Справа № 2-2035/2010
Провадження №6/367/57/2023
УХВАЛА

Іменем України

03 жовтня 2023 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Горбачова Ю.В., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до Управління Пенсійного фонду України у м. Буча Київської області (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області) про поновлення строків на пред`явлення та видачу дублікату виконавчого листа -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся до суду з заявою до Управління Пенсійного фонду України у м. Буча Київської області (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області) про поновлення строків на пред`явлення та видачу дублікату виконавчого листа.

В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в червні 2010 звернувся до Ірпінського міського суду Київської області із позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Буча Київської області (правонаступник Головне управління Пенсійного зонду України у Київській області) про зобов`язання перерахувати пенсію. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що він є інвалідом ЧАЕС 2-ї групи захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації на ЧАЕС, і перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Буча Київської області. 30.06.2010 року рішенням Ірпінського міського суду Київської області у справі № 2-2035/2010, що частково змінено постановою Апеляційного суду Київської області від 06.11.2011 року, зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Буча Київської області перерахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недоотриману пенсію з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. по 02.06.2010 р. включно у розмірі, передбаченому ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З метою примусового виконання судового рішення заявником 23.11.2011 р. було отримано виконавчий лист. Зазначений виконавчий лист було пред`явлено для примусового виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області. 10.01.2012 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державного виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області було відкрито виконавче провадження ВП № 30598847. Починаючи з моменту відкриття виконавчого провадження до моменту подачі даної заяви до суду, заявник вказує, що жодних документів в рамках ВП № 30598847 не отримував (крім постанови про відкриття виконавчого провадження, яку він отримав особисто). Заявник вказує, що починаючи з моменту подання заяви про примусове виконання рішення, почав отримувати збільшення (надбавки) до своєї пенсії, а тому вважав, що зазначені виплати здійсненні на підставі рішення суду. На адвокатський запит представника заявника до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, було надано відповідь від 05.01.2023 р. № 1000-0202-8/2073, згідно якої вбачається, що судове рішення Ірпінського міського суду від 30.06.2010 року у справі № 2-2035/2010 виконано в межах повноважень, а саме: «Кошти за рішенням суду за період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. по 02.06.2010 р. нараховано в загальній сумі 94253,41 грн. На адвокатський запит до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо надання інформації про стан виконання рішення Ірпінського міського суду від 30.06.2010 р. у справі № 2-2035/2010 в рамках ВП № 30598847, отримана відповідь, в якій зазначено, що рішення до Управління не надходило та на обліку не перебуває, але що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 30598847 з виконання виконавчого листа № 2-2035/2010 від 23.11.2011 р. Апеляційного суду Київської області. З даної відповіді позивачу стало відомо, що 27.02.2012 р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Надати більш детальну інформацію з приводу виконання вказаного провадження не виявляється можливим, оскільки матеріали знищено у встановленому порядку за закінченням строку зберігання. Заявник в заяві стверджує, що орган ДВС після відкриття виконавчого провадження лише формально виконав всі необхідні дії, не звертався до органів ПФУ щодо примусового виконання рішення Ірпінського міського суду Київської області, що підтверджується відповіддю органу ПФУ, не вжив необхідних заходів, після закінчення виконавчого провадження не повернув виконавчий лист ні стягувачу, ні до суду. У зв`язку з викладеним заявник вважає, що ним з поважних причин пропущено строк на подачу заяви про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа, просить визнати поважними причини пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та поновити його, видати дублікат виконавчого листа з примусового виконання рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30.06.2010 р. у справі № 2-2035/2010, що частково змінено постановою Апеляційного суду Київської області від 16.11.2011 року.

Учасники в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

04.09.2023 року від представника заявника надійшло клопотання про витребування інформації від Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в прийнятті якого суд відмовляє, у зв`язку з невиконанням п. 4 ч. 2 ст. 84 ЦПК України, а саме представником заявника не зазначені вжиті заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Суд, дослідивши матеріали заяви, вважає, що заява про поновлення строків на пред`явлення та видачу дублікату виконавчого листа не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що адміністративна справа № 2-2035/2010 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Буча Київської області про зобов`язання відповідача перерахувати пенсію була знищена згідно акту № 27 від 08.10.2020 року про вилучення та знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду, з архіву надано копію рішення та постанови по даній справі. 30.06.2010 року рішенням Ірпінського міського суду Київської області у справі № 2-2035/2010, що частково змінено постановою Апеляційного суду Київської області від 06.11.2011 року, зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Буча Київської області перерахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недоотриману пенсію з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. по 02.06.2010 р. включно у розмірі, передбаченому ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується копією рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30.06.2010 року та копією постанови Апеляційного суду Київської області від 16.11.2011 року. 23.11.2011 р. заявником було отримано виконавчий лист, та пред`явлено для примусового виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області. 10.01.2012 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державного виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області було відкрито виконавче провадження ВП № 30598847, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження. Починаючи з моменту відкриття виконавчого провадження до моменту подачі даної заяви до суду, заявник вказує, що жодних документів в рамках ВП № 30598847 він не отримував (крім постанови про відкриття виконавчого провадження, яку він отримав особисто). Заявник в заяві вказує, що починаючи з моменту подання заяви про примусове виконання рішення, почав отримувати збільшення (надбавки) до своєї пенсії, а тому вважав, що зазначені виплати здійсненні на підставі рішення суду. На адвокатський запит представника заявника до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, було надано відповідь від 05.01.2023 р. № 1000-0202-8/2073, згідно якої вбачається, що судове рішення Ірпінського міського суду від 30.06.2010 у справі № 2-2035/2010 виконано в межах повноважень, а саме, що кошти за рішенням суду за період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. по 02.06.2010 р. нараховано в загальній сумі 94253,41 грн., проте повідомлення про внесення рішення Ірпінського міського суду від 30.06.2010 р. у справі № 2-2035/2010 за період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. по 02.06.2010 р. до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою від Управління державної виконавчої служби Головного управління територіального управління юстиції у Київській області, до Головного управління ПФУ у Київській області не надходило, що підтверджується копією відповіді та копією довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії ОСОБА_1 . На адвокатський запит до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо надання інформації про стан виконання рішення Ірпінського міського суду від 30.06.2010 р. у справі № 2-2035/2010 в рамках ВП № 30598847, отримана відповідь, в якій зазначено, що виконавчий лист до Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області повторно не надходив та на примусовому виконанні не перебуває, що підтверджується копією відповіді. 27.02.2012 р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, надати більш детальну інформацію з приводу виконання вказаного провадження не виявляється можливим, оскільки матеріали знищено у встановленому порядку за закінченням строку зберігання. Заявник в заяві стверджує, що орган ДВС після відкриття виконавчого провадження лише формально виконав всі необхідні дії, не звертався до органів ПФУ щодо примусового виконання рішення Ірпінського міського суду Київської області, не вжив необхідних заходів, після закінчення виконавчого провадження не повернув виконавчий лист ні стягувачу, ні до суду. У зв`язку з викладеним заявник вважає, що ним з поважних причин пропущено строк на подачу заяви про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа, просить визнати поважними причини пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та поновити його, видати дублікат виконавчого листа з примусового виконання рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30.06.2010 р. у справі № 2-2035/2010, що частково змінено постановою Апеляційного суду Київської області від 16.11.2011 року.

Суд наголошує, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ч. 2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Ч. 5 та 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Ст. 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд..

Відповідно до ст. 129 Конституції України серед основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у ч. 1 ст. 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

У підпункті 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

В той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Відповідно до копії виконавчого листа, який видано Ірпінським міським судом Київської області 23.12.2011 року, строком пред`явлення виконавчого листа до виконання вказано 16.11.2021 року. Також в копії виконавчого листа зазначено, що відповідне рішення Апеляційного суду Київської області від 16 листопада 2011 року набрало законної сили 16.11.2011 року.

Даної правової позиції дотримується Верховний Суд (постанови від 10.09.2018 р. у справі № 5011-58/9614-2012, від 16.08.2018 р. у справі № 6/275-08, від 15.08.2018 р. у справі № 6/256, від 26.04.2018 р. у справі № 922/6111/15 та від 21.01.2019 р. у справі № 916/215/15-г.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

У п. 44-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 6 статті 12 Закону №1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина 1 статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині 1 статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Відповідно до п. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (закону в редакції, чинних на момент видачі виконавчого листа) інші виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» (закону в редакції, чинних на момент видачі виконавчого листа) стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній редакції) стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Ч. 1 ст. 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Узагальненні «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 р. № 8 надавав роз`яснення, що перелік причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Щодо поновлення процесуальних строків національними судами Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд одним із аспектів якого є право доступу до суду (зокрема, рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1975 р.), не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі «Герін проти Франції» від 29.07.1998 р.).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, метою яких є не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффер де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 р.).

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення наведеного принципу; безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності. Поновлення процесуального строку з підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Сам по собі факт того, що рішення суду залишається невиконаним, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, законодавець був обізнаний, що рішення суду повинно виконуватися. Однак, законодавець визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, таким чином забезпечуючи рівність сторін виконавчого провадження.

Згідно діючого законодавства, дублікатом є документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. Дублікат видається судом, який ухвалив рішення, після розгляду заяви про видачу дубліката. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого документа суд повинен перевірити, чи не було воно виконано за втраченим документом, адже за повністю виконаним рішенням дублікат виконавчого документа не видається.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові від 25.09.2015 року за № 8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» вказав, що заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувалась би втрата виконавчого листа.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015 року «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Тобто, суд має право видати дублікат виконавчого листа тільки у разі доведеності втрати його оригіналу.

Дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Суд, вирішуючи порушене питання, виходить з того, що заявником поважною причиною пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання зазначено, що починаючи з моменту подання заяви про примусове виконання рішення, він почав отримувати збільшення (надбавки) до своєї пенсії, а тому вважав зазначені виплати здійсненими на підставі рішення суду в рамках виконавчого провадження, що не є достатньою та переконливою обставиною для поновлення пропущеного строку, не відносяться до непереборних, пов`язаних із дійсними істотними труднощами обставин, а також не належать до тих, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

У даному випадку, проаналізувавши матеріали заяви про поновлення строків на пред`явлення та видачу дублікату виконавчого листа, судом не встановлено обставин поважності пропуску строку, та з наданих в процесі розгляду справи письмових доказів вбачається, що рішення Ірпінського міського суду Київської області у справі № 2-2035/2010 від 30.06.2010 року, що частково змінено постановою Апеляційного суду Київської області від 06.11.2011 року, перебуває на виконанні, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області нарахувало відповідну суму коштів на виконання судового рішення, а Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) було винесено Повідомлення про внесення відповідного судового рішення у справі № 2-2035/2010 до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою.

Враховуючи викладене, суд вважає відсутніми підстави для задоволення заяви про поновлення строків на пред`явлення та видачу дублікату виконавчого листа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76, 77, 81, 89, 260, 261, 433, 353, 354, пп. 17.4 п. 1 р. ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до Управління Пенсійного фонду України у м. Буча Київської області (правонаступником якого є головне управління Пенсійного фонду України у Київській області) про поновлення строків на пред`явлення та видачу дублікату виконавчого листа - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Ю.В. Горбачова