відомостей про нього, як про батька, не подавали.

Таким чином, запис про батька ОСОБА_4 у книзі записів народжень було проведено за прізвищем матері, а ім`я, по батькові та національність батька дитини, були записані за вказівкою її матері ОСОБА_17 , в порядку ст.135 СК України, що не може свідчити про те, що батьком ОСОБА_4 є саме ОСОБА_3 .. Тобто відомості про батька дитини записано «зі слів матері».

При розгляді справи представник позивача також стверджував, що померла ОСОБА_9 ( ОСОБА_6 ) проживала однією сім`єю разом з померлим ОСОБА_3 з грудня 2005 року по день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, на підтвердження спільного проживання ОСОБА_17 та ОСОБА_3 з 2005 року по день смерті останнього не надано належних, допустимих та достатніх доказів.

З долучених до матеріалів справи письмових доказів та отриманих пояснень свідків неможливо встановити факт ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, які б вказували на те, що між ОСОБА_17 та ОСОБА_3 склались та мали місце протягом вказаного періоду часу (з 2005 року по 2019 рік, в тому числі на час народження дитини), усталені відносини, які притаманні подружжю.

Показання допитаних в судовому засіданні свідків не підтверджують спільне проживання ОСОБА_17 та ОСОБА_3 як подружжя, з їх показань неможливо встановити яким чином був налагоджений побут, чи був спільний бюджет, чи були спільні значні витрати чи набуття майна у власність, тобто їх показання не містять будь-яких конкретних обставин життя як сім`ї в період як до народження дитини, так і після цього.

Зі змісту акту депутата Ірпінської міської ради вбачається, що ОСОБА_6 проживала без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_3 , вела спільне господарство та разом виховували ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до смерті ОСОБА_3 .. При цьому в даному акті не зазначено періоду, щодо якого він складений, акт складений 20 вересня 2020 року, тобто після смерті ОСОБА_3 , та не підтверджує факт спільного проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_20 та спільного виховання дитини ОСОБА_4 саме в період з 2005 року та до смерті ОСОБА_3 в 2019 році.

Декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, щодо пацієнта ОСОБА_4 , в якій зазначено адресу фактичного проживання: АДРЕСА_2 та законним представником дитини ОСОБА_17 , містить дані станом на 28.09.2016 року, отже, також не підтверджує факт спільного проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_20 та спільного виховання дитини ОСОБА_4 саме в період з 2005 року та до смерті ОСОБА_3 в 2019 році.

Судом також не приймається в якості належного та допустимого доказу спільного проживання ОСОБА_17 і ОСОБА_3 в період з грудня 2005 року по 25.03.2019 року довідка Ірпінської центральної міської лікарні протитуберкульозного відділення від 14.02.2020 року №61, відповідно до якої ОСОБА_20 , перебувала на «Д» обліку в протитуберкульозному відділенні з квітня 2019 року по 19.10.2019 року, та яка, як стверджував представник позивача в судовому засіданні є доказом спільного проживання ОСОБА_17 із ОСОБА_3 , оскільки останній також хворів на туберкульоз.

Долучене представником позивача фото на підтвердження факту батьківства суд до уваги не приймає, оскільки подано копію лише одного фото, подана фотокартка не вказує, що померлий ОСОБА_3 та його ОСОБА_4 можливо проводили разом певний час. Разом з тим, не надано жодних інших фото спільного побуту, проживання, відпочинку, коли дитину забирали з полового будинку, зі святкування її днів народження, інших свят, проводження звичайних сімейних буднів, тощо.

Також не надано доказів на підтвердження обставин надання ОСОБА_3 матеріальної допомоги (надання коштів, придбання речей, одягу, здійснення оплати за відвідування садочка тощо) на утримання дитини ОСОБА_4 .

Стороною позивача також не надано жодних належних та допустимих письмових доказів (листів, анкет, документів), які б свідчили про визнання за життя ОСОБА_3 свого батьківства щодо ОСОБА_4 ..

Отже, надані докази достовірно не доводять, що ОСОБА_3 визнавав себе батьком дитини ОСОБА_4 .. За життя ним не було подано спільну заяву з ОСОБА_17 про визнання ним батьківства, а у свідоцтві про народження дитини, батько записаний зі слів матері. Беручи до уваги, що на момент смерті ОСОБА_15 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), з моменту народження дитини пройшло 7 повних років, та враховуючи такий тривалий проміжок часу, останній міг звернутися до органів ДРАЦС з заявою про визнання батьківства.

У постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №310/3095/17 (провадження №61-7887св19) Верховний Суд констатував, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

При цьому стороною позивача не було заявлено клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи.

Суд вважає, що встановлення факту батьківства померлого ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 без проведення відповідної судової молекулярно-генетичної експертизи лише на підставі наданих доказів, як-то показань свідків, які є суперечливими, однієї фотокартки, інших письмових доказів, із яких не вбачається спільне проживання однією сім`єю ОСОБА_17 та ОСОБА_3 в період з грудня 2015 року по 25.03.2019 року, визнання ним батьківства, неможливе.

Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд встановив, що стороною позивача не надано належних та допустимих доказів, які б із достовірністю підтверджували факт батьківства ОСОБА_3 щодо ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , того, що ОСОБА_17 та ОСОБА_3 спільно проживали й вели спільне господарство до народження дитини ОСОБА_4 (у тому числі, в період з грудня 2005 року по 25.03.2019 року), спільно виховували та утримували дитину, а також того, що померлий за життя визнавав її своєю дочкою, а тому в задоволенні позову відмовляє.

Керуючись ст.ст.125, 126, 128, 130, 135 СК України, ст.ст.10, 13, 81, 82, 89, 247, 258, 263, 267, 273, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 , засоби зв`язку НОМЕР_4 .

Представник позивача адвокат Шурхно Андрій Анатолійович, Адвокатське бюро «Андрій Шурхно та партнери», засоби зв`язку НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , засоби зв`язку НОМЕР_6 .

Повний текст рішення виготовлено 29 червня 2023 року.

Суддя: О.В. Чернова