Справа № 605/501/23
про залишення без руху
"06" листопада 2023 р. Суддя Підгаєцького районного суду Тернопільської області Горуц Р.О.
розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства Тернопільський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України в особі філії «Великоберезовицька дорожньо-експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства Тернопільський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України про стягнення заборгованості із невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-
Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Дочірнього підприємства Тернопільський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України в особі філії «Великоберезовицька дорожньо-експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства Тернопільський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України про стягнення заборгованості із невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Дана заява не відповідає вимогам п.п.3,8,9 ч.3, ч.4 ст.175, ч.ч.3,5 ст.177 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).
Так, за змістом п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.
Згідно п.1 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів сумою, яка стягується.
Як вбачається з позовної заяви позивач заявляє дві позовні вимоги, а саме: першу стягнути заборгованість із невиплаченої заробітної плати в сумі 122 311,75 грн. та другу - стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. За своєю суттю, позовні вимоги ОСОБА_1 є майнового характеру, однак всупереч п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, позивачем не вказано ціни позову.
Оскільки позивачем заявлено дві позовні вимоги майнового характеру, то і ціна позову повинна включати суму двох позовних вимог. Однак, як вбачається з позовної заяви, позивачу невідома сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки на його запити від відповідача відповіді не надійшло. При цьому всупереч ч.5 ст.177 ЦПК України позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів такого звернення до відповідача.
Враховуючи вищенаведене, позивачу необхідно додати докази звернення до відповідача з заявою про надання довідки про середній заробіток, в іншому випадку вказати ціну позову з врахуванням вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про судовий збір» судовим збором є збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Водночас статтею 5 Закону України "Про судовий збір" установлено пільги щодо сплати судового збору, згідно з пунктом 1 частини першої якої, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Звертаючись з позовною заявою до суду, позивачем не сплачено судовий збір та не зазначено підстави звільнення від сплати судового збору, у разі якщо позивач відповідно до закону звільнений від сплати судового збору. А тому позивачу необхідно сплатити судовий збір відповідно до ціни позову в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а у випадку якщо він за законом звільнений від сплати судового збору, вказати підставу такого звільнення.
Позивачем заявлено вимогу про стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) що за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).
З норм чинного законодавства вбачається, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України "Про оплату праці", тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.
Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.
Враховуючи вищенаведене, позивачу слід сплатити судовий збір за позовну вимогу щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відповідно до п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», а саме 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, але не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та документи, що підтверджують його сплату у встановленому порядку і розмірі, додати до позовної заяви (ч.4 ст.177 ЦПК України).
В прохальній частині позовної заяви, позивач просить суд, витребувати від відповідача довідку про середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, однак зміст такого клопотання не відповідає ч.3 ст.177 ЦПК України, згідно якої клопотання про витребування доказів повинно бути оформлене окремим документом та відповідати вимогам ст.84 ЦПК України.
В порушення вимог п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України позивачем не зазначено щодо наявності у нього чи іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.
Окрім цього, позивачем всупереч положенню п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України не вказано попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які він поніс, чи очікує понести у зв`язку з розглядом справи.
Також, на підтвердження заборгованості із невиплаченої заробітної плати в сумі 122 311,75 грн. позивачем подано документ, який не містить підпису уповноваженої особи та/або печатки, тобто такий документ невідомо ким та коли сформований.
З таких підстав, вважаю за необхідне позовну заяву ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства Тернопільський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України в особі філії «Великоберезовицька дорожньо-експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства Тернопільський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України про стягнення заборгованості із невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання даної ухвали.
Суд акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях Голдер проти Великої Британії від 21 лютого 1975 року, Де Жуффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.
Дотримання вимог ст.ст.175,177 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.
Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.
Враховуючи зазначене, залишення позовної заяви без руху, жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя, після усунення недоліків позову.
На підставі наведеного, керуючись ч.ч.1, 2, ст.185 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства Тернопільський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України в особі філії «Великоберезовицька дорожньо-експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства Тернопільський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України про стягнення заборгованості із невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання даної ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Р. О. Горуц