Справа № 286/4762/23
У Х В А Л А

25.12.2023 м. Овруч

Суддя Овруцького районного суду Житомирської області Кулініч Я.В., розглянувши в м. Овруч заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення компенсації частки вартості відчуженого спільного сумісного майна, -

В С Т А Н О В И В:

25.12.2023 ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову у справі за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення компенсації частки вартості відчуженого спільного сумісного майна, у якій просить застосувати заходи забезпечення позову: накласти арешт на майно ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), а саме: 1.Трансортний засіб - автомобіль марки «SKODA» Oktavia, 2006 року випуску. 2.Житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Мотивуючи тим, що відповідач, у випадку задоволення позову, не забажає виконувати рішення суду добровільно, шляхом здійснення одномоментного платежу, отже виконання слід буде проводити за рахунок реалізації належного відповідачу майна.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву про забезпечення позову 25.12.2023 передано для розгляду судді Кулінічу Я.В.

Заява розглядається без повідомлення учасників справи, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має право звернутися до суду.

Частиною першої статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема, арешт майна та заборона вчиняти певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, тобто, не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову, а суд лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову, отже, вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Суд звертає увагу позивача на те, що при вирішенні питання про забезпечення позову, суд не вирішує питання про обґрунтованість позовних вимог.

Зі змісту заяви слідує, що ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення компенсації частки вартості відчуженого спільного сумісного майна, ціна позову зазначена 379 564,50грн. та просить накласти арешт на майно ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), а саме: 1.Трансортний засіб - автомобіль марки «SKODA» Oktavia, 2006 року випуску. 2.Житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

У поданій заяві про вжиття заходів забезпечення позову належним чином не обґрунтовано, яким чином накладення арешту на автомобіль та житловий будинок може зробити неможливим або утруднити виконання рішення суду про стягнення грошових коштів. За відсутності відомостей про фінансове становище відповідача такі доводи ґрунтуються лише на твердженнях самої заявниці.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд також має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, ураховуючи, що предметом спору у справі є, зокрема, нерухоме та рухоме майно, позивач порушує питання про стягнення з відповідача на її користь в якості компенсації 1/2 частки вартості відчуженого спільного сумісного майна до складу якого входить також автомобіль, тому такий вид забезпечення позову, як накладення арешту, при таких правовідносинах не є доцільним. Накладення арешту на автомобіль є невиправданим та надмірним тягарем, який обмежує право власності відповідача.

Крім цього, в заяві позивачем не наведено вмотивованого обґрунтування, що відповідач має намір відчужити дане майно, та що невжиття такого заходу ускладнить або унеможливить виконання рішення суду; не зазначено обставини та не надано документи, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Позивачем не надано доказів вартості належного відповідачеві майна задля визначення співмірності заходів забезпечення позову.

Отже, суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши відповідні норми процесуального права, проходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для вжиття заходів забезпечення позову у визначений заявником спосіб.

Частина 10 ст. 153 ЦПК України зазначає, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення компенсації частки вартості відчуженого спільного сумісного майна повернути заявнику.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду на протязі п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Я. В. Кулініч