Провадження №2/523/514/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої - судді Середи І.В.,

за участі секретаря - Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 9 в м. Одесі в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної природно-заповідному фонду України,

УСТАНОВИВ:

15 вересня 2021 року Регіональний ландшафтний парк «Тилігульський» звернувся до Суворовського районного суду м.Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 4512 грн. за завдану природно-заповідному фонду України шкоду, а саме за вилов риби «Камбала-глоса» у кількості 3 штук.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 червня 2020 року о 06 год. 25 хв. ОСОБА_1 на березі Тилігульського лиману в с. Кордон Лиманського району Одеської області, на території Регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» проводив незаконний вилов риби забороненими знаряддями лову, а саме сіткою за допомогою алюмінієвого човна «Язь», в результаті чого незаконно виловив рибу «Камбала-глоса» - 3 штуки вагою 0,6 кг. Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 10 серпня 2020 року відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 85 КУпАП. У зв`язку з чим відповідач зобов`язаний відшкодовувати шкоду, заподіяну ним внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в повному обсязі.

Після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, в матеріалах справи є клопотання представника позивача - Богорела О.В. про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся шляхом направлення судової повістки за зареєстрованою адресою місця проживання, проте кореспонденція повернулася до суду без вручення адресату з довідкою Укрпошти «За закінченням терміну зберігання», тому відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України він вважається повідомленим належним чином.

Оскільки відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

За нормами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом було встановлено, що 24 червня 2020 року о 06 год. 25 хв. на березі Тилігульського лиману в с.Кордон Лиманського району Одеської області на території Регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» ОСОБА_1 здійснював незаконний вилов риби забороненими знаряддями лову, а саме сіткою за допомогою алюмінієвого човна «Язь», в результаті чого незаконно виловив рибу «Камбала-глоса» у кількості 3 штуки вагою 0,6 кг. Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 10 серпня 2020 року відповідача було визнано винним за вчинення адміністративного правопорушення у сфері охорони природи та використання природних ресурсів, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить сумі 340 (триста сорок) грн. з конфіскацією вилучених знарядь незаконного добування природних ресурсів та природні ресурси на користь держави.

Постанова суду набрала законної сили 19 серпня 2020 року.

Своїми незаконними діями відповідач заподіяв природно-заповідному фонду України шкоду у загальному розмірі 4516 грн., розраховану відповідно до положень Додатку №7 Постанови Кабінету Міністрів України від 24 липня 2013 року № 541 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд», де розмір шкоди за одну особину становить 1504 грн.

Одним із основних принципів охорони навколишнього природного середовища є компенсація шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища п. і ч. 1 ст. Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»).

Відповідно до ч.1 ст.4 вказаного закону природні ресурси України є власністю Українського народу.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 64 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» порушення законодавства України про природно-заповідний фонд тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільну або кримінальну відповідальність; відповідальність за порушення законодавства про природно-заповідний фонд несуть особи, винні у:

а) нецільовому використанні територій та об`єктів природно-заповідного фонду, порушенні вимог проекті створення та організації територій природно-заповідного фонду;

б) здійсненні в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, їх охоронних зон заборонене господарської діяльності;

е) порушенні вимог щодо використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду;

ж) пошкодженні чи знищенні природних комплексів територій та об`єктів природно-заповідного фонду т зарезервованих для включення до його складу;

Нормами ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Частиною 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст.77 ЦПК України).

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За нормами ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки належними доказами підтверджено причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та шкодою, заподіяною природно-заповідному фонду України, тому з ОСОБА_1 підлягають стягненню завдані збитки у розмірі 4512 грн.

Оскільки ухвалою судді від 13 жовтня 2021 року позивача було звільнено від сплати судового збору при подачі позову, тому відповідно до вимог ч.ч. 1, 6 ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає також стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 2270 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 280-282, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов Регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної природно-заповідному фонду України, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Держави в особі регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» (, місцезнаходження: вул. Центральна, 33, смт. Доброслав, Одеський район, Одеська область, 67500) шкоду, заподіяну природно-заповідному фонду України, у розмірі 4512 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір на користь держави у розмірі 2270 грн.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення складено та підписано 12 липня 2023 року.

Суддя