Справа № 203/4162/21
Провадження № 2/0203/127/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

10.04.2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Сядро Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

04 жовтня 2021 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська звернулося Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість по сплаті за теплопостачання в розмірі 6772,90грн, з яких сума основного боргу у розмірі 5980,88грн, три відсотка річних у розмірі 163,54грн, інфляційні збитки 350,71грн; пеня 277,77грн.

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради протягом опалювальних сезонів впродовж періоду з грудня 2019 року по квітень 2021 року, надавало послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до договору № 1469 від 06 лютого 2007 року про відпуск теплової енергії для потреб опалення. Власником нерухомого майна за даною адресою є ОСОБА_1 . У зв`язку з невнесенням відповідачем оплати за надані послуги за період з грудня 2019 року по квітень 2021 року виникла заборгованість у загальному розмірі 6772,90 грн. У зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по сплаті за теплопостачання в розмірі 6772,90грн., з яких сума основного боргу у розмірі 5980,88грн., три відсотка річних у розмірі 163,54грн., інфляційні збитки у розмірі 350,71грн., пеня у розмірі 277,77грн. та судові витрати у справі.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

06.10.2021 року на виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом було направлено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання осіб, у відповідь на який надійшла інформація з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС щодо місця проживання відповідача ОСОБА_1 , яка значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 03 листопада 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

16.11.2022 року, 10.04.2023 року від представника позивача надійшла письмова заява, за змістом якої останній просить суд розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.147, 164).

У судові засідання, призначені на 17.01.2022 року, 03.03.2022 року, 17.05.2022 року, 04.08.2022 року, 13.10.2022 року, 25.11.2022 року, 21.02.2023 року, 10.04.2023 року, відповідач, який був повідомлений належним чином про дату, час та місце судових засідань, не з`явився, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надсилав, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.

У зв`язку з цим, за наявності підстав, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Крім того, суд на підставі ст.ст. 211, 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, продовжив судове засідання за відсутності представника позивача та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Під час розгляду справи судом були досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що власником нежитлового приміщення АДРЕСА_3 , є ОСОБА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 17.11.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Олійник С.В., зареєстрованого в реєстрі за № 4985 (а.с.14).

06.02.2007 року між Комунальним підприємством «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради (далі постачальник) та ОСОБА_1 (споживач) було укладено договір № 1469 на відпуск теплової енергії для потреб опалення (далі договір), відповідно до умов якого позичальник здійснює відпуск теплової енергії для потреб центрального опалення споживачу по його об`єктах, розміщених за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.11-12).

Відповідно до п.п. 6.1., 6.2. договору, споживач щомісячно здійснює оплату за теплову енергію у розмірі 80/% від планового місячного нарахування. Споживач зобов`язаний щомісячно, до 15-го числа місяця наступного за розрахунковим отримати рахунок за фактично надані послуги. Кінцевий розрахунок споживач здійснює до 20-го числа місяця наступного за розрахунковим шляхом безготівкового перерахування або через касу постачальника.

Відповідно до п.п. 7, 7.3. . договору, за невиконання або неналежне виконання сторонами зобов`язань за договором винна сторона відшкодовує іншій завдані збитки без зарахування неустойки. Відшкодування збитків та сплата неустойки не звільняє від виконання зобов`язань ща цим договором. За неналежне виконання грошового зобов`язання споживач має сплатити пеню у розмірі 1% від несплаченою суми за кожен день прострочення платежу за весь період неналежного виконання зобов`язання споживачем, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Відповідно до п.п. 10.1., 10.6. договору, цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2009 року. Договір вважається пролонгованим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії договору, не буде письмової заяви одній із сторін.

Обставини дійсного надання послуг підтверджуються відомостями приладу обліку марки МВТ-2М 115602, що зафіксовані в актах використання (споживання) теплової енергії за місцем установки приладу за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.80-91).

До позовної заяви позивачем додані рахунки на оплату наданих послуг з теплопостачання за період з 31 грудня 2019 року по 30 квітня 2021 року та акти прийому-передачі теплової енергії за договором №091469 за період з 31 грудня 2019 року по 20 квітня 2021 року, які були отримані відповідачем (а.с.18-20, 56-79).

Позивач регулярно надавав відповідачу послуги з постачання теплової енергії, проте остання плату за користування вказаними послугами вносила неналежно, у зв`язку з чим за період з 01.12.2019 року по 30.04.2021 року утворилася заборгованість в сумі 5980,88 грн, розрахована у відповідності із встановленими тарифами, що підтверджується розрахунком заборгованості та актом звіряння взаємних розрахунків (а.с.17, 25).

З доданих позивачем розрахунків заборгованості основна сума заборгованості за договором за період з 01.12.2019 року по 30.04.2021 року 5980,88грн, інфляційні витрати за період з грудня 2019 року по квітень 2021 року 350,71грн, 3% річних за період з грудня 2019 року по квітень 2021 року 163,54грн, пеня за період з листопада 2020 року по квітень 2021 року 277,77грн. (а.с.17, 26-55).

27.05.2021 року позивачем на адресу відповідача було направлено досудову вимогу про сплату боргу за теплопостачання по особовому рахунку № НОМЕР_1 у розмірі 5980,88грн (а.с.21-22).

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості зі сплаті за теплопостачання за договором № 1469 від 06.02.2007 року на відпуск теплової енергії для потреб опалення в загальному розмірі 6772,90грн, з них 5980,88грн. сума основного боргу за період з 01.12.2019р. по 30.04.2021р., 163,54грн. сума 3% річних, інфляційне збільшення 350,71грн., пеня 277,77грн.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. ст. 13, 14 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються і виконуються особою у межах, установлених договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК УРСР), наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 67 ЖК УРСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до статті 19 Закону України від 02.06.2005 №2633-ІV «Про теплопостачання» (далі Закон України №2633-ІV), споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII (далі Закон України № 2189-VIII, введений в дію 01.05.2019 року), предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України № 2189-VIII, комунальні послуги це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до ст. 9 Закону України № 2189-VIII, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України № 2189-VIII, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Тому, враховуючи встановлені обставини фактичного споживання послуг відповідачем, які підтверджуються наданими доказами, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог стосовно заборгованості за надані послуги та наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за теплопостачання в розмірі 5980,88 грн сума основного боргу за період з 01.12.2019 року по 30.04.2021 року та пені у розмірі 277,77грн, що передбачена договором (п.7.3. договору № 1469 від 06.02.2007 року).

З приводу позовної вимоги про стягнення з відповідача трьох відсотків річних та інфляційних збитків, суд зазначає таке.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом.

Матеріали справи не містять відомостей про встановлений між сторонами інший розмір відсотків за несвоєчасне виконання зобов`язання, отже, вимога позивача про стягнення з відповідача трьох відсотків річних у розмірі 163,54грн та інфляційних збитків у розмірі 350,71грн, обґрунтована й підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви.

Суд, враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, доходить висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2270,00 грн відповідно.

Керуючись статтями 5, 7, 10-13, 19, 23, 76-81, 89, 133, 141, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263-265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради (адреса місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, проспект Слобожанський, 29, оф. 504; ) заборгованість зі сплаті за теплопостачання в розмірі 6772,90 грн (шість тисяч сімсот сімдесят дві гривні 90 копійки), з яких сума основного боргу за період з 01.12.2019 року по 30.04.2021 року у розмірі 5980,88 грн, три відсотка річних у розмірі 163,54 грн, інфляційні збитки у розмірі 350,71 грн, пеня у розмірі 277,77грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради (адреса місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, проспект Слобожанський, 29, оф. 504; ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини заочного рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ф.М. Ханієва