П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 червня 2023 року місто Київ

справа № 761/29957/20-ц

провадження №22-ц/824/2842/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.

Позивач - КП «Київтеплоенерго»

Відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 10 листопада 2022 року, ухвалене у складі судді Саадулаєва А.І.,

у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що позивач з 1 травня 2018 року надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, До 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води надавало ПАТ «Київенерго».

Відповідач ОСОБА_1 проживає в квартирі АДРЕСА_1 , квартира під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води і відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені постановою КМ України від 21 липня 2005 року № 630, зобов`язаний своєчасно сплачувати надані йому позивачем послуги.

Проте, відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 1 1 травня 2018 року року складає: 27888,19 грн., з яких заборгованість з централізованого опалення 26882,88 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води 1005,31 грн.

Позивач на підставі договору № 602-18 про відступлення права вимоги від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго», прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 1 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 27888,19 грн.

Після 1 травня 2018 року сума заборгованості відповідача за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води станом на березень 2020 року становить 47414,74 грн.

Добровільно відповідач ОСОБА_1 заборгованість не сплачує. Оскільки ОСОБА_1 має невиконані грошові зобов`язання, останній має сплатити на вимогу кредиту три проценти річних та інфляційні втрати.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»: заборгованість за спожиті по 30 квітня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 26882,88 грн.; заборгованість за спожиті по 30 квітня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 1005,31 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 1676,72 грн. та 3% річних у розмірі 1200,84 грн.; заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 45791,72 грн.; заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 1623,02 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 888,40 грн. та 3% річних у розмірі 1204,19 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 10 листопада 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» 22886,53 грн. заборгованість за спожиті з 18 вересня 2017 року по 30 квітня 2018 року послуги з централізованого опалення; 45791,72 грн. заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року по 31 березня 2020 року послуги з централізованого опалення; 1005,31 грн. заборгованість за спожиті з 1 жовтня 2016 року по 30 квітня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води; 1623,02 грн. заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року по 31 березня 2020 року за послуги з централізованого постачання гарячої води; 2565,12 грн. інфляційних; 2405,03 грн. - 3%річних.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

З таким рішенням не погодився відповідач, подав апеляційну скаргу, в який просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з відповідача лише 972,35 грн. заборгованості за спожиті з 1 вересня 2017 року по 31 березня 2020 року послуги з централізованого постачання гарячої води, а в іншій частині позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що поза увагою суду залишилася та обставина, що ключовим елементом предмету виниклого між позивачем та відповідачем спору є неузгодженість визначених позивачем періоду надання та обсягів начебто спожитих відповідачем послуг з централізованого опалення, та зумовленою цим неправильністю нарахувань плати за дану послугу.. Зокрема, посилається на те, що оскільки в квартирі відповідача відсутній квартирний засіб обліку теплової енергії для визначення обсягів щомісячних нарахувань за спожиті відповідачем послуги з централізованого опалення є показання будинкового засобу обліку. Позивачем не надано доказів, які б містили відомості про щомісячні показання будинкових засобів обліку теплової енергії, та які є першоджерелом для визначення обсягів щомісячних нарахувань за спожиту відповідачем послугу з централізованого опалення.

Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б обґрунтовували правомірність донарахування відповідачу додаткової плати за начебто спожиту у березні 2018 року послугу з централізованого опалення на суму 4991,23 грн. шляхом проведення «коригування».

До жовтня 2017 року відповідачу послуга з централізованого опалення не надавалась, про що був складений акт 20 вересня 2017 року управителем житлового будинку ТОВ «Житлосервіс Плюс», у зв`язку з чим відповідач неодноразово звертався до ПАТ «Київенерго».

Судом безпідставно застосовані до спірних правовідносин положення ч.2 ст.625 ЦК України, зважаючи на введення в Україні воєнного стану.

У відзиві на апеляційну скаргу КП Київтеплоенерго просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Представник Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації» «Київтеплоенерго» Суєтінова О.О. проти доводів апеляційної скарги заперечувала і просила рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , та є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 року № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м.Києва від 27 вересня 2001 року , укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго».

За розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

З 1 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».

На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який введено в дію з 1 травня 2019 року, КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року.

Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року.

