ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/2759/23 Провадження 2/636/1336/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2023 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Оболєнської С.А.,

за участю секретаря судового засідання Ананьєва К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про зняття арешту з майна,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про зняття арешту з усього нерухомого майна.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач звернулась до нотаріуса із заявою про оформлення спадщини після смерті чоловіка, однак їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що на спадкове майно, яке належало її померлому чоловікові, ОСОБА_2 , накладено арешт на підставі судових наказів в інтересах ТОВ «Котельні лікарняного комплексу» та ПАТ «Харківгаз» в особі Чугуївської філії. Згідно листів зазначених організацій заборгованість по судовим наказам погашена в повному обсязі, виконавче провадження знищено, а отже наявність зазначеного арешту порушує її права, як набувача прав та обов`язків спадкоємця, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду та просить зняти арешт з всього нерухомого майна частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки, розміром 6,349 га, кадастровий номер :12:001:0060, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Шевченківської селищної ради Шевченківського району Харківської області.

Ухвалою від 22.06.2023 справа прийнята до розгляду, провадження у ній відкрито та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 11.07.2023 підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду.

Від позивача надійшла заява про підтримання позову, проханням його задовольнити та розглядати справу без її участі.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі представника відділу.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, надані особами, що беруть участь у справі на засадах змагальності та диспозитивності, вивчивши заяви по суті справи, які подані учасниками справи, та всі докази в їх сукупності, і давши цим доказам в їх сукупності та взаємозв`язку відповідну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Право на звернення до суду на захист цивільних прав та інтересів надано кожній особі та гарантоване, як Конституцією України, так і закріплено в ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України. Зокрема ч.1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Майже аналогічні положення закріплено і в ст. 15 ЦК України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що 05.03.1983 позивач уклала шлюб з ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 05.03.1983 (а.с.22).

ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача, ОСОБА_2 , помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 27.02.2021 (а.с.24).

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 17.04.1998 та копії свідоцтва про право на спадщину за законом серії ННВ 575350 від 14.05.2018, реєстровий № 492, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить частка квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка за кадастровим номером :12:001:0060, загальною площею 6,3490 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шевченківської селищної ради Шевченківського району Харківської області (а.с.18,25).

Згідно актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень Відділом державної реєстрації виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції, зокрема в інтересах ТОВ «Котельні лікарняного комплексу», на все майно ОСОБА_2 накладено арешт (а.с.6,7).

Згідно інформації Чугуївського ВДВС у Чугуївському районі Харківської області Східного МРУ Міністерства юстиції за № 11790 від 25.04.2023 ОСОБА_1 відмовлено в наданні інформації щодо виконавчого провадження, де боржником є ОСОБА_2 , оскільки вона не є стороною виконавчого провадження, та зазначено, що у відділу відсутні законні підстави для зняття (припинення) арешту нерухомого майна та позивачеві запропоновано звернутися до суду з позовом про зняття арешту з майна (а.с.8).

Згідно інформації ТОВ «Котельні лікарняного комплексу» за № 59 від 02.05.2023 та АТ «Харківгаз» від 15.06.2023 заборгованість у ОСОБА_2 перед підприємствами відсутня (а.с.9,10).

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 391 власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Такої ж самої правової позиції дотримується і Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у своєму Листі № № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, а саме: «Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину».

Згідно п.11 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності ОСОБА_2 припинилося внаслідок смерті останнього. Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення і накладається державним виконавцем шляхом, зокрема: винесенням постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України).

Відповідно до вимог ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 цієї статті).

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК України).

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» - як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник (ч.1 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження»). Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ (ч.2 цієї статті).

Відповідно до положень ч.1 ст.18 даного Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Сторони виконавчого провадження мають право, зокрема, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому законом (ст.19 вищевказаного Закону).

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

У відповідності до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду.

Пунктом 1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена законом або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору.

Згідно частин 1,2 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд при оцінці наявних у справі доказів повинен виконувати положення ст.89 ЦПК України та враховувати висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Згідно результатів пошуку виконавчих проваджень в автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні відкриті виконавчі провадження, де боржником є ОСОБА_2 (а.с.33).

Аналізуючи в своїй сукупності та взаємозв`язку доводи та докази сторін у справі в контексті заявлених позовних вимог, з урахуванням положень статей 12,13,76,77,80,81,89 ЦПК України, суд приходить до висновку, що на даний час у Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відсутні виконавчі провадження, в межах яких було накладено арешт на все майно, яке належало за життя ОСОБА_2 , яке на даний час має намір успадкувати позивач у справі ОСОБА_1 . Однак, у зв`язку з наявністю арешту на майно позивач фактично не може скористатися своїм правом на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_2 , на відповідне спадкове майно.

Отже, на даний час, за вищевказаних та встановлених обставин, вбачаються підстави для звільнення з-під арешту нерухомого майна, зокрема, частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки, розміром 6,349 га, кадастровий номер :12:001:0060, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Шевченківської селищної ради Шевченківського району Харківської області, які належали ОСОБА_2 , з метою отримання щодо нього спадкоємцем ОСОБА_1 відповідного свідоцтва про право на спадщину.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4, 5, 11, 12, 13, 76-80, 81, 82, 83, 89, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про зняття арешту з майна задовольнити.

Звільнити з-під арешту нерухоме майно - частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, розміром 6,349 га, кадастровий номер :12:001:0060, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Шевченківської селищної ради Шевченківського району Харківської області, що належали на праві власності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який було накладено в межах виконавчого провадження ВДВС Чугуївського МРУЮ на підставі постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.10.2013 за № 40109550, 12.06.2014 за № 41111020, 12.12.2014 за № 4579646.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Чугуївський відділ державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), 63503, Харківська область, м. Чугуїв, вулиця Леонова, буд. 4-А, .

Повний текст рішення суду складений 26.07.2023.

Суддя: С.А. Оболєнська