Справа №760/6105/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.,

секретар судового засідання - Федоренко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування, -

встановив:

У березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування, у якому з урахуванням позовної заяви від 08.04.2016 року, просив усунути ОСОБА_2 від права на спадкування щодо 3/8 частин квартири АДРЕСА_1 ; гаражного боксу № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , «Троянда» авто гаражний кооператив (Шевченківський район); автомобіля марки Mitsubishi Pajero Pinin, 2004 р.в., д.н.з НОМЕР_2 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 14 січня 1967 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому народилися доньки - позивачка ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер через тяжку хворобу та похилий вік. Після його смерті відкрилася спадщина на: 3/8 частини квартири за адресою: АДРЕСА_3 ; гаражного боксу № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , «Троянда» авто гаражний кооператив (Шевченківський район); автомобіля марки Mitsubishi Pajero Pinin, 2004 р.в., д.н.з НОМЕР_2 .

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_2 є його дружина ОСОБА_4 та доньки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . При цьому, ОСОБА_4 має право на спадкування 4/16 частини квартири, 4/6 частини гаражу та 4/6 автомобіля; позивачка та відповідачка мають право на спадкування в рівних частинах по 1/16 частині квартирі, 1/6 гаражу та 1/6 автомобіля.

Позивач тривалий час опікувалася батьком матеріально (шляхом оплати ліків та медичного обстеження, покупки продуктів та речей), нематеріально (спілкувалася, давала поради та консультації, вітала зі святами), надавала іншу допомогу (прибирала квартиру, купувала продукти та готувала їжу). Крім того, позивачка за власні кошти поховала батька.

Відповідачка, як рідна дочка померлого, зобов`язана була теж дбати про нього, допомагати морально та матеріально, проте протягом усього часу його хвороби ухилялася від цього обов`язку. На момент смерті ОСОБА_2 відповідачка знаходилася у щорічній відпустці і виїхала на відпочинок в АР Крим, на похоронах спадкодавця не була присутня, в організації і оплаті витрат на поховання участі не приймала.

Оскільки спадкодавець потребував допомоги відповідача, а вона маючи можливість надати її, ухилилася від цього обов`язку, позивачка вважає, що на підставі ч. 5 ст. 1224 ЦК України ОСОБА_2 має бути усунена від права на спадкування за законом щодо спадщини, яка відкрилася після смерті її батька ОСОБА_5 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 01.04.2016 року цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Шевченко Л.В.

Ухвалою суду від 04.04.2016 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 08.04.2016 року відкрито позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 11.04.2016 року відмовлено у задоволенні заяви позивачки про забезпечення позову.

24.05.2016 року та 27.06.2018 року відповідачка ОСОБА_2 подала аналогічні за змістом відзиви на позовну заяву. Вказала, що заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки постійно допомагала батькові, відвідувала його та телефонувала, купувала необхідні речі, ліки, їжу тощо, морально підтримувала. Відвідуючи батька в лікарні, декілька разів залишала йому готівку для оплати необхідних обстежень.

Батько до моменту хвороби та госпіталізації у травні 2015 року вів активне та повноцінне життя. Вперше батька було госпіталізовано у травні 2015 року, де він знаходився з 12.05.2015 по 29.05.2015 включно.

Повідомила, що виховує малолітнього сина, який з квітня 2015 року часто хворіє гострими респіраторними захворюваннями. Лікарі рекомендували оздоровлювати дитину на морі. Оскільки батько дитини знаходиться в місцях позбавлення волі, дозвіл на виїзд дитини було отримано лише на визначений період з 12 червня 2015 року по 30 червня 2015 року. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не були проти такого виїзду. Про діагноз батька відповідачка довідалася напередодні виїзду та хотіла відмінити його, однак батько та родичі не були проти такого від`їзду.

Зазначила, що у серпні 2015 року отримала на роботі допомогу на поховання батька та 10000, 00 грн. передала позивачці в рахунок відшкодування витрат, понесених на поховання батька.