Підключення будинку до мереж централізованого опалення та постачання гарячої води свідчить про виконання послуг, які з 1 травня 2018 року надає позивач..

Відповідач від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води у встановленому законодавством порядку не відмовлявся, проте своєчасно не сплачував за спожиті послуги, в результаті чого, утворилась заборгованість, яка складається із заборгованості за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 1005,31 грн., та за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 26882,88 грн.

Крім цього, з 1 травня 2018 року утворилась заборгованість за спожиті послуги централізованого опалення у розмірі 45791,72 грн., та заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 1623,02 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач, будучи споживачем житлово-комунальних послуг та отримуючи послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води, їх вартість не сплачував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню у судовому порядку. При цьому суд першої інстанції застосував позовну давність до вимог про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, що існувала до 18 вересня 2017 року. Щодо застосування позовної давності до періоду нарахування заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води, то суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для їх застосування у зв`язку із перериванням строків позовної давності, що вбачається із розрахунку заборгованості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (№2189-VIII від 9 листопада 2017 року) споживач має право вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас відповідно до п.5 ч.2 ст.7 цієї ж статті Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі.

Пунктами 18,20,30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМ України від 21 липня 2005 року № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у встановлені строки. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настав за розрахунковим.

Встановивши, що відповідач ОСОБА_1 не здійснює оплату наданих йому послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач має право вимагати стягнення заборгованості в судовому порядку.

Відповідно до п.12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання.

Пунктом 20 цих Правил передбачено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У платіжному документі передбачаються графи для зазначення поточних і попередніх показань засобів обліку води, теплової енергії, різниці цих показань або затверджених нормативів(норм) споживання, тариф на даний вид послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу.

Пунктом 21 цих Правил передбачено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб.метр) опалювальної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим ( у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2015 року №1037).

Заборгованість відповідача за спожиті послуги з централізованого опалення підтверджується наданим позивачем розрахунком, в якому міститься інформація щодо кількості спожитих Гкал, опалювальна площа квартири, розрахунок вартості 1 кв.м. опалювальної площі, суми коригування.

Оскільки судом першої інстанції заборгованість за послуги з централізованого опалення з ОСОБА_1 стягнута в межах трирічного строку позовної давності, тобто з 18 вересня 2017 року, тому відсутність опалення в квартирі АДРЕСА_1 з моменту вводу будинку в експлуатацію і до 20 вересня 2017 року (дата складення акту про цей факт) не дає підстав для скасування рішення в частині стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 18 вересня 2017року по 31 березня 2020 року.

Належних та допустимих доказів на підтвердження не надання або надання неналежної якості ПАТ «Київенерго», а з 1 травня 2018 року КП «Київтеплоенерго» послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води, позивачем, у передбаченому ст.ст.12,81 ЦПК України порядку, суду не надано.

Відповідно до абз.3 п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, після отримання показань квартирних засобів обліку, якщо вони відрізняються від розрахованих за показаннями будинкових засобів обліку, виконавець здійснює коригування плати за надану послугу в наступному розрахунковому періоді шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої кожним споживачем послуги, що відображається в платіжному документі періоду, наступного за здійсненням коригування.

У відзиві на апеляційну скаргу, пояснюючи підстави для донарахування додаткової оплати за послугу з централізованого опалення у березні 2018 року, представник позивача зазначив, що коригування здійснювалось у зв`язку з постійним уточненням даних показань індивідуальних засобів обліку теплової енергії квартир (встановлення нових засобів обліку теплової енергії в деяких квартирах, несвоєчасне (невірне) надання споживачами показань квартирних засобів обліку теплової енергії тощо).

Відсутність у квартирі відповідача засобу обліку теплової енергії не дає підстав вважати, що донарахування позивачем у березні 2018 року додаткової плати за послугу з централізованого опалення на суму 4991,23 грн. є безпідставним та не ґрунтується на нормативно-правових актах.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для нарахування інфляційних нарахувань та 3% річних на заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг через введення в Україна воєнного стану, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування рішення в цій частині, оскільки нарахування здійснено до березня 2020 року, тобто до введення в Україні воєнного стану.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність, не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а у значній мірі зводяться до незгоди з висновками суду.

За змістом ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України,

суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 10 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Постанова складена 29 червня 2023 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус