Справа №538/1331/20
Провадження по справі №2/538/4/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2023 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Бондарь В.А., за участю секретаря судового засідання Горілей Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки в майні, що є у спільній частковій власності, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом.

Позов мотивовано тим, що відповідно до рішення Лохвицького районного суду від 17.07.2019 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 25.09.2019 року позивачу на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами А-1 загальною площею 95,0 кв.м, житловою площею 47,1 кв.м, погріб -Г, сарай-Б, сарай-В, убиральня -Д, яма вигрібна-№1, огорожа-№2, ворота №3,№4, розташованого по АДРЕСА_1 та 1/2 частина земельної ділянки, кадастровий номер: :01:001:1263, загальною площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 . Власником іншої частини будинку та земельної ділянки є відповідач по справі. Між сторонами виникають спори про порядок користування та володіння майном, угоди про спосіб виділення частки із загального майна не досягнуто.

Враховуючи викладене, позивач просить суд припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом розподілу в натурі житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, та земельної ділянки, виділивши позивачу в натурі 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки.

06.07.2022 року на адресу суду надійшла заява представника позивача щодо уточнення предмету позову. В зв"язку з тим що проведена експертиза, просить виділити у власність ОСОБА_1 1/2 частину земельної ділянки, яка має кадастровий номер :01:001:1263, а саме 1250 кв.м. згідно варіанту № 1 (з межами по точках И-З-Ж-Е-Д-Г-В-Б-А-И), 1/2 загального домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно варіанту №1, а саме: в житловому будинку літ. "А-1" квартиру АДРЕСА_2 , коридор площею 6,9 кв.м., кімнату (частина) площею 9,0 кв.м., кімнату площею 12,1 кв.м., кімнату площею 11,6 кв.м., загалом площею 39,0 кв.м.; тамбур літ."а"; господарські будівлі та споруди : 1/2 частину будівлі сараю літ."Б", 1/2 частину навісу літ."б", споруду погребу літ."Г", споруду вбиральні літ. "Д", частину огорожі № 2, ворота № 4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 626,5 грн. в рахунок різниці вартості часток.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили суд задовольнити позовні вимоги з урахуванням поданих уточнених вимог 06.07.2022 року. Представник позивача пояснив, що позивач просить виділити частину, яка визначена експертом під варіантом №1. Крім того, представник позивача заявив, що в подальшому стороною відповідача протягом п"яти днів буде подано вимогу щодо відшкодування витрат на професійну допомогу адвоката. Інші судові витрати просив задовольнити згідно чинного законодавства.

Відповідач по справі та її представник в судовому засіданні позовні вимоги в межах уточнених позовних вимог визнали, не заперечили щодо уточнених позовних вимог та вказаного варіанту №1 виділення спірного майна згідно висновку експерта. Дійсно спірне майно є спільним майном подружжя і кожен має право на виділення частки. Проведено експертизу і сторона відповідача не заперечує проти першого варіанту поділу з трьох варіантів запропонованих експертом. Але представник відповідача в судовому засіданні просить врахувати, що до виготовлення технічної документації жодна із сторін не має права перешкоджати один одному у користуванні майном. Крім того, оскільки у уточнених позовних вимогах відсутні вимоги щодо стягнення судових витрат і суд не може вийти за межі позовних вимог, а тому стягнення судових витрат стороною відповідача не визнаються.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Судом встановлено, щовідповідно до рішення Лохвицького районного суду від 17.07.2019 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 25.09.2019 року позивачу на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами А-1 загальною площею 95,0 кв.м, житловою площею 47,1 кв.м, погріб -Г, сарай-Б, сарай-В, убиральня -Д, яма вигрібна-№1, огорожа-№2, ворота №3,№4, розташованого по АДРЕСА_1 та 1/2 частина земельної ділянки, кадастровий номер: :01:001:1263, загальною площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 . Власником іншої частини будинку та земельної ділянки є відповідач по справі. Між сторонами виникають спори про порядок користування та володіння майном, угоди про спосіб виділення частки із загального майна не досягнуто.

Спірні правовідносини регулюються главою 26 ЦК України «Право спільної власності».

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України - власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Отже, з аналізу вказаних вище правовстановлюючих документів та положень статті 356 ЦК України вбачається, що позивач та відповідач є суб`єктами спільної часткової власності.

Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (ч. ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України).

Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ст. 364 ЦК України).

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відсутність правовстановлюючого документу, що засвідчує право власності позивача на окремо виділену частку позбавляє його можливості відповідно до вимог чинного законодавства вчиняти правочини (без згоди іншого співвласника).

Як врегульовано Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007р. № 55 (1.2.) поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна.

