2/465/1891/23
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

21.12.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

за участю секретаря судового засідання Савченко А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Оптимум", що діє за рахунок та в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу "Львівська мрія-інвест" про стягнення грошових коштів,-

встановив:

Позивач звернувся в суд з позовною заявою про стягнення грошових коштів. В обгрунтуванні позовних вимог покликається на те, що 10 грудня 2019 року між ТзОВ «Компанія з управління активами Оптимум», що діє за рахунок та в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу «Львівська Мрія - Інвест», та ним, позивачем, укладено попередній договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, зареєстрований приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Петруняк І. В. за реєстраційним номером 624. Відповідно до умов попереднього договору, його предметом є укладення сторонами в майбутньому договору купівлі-продажу об`єкта (основний договір) - нежитлового приміщення в будинку, що знаходиться у 1-му під`їзді на 9-му поверсі, за будівельним номерам АДРЕСА_1 , загальна проектна площа 49,43 кв.м. П.2.2. попереднього договору визначено, що сторони зобов`язуються в майбутньому укласти в належній формі та підписати основний договір, до підписання якого відповідач забезпечить введення будинку в експлуатацію та після оформлення та реєстрації права власності за відповідачем на об`єкт, передає об`єкт у власність позивачці в порядку, що встановлений цим договором. Зазначає, що протягом грудня 2019 року - березня 2020 року ним, позивачем, внесено на балансовий рахунок забезпечувальні платежі на загальну суму 703 183, 66 грн. Рішенням Франківського районного суду м. Львова у цивільній справі №465/5897/21 від 28.11.2022р. розірвано попередній договір купівлі-продажу квартири, укладений 10.12.2019 року між позивачем та відповідачем. П.4.4. договору визначено, що у випадку його припинення, в тому числі і дострокового в силу розірвання, відповідач зобов"язується повернути позивачам грошові кошти у фактично сплаченому за цим договором розмірі. Відтак, наявні підстави для стягнення з відповідача фактично сплачених грошових коштів на виконання умов договору від 10.12.2019р. Крім того, на підставі обгрунтованого розрахунку просить стягнути з відповідача інфляційні витрати та пеню за неповернення вчасно коштів по договору.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 17.03.2023 року провадження у справі відкрито та справу призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 21.09.2023р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В чергове судове засідання учасники судового процесу не прибули, хоч належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задоволити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи проведено судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до ч.1 ст.4 цього кодексу, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ч.1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ч.4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В матеріалах справи міститься рішення Франківського районного суду м. Львова у цивільній справі №465/5897/21 від 28.11.2022р., яким розірвано попередній договір купівлі-продажу квартири, укладений 10.12.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум», що діє за рахунок та в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного Інвестиційного фонду закритого типу «Львівська Мрія-Інвест», в особі Тенюх-Мармури Оксани Ігорівни, та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Петруняк І.В. та зареєстрований в реєстрі за №624.

Рішення суду набрало законної сили.

Даним рішенням встановлено, що 10.12.2019 року між ТОВ «КУА «Оптимум», що діє за рахунок та в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного Інвестиційного фонду закритого типу «Львівська Мрія-Інвест» та ОСОБА_1 укладено попередній договір купівлі-продажу, предметом якого є укладення сторонами в майбутньому договору купівлі-продажу однокімнатної житлової квартири, що знаходиться в першому під`їзді на дев`ятому поверсі за будівельним номером АДРЕСА_1 , загальною площею 49,43 кв.м, договір посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Петруняк І.В. та зареєстрований в реєстрі №624. За цим договором сторони зобов`язалися в майбутньому укласти в належній формі та підписати основний договір купівлі-продажу однокімнатної квартири, що знаходиться в першому під`їзді на дев`ятому поверсі за будівельним номером АДРЕСА_1 , загальна проектна площа 49,43 кв.м. Згідно з попереднім договором позивач зобов`язаний сплатити відповідачу забезпечувальний платіж у розмірі 820538 грн., оплата платежу поділена на 7 платежів.

Також встановлено те, що ОСОБА_1 вніс на балансовий рахунок відповідача забезпечувальні платежі за попереднім договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 10.12.2019 року в сумі 703183,66 грн.

Зважаючи на те, що дані обставини встановлені у судовому рішенні, яке набрало законної сили, відтак не потребують додаткового доказування у розглядуваній цивільній справі обставини в частині факту наявності договірних відносин між позивачем та відповідачем, які розірвано, та сплату позивачем грошових коштів за договором.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Якщо договір розривається у судовому порядку, зобов`язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 4.4 оскаржуваного договору встановлено, що у випадку його припинення, в тому числі і дострокового в силу розірвання, відповідач зобов`язується повернути позивачу грошові кошти у фактично сплаченому за цим договором розмірі.

Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

У постанові Верховного Суду від 14.04.2020р. по справі №495/2442/16 висловлена правова позиція, згідно якої під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відтак, зважаючи на те, що відповідач не виконав належним чином умови попереднього договору, слід повернути позивачу кошти в сумі 703 183, 66 грн.

За умовами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 37 Постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/10156/17 здійснено наступний висновок щодо застосування норм права в разі порушення позадоговірного зобов`язання, що виникло на підставі ст. 1212 ЦК України, наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

До позовної заяви долучено обгрунтовані розрахунок штрафних санкцій, зокрема, пені в розмірі 78 024, 49 грн., інфляційних витрат в розмірі 10 587, 13 грн.

Оскільки відповідач свої зобов`язання щодо виплати грошових коштів у встановлений строк належним чином не виконав, обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення пені, інфляційних витрат за прострочення грошового зобов`язання.

Суд вважає аргументи позивача обгрунтованими та такими, що підтверджені належними та достатніми доказами у справі.

Для спростування доводів позову відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, жодних належних і допустимих доказів, визначених законом, суду не представили.

В матеріалах справи відсутні будь - які докази, які свідчать про те, що позивачу повернені грошові кошти, як і відсутні докази, що позивачем безпідставно заявлені позовні вимоги, щодо їх повернення.

Відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення коштів в загальній сумі 791 795 (сімсот дев"яносто одна тисяча сімсот дев"яносто п"ять) гривень 28 коп. є обгрунтованими, такими, що доведені матеріалами цивільної справи та підлягають задоволенню.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Абз. 4 п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23).

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викаденого, керуючись ст. ст. 3, 10, 81, 89, 223, 258, 259, 263, 265, 280 - 287 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Оптимум", що діє за рахунок та в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу "Львівська мрія-інвест" про стягнення грошових коштів задоволити.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Оптимум", яке діє за рахунок та в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу "Львівська Мрія - Інвест" (м. Львів, вул. Лисенка М. 38/8, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові кошти в сумі 791 795 (сімсот дев"яносто одна тисяча сімсот дев"яносто п"ять) гривень 28 коп., які складаються з основного боргу в розмірі 703 183, 66 грн., пені в розмірі 78 024, 49 грн., інфляційних витрат в розмірі 10 587, 13 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Оптимум", яке діє за рахунок та в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу "Львівська Мрія - Інвест" (м. Львів, вул. Лисенка М. 38/8, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 7917 (сім тисяч дев"ятсот сімнадцять) гривень 95 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається після вирішення питання про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Оптимум", що діє за рахунок та в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу "Львівська мрія - інвест", юридична адреса: м. Львів, вул. Лисенка М., буд.38/8, .

Суддя В. Кузь