Ухвалами суду від 24.05.2016 року задоволено клопотання представника позивачки про витребування доказів з Київської міської клінічної лікарні №2 та у приватного нотаріуса Київського МНО Єременко Л.О.

Ухвалою суду від 24.05.2016 року задоволено клопотання відповідачки про витребування доказів з ПАТ «Банк Січ».

03.06.2016 року з Київської міської клінічної лікарні №2 надійшли витребувані докази.

06.06.2016 року від приватного нотаріуса Київського МНО Єременко Л.О. надійшли витребувані докази.

08.06.2016 року з ПАТ «Банк Січ» надійшли витребувані докази.

Ухвалами суду від 09.06.2016 року задоволено клопотання відповідачки про витребування доказів з ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «Державний ощадний банк України».

Ухвалою суду від 09.06.2016 року задоволено заяву представника позивачки про призначення судово-медичної експертизи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 26.09.2016 року цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С.

06.10.2016 року до суду надійшов висновок експерта №245/16 комісійної судово-медичної експертизи щодо ОСОБА_2 .

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 06.09.2017 року цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кізюн Л.І.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 12.09.2018 року цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В.

14.09.2018 року позивачка ОСОБА_1 подала письмові пояснення, в яких позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

01.10.2018 року третя особа ОСОБА_3 подала до суду пояснення по суті справи, у яких позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі.

01.10.2018 року третя особа ОСОБА_4 подала до суду пояснення по суті справи, у яких позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 19.02.2019 року цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Ухвалою суду, постановленою на місці у судовому засіданні 01.07.2019 року закрито підготовче засідання і призначено справу до судового розгляду.

30.08.2022 року та 08.02.2023 року на адресу суду надійшла заява відповідачки ОСОБА_2 про визнання позову, засвідчена 25 липня 2022 року ОСОБА_6 нотаріусом округа Сакраменто, штата Каліфорнія. За змістом заяви відповідачка зазначила, що наслідки визнання позову їй роз`яснені та зрозумілі, вона повністю усвідомлює такі наслідки. Просила справу розглянути без її участі та ухвалити рішення про задоволення позову.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач та треті особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, у раніше поданих заявах клопотали про розгляд справи у їх відсутність та підставі викладених доводів та встановлених обставин.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних доказів.

Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З матеріалів справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , про що 22 червня 2015 року відділом реєстрації смерті у м. Києві управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис №10143.

На день смерті ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджено довідкою ЖЕД №901 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» №3520 від 10.07.2015 року.

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права і обов`язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно довідки ПАТ «Банк Форум» від 23.10.2015 вих. №176-БТ/1.3 на ім`я ОСОБА_2 були відкриті рахунки:

№ НОМЕР_4 - залишок 300, 05 грн.;

№ НОМЕР_5 - залишок 3026, 54 грн.

Згідно довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 20.10.2015 вих. №20.1.0.0.0/7-20151016/2830 на ім`я ОСОБА_2 був відкритий рахунок:

№ НОМЕР_6 - залишок 819, 59 грн.

Згідно довідки ПАТ «Державний ощадний банк України» Філія-Головне управління по м. Києву та Київській області від 02.11.2015 вих. №67/04-3885 на ім`я ОСОБА_2 були відкриті рахунки:

у ТВБВ №10026/084 (колишнє ТВБВ №5445) - № НОМЕР_7 (компенсація 1997 р.) - залишок 403, 60 грн.;

у ТВБВ №10026/089 - НОМЕР_16 - залишок 0, 00 грн.;

у ТВБВ №10026/0173 (колишнє ТВБВ №5441/0330) - НОМЕР_17 - залишок 17, 27 грн.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири, укладеного 22 липня 2011 року та посвідченого приватним нотаріусом Київського МНО Назарчук Н.В, ОСОБА_5 був власником 3/8 частин квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний №36752466, виданого Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві 24.04.2015 року, ОСОБА_5 був власником гаражного боксу № НОМЕР_1 , розташованого за адресою: м. Київ, «Троянда» авто гаражний кооператив (Шевченківський район), гараж НОМЕР_1 , адреса ГК: вулиця Сікорського Ігоря авіаконструктора 4.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 , виданого ВРЕР-1 УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, ОСОБА_5 з 20 жовтня 2010 року був власником автомобіля марки Mitsubishi модель Pajero Pinin, тип - універсал-В легковий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_9 , колір чорний, 2004 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_2 .

За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) №40945847 від 15.07.2015 року інформація про заповіти, складені ОСОБА_2 відсутня.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе шляхом подачі заяви про прийняття спадщини у строки, встановлені ст. 1270 ЦК України та видачі відповідного свідоцтва.

За правилами ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Статтею 1270 ЦК України встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини.

15 липня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до приватного нотаріуса Київського МНО Єременко Л.О. зі заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_5 .

На підставі вказаної заяви приватним нотаріусом Київського МНО Єременко Л.О. заведено спадкову справу №39/2015 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 підтверджено свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_10 , виданим 14 січня 1967 року Палацом одруження м. Київ, актовий запис №343.

15 липня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Київського МНО Єременко Л.О. зі заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька - ОСОБА_5 .

Факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_11 , виданим 05 вересня 1967 року Бюро РАЦС Залізничного району м. Київ, актовий запис №1406 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_12 , виданим Палацом реєстрації шлюбів та новонароджених м. Київ, актовий запис №180.

17 вересня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Київського МНО Єременко Л.О. зі заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька - ОСОБА_5 .

Факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_13 , виданим 22 березня 1973 року Палацом новонароджених м. Київ, актовий запис №617.

За ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Так, 14 квітня 2016 року приватний нотаріус Київського МНО Єременко Л.О. видала ОСОБА_4 як пережившій дружині ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте померлим за час шлюбу, а саме:

- 3/8 частин квартири АДРЕСА_1 ;

- гаражного боксу № НОМЕР_1 , розташованого за адресою: м. Київ, «Троянда» авто гаражний кооператив (Шевченківський район), гараж НОМЕР_1 , адреса ГК: вулиця Сікорського Ігоря авіаконструктора 4;

- автомобіля марки Mitsubishi модель Pajero Pinin, тип - універсал-В легковий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_9 , колір чорний, 2004 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

- 403, 60 грн. грошового вкладу у ТВБВ №10026/084 (колишнє ТВБВ №5445) на рахунку № НОМЕР_7 (компенсація 1997 р.);

- 17, 27 грн. грошового вкладу у ТВБВ №10026/0173 (колишнє ТВБВ №5441/0330) на рахунку № НОМЕР_14 ;

- 819, 59 грн. грошового вкладу у ПАТ КБ «Приватбанк» на рахунку № НОМЕР_6 ;

- 300, 05 грн., з відповідними відсотками за вкладом у ПАТ «БАНК ФОРУМ» на рахунку № НОМЕР_4 ;

- 3026, 54 грн., з відповідними відсотками за вкладом у ПАТ «БАНК ФОРУМ» на рахунку № НОМЕР_5 .

Також, 14 квітня 2016 року приватний нотаріус Київського МНО Єременко Л.О. видала ОСОБА_4 та ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 по 1/3 частці на наступне майно:

- 3/16 частки квартири АДРЕСА_1 ;

- частку гаражного боксу № НОМЕР_1 , розташованого за адресою: м. Київ, «Троянда» авто гаражний кооператив (Шевченківський район), гараж НОМЕР_1 , адреса ГК: вулиця Сікорського Ігоря авіаконструктора 4;

- частку автомобіля марки Mitsubishi модель Pajero Pinin, тип - універсал-В легковий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_9 , колір чорний, 2004 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

- частку від 403, 60 грн. грошового вкладу у ТВБВ №10026/084 (колишнє ТВБВ №5445) на рахунку № НОМЕР_7 (компенсація 1997 р.);

- частку від 17, 27 грн. грошового вкладу у ТВБВ №10026/0173 (колишнє ТВБВ №5441/0330) на рахунку № НОМЕР_14 ;

- частку від 819, 59 грн. грошового вкладу у ПАТ КБ «Приватбанк» на рахунку № НОМЕР_6 ;

- частку від 300, 05 грн., з відповідними відсотками за вкладом у ПАТ «БАНК ФОРУМ» на рахунку № НОМЕР_4 ;

- частку від 3026, 54 грн., з відповідними відсотками за вкладом у ПАТ «БАНК ФОРУМ» на рахунку № НОМЕР_5 .

Зі спадкової справи №39/2015 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 встановлено, що ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька не видавалися.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 посилалася на ті обставини, що перед смертю батько був у безпорадному стані та потребував допомоги та догляду у зв`язку з похилим віком (76 років) та діагностовано онкохворобою. Позивач тривалий час опікувалася батьком матеріально та морально підтримувала. Здійснила його поховання за власні кошти. Відповідачка, як рідна дочка померлого, зобов`язана була дбати про нього, теж допомагати, проте протягом усього часу його хвороби ухилялася від цього обов`язку. На момент смерті ОСОБА_2 відповідачка знаходилася у щорічній відпустці і виїхала на відпочинок в АР Крим. Оскільки спадкодавець потребував допомоги відповідача, а вона маючи можливість надати її, ухилилася від цього обов`язку, позивачка з посиланням на ч. 5 ст. 1224 ЦК України просила усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом щодо спадщини, яка відкрилася після смерті батька ОСОБА_5 .

Частиною п`ятою статті 1224 ЦК передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 жовтня 2021 року у справі №205/4674/19 вказав, що позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням, передусім, характеру поведінки відповідача.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Розглядаючи справу №724/1347/20 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 28 квітня 2022 року виснував, що відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування.

В ході судового розгляду встановлено, що згідно довідки про причину смерті (до форми 106/о №384) причиною смерті ОСОБА_7 , 1939 р.н. є рак печінки.

Висновком експерта №245/16 комісійної судово-медичної експертизи у відношенні ОСОБА_2 , 1939 р.н., проведеної ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» встановлено наступне. У гр. ОСОБА_2 незадовго до смерті було діагностовано важке невиліковне пухлинне захворювання в термінальній (IV) стадії, яке мало швидкий перебіг з розвитком інтоксикації. Наявність такої патології суттєво впливало на фізичний стан здоров`я ОСОБА_2 , вже в період перебування його в КМКЛ №12 з 08.06.2015 і до настання смерті, значно обмежувало його життєдіяльність та спроможність своїми силами забезпечувати власні потреби, тобто викликало потребу в сторонньому догляді та допомозі. Отже, стан здоров`я гр. ОСОБА_2 у вказаний період, зумовлений віком та наявним тяжким захворюванням відповідав критеріям «безпорадного стану», визначеним в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.08 №7 як «стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування».

Висновки експертизи, у тому числі судово-медичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

З пояснень учасників справи, які узгоджуються між собою щодо обставин та подій, встановлено, що відповідачка у період з 14 червня 2015 року по 28 червня 2015 року перебувала за межами міста Києва у відпустці, доказів на підтвердження надання підтримки та допомоги спадкодавцю не надала, послалася на поважність обставин від`їзду.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки відповідач визнала позов у повному обсязі, про що нею було направлено на адресу суду письмову заяву, і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, встановивши перебування померлого ОСОБА_2 в безпорадному стані в період з 08.06.2015 і до настання смерті, визнання відповідачкою позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для прийняття визнання позову відповідачем та задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 1215-1218, 1223, 1224, 1241, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. ст. 12, 76, 80, 81, 141, 206, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_15 від права на спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.І. Кушнір