Поділ майна між співвласниками є однією з підстав для припинення права спільної часткової власності. Таким чином, юридичним наслідком поділу майна завжди є припинення права спільної часткової власності між колишніми учасниками.

Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками згідно ч.1 ст. 367 ЦК України за домовленістю між ними.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За умовами ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно висновку експерта № 1122/1123 від 20.04.2022 року, проведеного на підставі ухвали Лохвицького районного суду про призначення будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз від 14.07.2021 року, на розгляд суду представляється можливим запропонувати три варіанти розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами А-1 загальною площею 95,0 кв.м, житловою площею 47,1 кв.м, погріб -Г, сарай-Б, сарай-В, убиральня -Д, яма вигрібна-№1, огорожа-№2, ворота №3,№4, розташованого по АДРЕСА_1 , відповідно до вимог нормативно-правових актів та з незначним відступом від часток співвласників ОСОБА_1 (1/2) та ОСОБА_2 (1/2). Виділ в натурі по 1/2 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами А-1 загальною площею площею 95,0 кв.м, житловою площею 47,1 кв.м, погріб -Г, сарай-Б, сарай-В, убиральня -Д, яма вигрібна-№1, огорожа-№2, ворота №3,№4, розташованого по АДРЕСА_1 , відповідно вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва та часток співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 технічно можливий за умови виконання перепланувань та переобладнань житлового будинку та прибудинкової території, які зазначені в дослідницькій частині висновку. Виходячи з розміщення будівель та споруд, розташування, планування і розмірів приміщень в житловому будинку, конфігурації земельної ділянки по АДРЕСА_1 на розгляд суду пропонується три можливих варіанти поділу земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер: :01:001:1263 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з урахуванням ідеальних часток співвласників.

Позивач не заперечує щодо виділення в його власність 1/2 загального домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно варіанту №1, а саме: 1/2 частину земельної ділянки, яка має кадастровий номер :01:001:1263, а саме 1250 кв.м. згідно варіанту № 1 (з межами по точках И-З-Ж-Е-Д-Г-В-Б-А-И), в житловому будинку літ. "А-1" квартиру АДРЕСА_2 , коридор площею 6,9 кв.м., кімнату (частина) площею 9,0 кв.м., кімнату площею 12,1 кв.м., кімнату площею 11,6 кв.м., загалом площею 39,0 кв.м.; тамбур літ."а"; господарські будівлі та споруди : 1/2 частину будівлі сараю літ."Б", 1/2 частину навісу літ."б", споруду погребу літ."Г", споруду вбиральні літ. "Д", частину огорожі № 2, ворота № 4. Також просить стягнути з відповідача на його користь 10 626,5 грн. в рахунок різниці вартості часток.

В судовому засіданні сторони по справі дійшли згоди щодо першого варіанту розподілу майна згідно запропонованих екпертом у висновку № 1122/1123 варіантів поділу.

Відповідно до вимог статтей 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому суд звертає увагу на те, що згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість -одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та встановлені у справі докази та обставини, суд вважає, що позовні вимоги викладені в уточненій позовній заяві підлягають до задоволення, оскільки вимоги позивача є законними та обгрунтованими і строна відповідача не заперечує щодо позову.

Відповідно частини першої статті 141 ЦПК України, у порядку розподілу судових витрат між сторонами суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позову до суду в розмірі 840,80 грн. згідно квитанції №0.0..1 від 2020-07-23.

Керуючись ст. ст. 3, 319, 321, 355, 356, 358, 364, 367 ЦК України, ст. ст. 81, 200, 206, 247, 258-259, 265, 268, 354 ЦПК України, Конституції України, Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007р. № 55 (1.2.), суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки в майні, що є у спільній частковій власності - задовольнити повністю.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом розділу в натурі житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:1263, загальною площею 0,2500 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 .

Виділити у власність ОСОБА_1 1/2 частину загального домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно варіанту №1, а саме: в житловому будинку літ. "А-1" квартиру АДРЕСА_2 , коридор площею 6,9 кв.м., кімнату (частина) площею 9,0 кв.м., кімнату площею 12,1 кв.м., кімнату площею 11,6 кв.м., загалом площею 39,0 кв.м.; тамбур літ."а"; господарські будівлі та споруди : 1/2 частину будівлі сараю літ."Б", 1/2 частину навісу літ."б", споруду погребу літ."Г", споруду вбиральні літ. "Д", частину огорожі № 2, ворота № 4.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок різниці вартості часток кошти в розмірі 10626,5 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Лохвицького

районного суду Полтавської області В.А.Бондарь