Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Шумило Н.Б.

за участю секретаря судового засідання - Луцак В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад обставин справи

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб укладений з ОСОБА_2 , який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції про що зроблено актовий запис за №1473.

В обгрунтування позову посилається на те, що між сторонами 19.09.2009 зареєстровано шлюб, в якому в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_3 . Зазначає, що спочатку їх сімейне життя складалося добре, проте протягом останніх кількох років стосунки між ними погіршувались. Причиною розпаду сім`ї вважає те, що не зійшлись характерами та через різні погляди на життя, через що у їх стосунках виникла неприязнь, яка з часом перетворилась в психологічну несумісність. На даний час між ними взагалі відсутнє порозуміння, любов та повага. З початку 2018 року проживають окремо та з червня 2018 не ведуть спільного господарства. Вказує на те, що шлюб між ними носить формальний характер, тому збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини. Також, зазначає що примирення не виправить стан їх шлюбних відносин, оскільки спроби примирення в минулому не принесли жодних результатів. Після розірвання шлюбу просить змінити її прізвище на « ОСОБА_4 » та стягнути з відповідача понесені судові витрати, а саме судовий збір 992 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Процесуальні дії по справі, заяви сторін

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.12.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторін (а.с. 25).

31.01.2023 до суду від відповідача ОСОБА_2 поступив відзив на позовну заяву, до якого додано доказами його направлення іншим учасникам справи. У відзиві відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає в частині розірвання шлюбу з ОСОБА_1 та зміни прізвища позивачки на « ОСОБА_4 », протии стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. заперечує, вважає вказану суму надмірно завищеною та щтакою, що не відповідає складності справи. Просить звернути увагу на те, що вказана справа є малозначною, розглядається за правилами спрощеного провадження та зменшити розмір витрат на правничу допомогу.

31.01.2023 до суду від позивача поступила відповідь на відзив з доказами направлення такої іншим учасникам. У відповіді на відзив позивач вказує, що відповідач перелічує норми цивільного процесуального законодавства щодо витрат на правову допомогу, зазначає про неспівмірність витрат, але при цьому не наводить будь-які докази співмірності. Просить стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

Позивач в судове засідання 01.02.2023 не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання, була повідомлена належним чином. При цьому, 09.01.2023 до суду від ОСОБА_1 поступила заява (а.с. 27), в якій просить проводити судові засідання без її участі. Крім того, просить прийняти рішення про розірвання шлюбу, стягнути з відповідача судові витрати та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання 01.02.2023 повторно не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, у відзиві просив розглядати справу без його участі.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрували шлюб 19 вересня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №1473. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - « ОСОБА_6 », дружини - « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 19 вересня 2009р. (а.с. 16).

З копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 14.06.2012 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_3 та що її батьками записані: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 (а.с. 7).

Згідно копій довідок від 21.03.2022 про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи такі видані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , вказано їх зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 , та фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 (а.с. 6).

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку.

Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів

Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу сторін та порушує їх особисті інтереси, що мають істотне значення, що суперечить ч.1 ст.51 Конституції України про добровільну згоду жінки та чоловіка на перебування в шлюбі.

Суд бере до уваги зазначені позивачем у позові обставини, що у сторін є неповнолітня дитина 2012 року народження, те, що з червня 2018 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Позивач наполягає на розірванні шлюбу та вважає що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та дитини.

Суд, також приймає до уваги позицію відповідача викладену у відзиві на позовну заяву, в якому він не заперечує щодо розірвання шлюбу.

З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції позивача щодо розірвання шлюбу, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає.

Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім`ї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати.

Крім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Враховуючи, що позивач висловила своє бажання відновити дошлюбне прізвище, то у відповідності до ст. 113 СК України, суд дійшов висновку, що після реєстрації розірвання шлюбу між сторонами позивачу слід присвоїти прізвище « ОСОБА_4 ».

Що стосується вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, якими є судовий збір в розмірі 992,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. то суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно квитанції від 30.11.2022 року позивачем при поданні позовної заяви до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області сплачений судовий збір в сумі 992,40 грн. (а.с. 18).

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов щодо розірвання шлюбу, про що зазначив у відзиві на позовну заяву, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору у сумі 496,20 грн., сплаченого ним при поданні позову.

Витрати зі сплати інших 50 відсотків судового збору у розмірі 420,40 грн. покладаються на відповідача.

Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Судом встановлено, що 24.11.2022 року між ОСОБА_1 (клієнт) та «Адвокатським бюро Романенко Наталії» в особі Романенко Н.А. було укладено договір про надання правової допомоги.

Згідно п.4.1. зазначеного договору розмір та умови рлслуг Адвокатського бюро Клієнтом залежно від обсягів юридичних робітбудуть обумовлені в укладеній сторонами додатковій угоді.

Так, до позову додано копію Додаткової угоди №1 до договору №б/н від 24.11.2022 в п. 1 якого сторони дійшли згоди щодо порядку розрахунків відповідно до п.4 Договору про надання правової допомоги, а самеоплата правової допомоги, яка надається Адвокатським бюро Клієнту щодо надання адвокатом усної консультації, дослідження документів та складання позовної заяви про розірвання шлюбу, складає 5000 грн. 00 коп.

Відповідно до акту виконаних робіт від 24.11.2022 року наданих Адвокатським бюро згідно Договору про надання правової допомоги від 24.11.2022 року Виконавцем надано наступні послуги: усна консультація з приводу справи про розірвання шлюбу (1 год) 1000 грн., дослідження документів та с кладання позовної заяви (4 год) 4000 грн. Всього виконано робіт на суму 5000 грн.

Згідно копії меморіального ордеру від 30.11.2022 року ОСОБА_1 було сплачено за складання позовної заяви ОСОБА_7 5 000,00 грн.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

При цьому, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторо ни, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Окрім того, відповідач у відзиві просив про зменшити розмір витрат на правову допомогу, вважає вартість вказаних послуг завищеною, такою що не відповідає складності справи та об`єму наданих послуг.

Враховуючи наведене, принцип обґрунтованості та пропорційності, характер та час витрачений на виконання адвокатом роботи, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, категорії справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500,00 грн.

На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110-112, 113, 114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 12, 76-81, 137, 141, 142, 247, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований 19 вересня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за №1473.

Відновити ОСОБА_1 дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп., сплачений згідно заяви на переказ готівки №МР_АВ171096КVТ_26449286 від 30 листопада 2022 року.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) - 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. судового збору.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Повне рішення суду складено 01 лютого 2023 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило