Єдиний унікальний номер судової справи 943/1607/21
Номер провадження 6/462/106/23
УХВАЛА

про заміну сторони виконавчого провадження

31 жовтня 2023 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Галайко Н. М.,

за участі секретаря судового засідання Шиманської Д. Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому листі,

встановив:

Суть питання, що вирішується.

ФОП ОСОБА_1 , 01.08.2023 року (вх. № 15930) звернувся у Залізничний районний суд м. Львова із письмовою заявою про заміну сторони у виконавчому листі, у якій просить суд замінити сторону стягувача, фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , як правонаступника з примусового виконання виконавчого листа № 943/1607/21, виданого Залізничним районним судом м. Львова про стягнення страхового відшкодування з ОСОБА_3 .

Заява обґрунтована тим, що Залізничний районний суд м. Львова ухвалив рішення у справі № 943/1607/21, яким ухвалено позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків у порядку регресу (з урахуванням уточнень) задовольнити повністю. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 завдані збитки у порядку регресу в сумі - 20 593 грн. 27 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - 11 863 грн. 80 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - 948 грн. 86 коп. судового збору. Так, зазначає, що 26.06.2023 року між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 укладено Договір № 26/06/2023 про відступлення права вимоги, згідно якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору, зокрема і щодо договору добровільного страхування наземного транспорту № 7-02 від 09.04.2019 року, предметом позову якого була справа № 943/1607/21. Отже, враховуючи, що заявник є правонаступником ФОП ОСОБА_2 у правовідносинах по стягненню з ОСОБА_3 страхового відшкодування у порядку регресу на підставі зазначеного рішення суду, просить суд задовольнити заяву у повному обсязі.

Позиція осіб, які беруть участь у справі.

Учасники процесу у судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Однак, 24.08.2023 року (вх. № 17550) та 29.08.2023 року (вх. № Еп-3886/23) від ФОП ОСОБА_1 надійшли письмові заяви про розгляд справи без участі заявника, із змісту яких вбачається, що останній просить суд розглянути справу за відсутності сторони заявника (а.с. 195, 196).

Так, суд, ухвалив проводити розгляд заяви за відсутності учасників справи, які у судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час розгляду заяви були повідомлені належним чином, оскільки згідно із положенням ч. 3 ст. 442 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Окрім цього, у зв`язку з неявкою усіх учасників справи згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд розглянувши письмову заяву, перевіривши наведені заявником доводи, а також перевіривши матеріали цивільної справи № 943/1607/21, дійшов наступних висновків.

Встановлені судом обставини.

Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова № 943/1607/21 від 21.04.2023 року позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків у порядку регресу (з урахуванням уточнень) задовольнити повністю. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 завдані збитки у порядку регресу в сумі - 20 593 грн. 27 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - 11 863 грн. 80 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - 948 грн. 86 коп. судового збору(а.с. 145-152).

Копією Договору № 26/06/2023 про відступлення права вимоги від 26.06.2023 року стверджується, укладеного між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 , стверджується, що первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги кошти (п. 2.1 Договору) (а.с. 177-178).

Згідно копії Додатку до Договору № 26/06/2023 про відступлення права вимоги від 26.06.2023 року новий кредитор - ФОП ОСОБА_1 , отримав право вимоги до ОСОБА_3 по страховому договору № 7-02 від 09.04.2019 року (судова справа № 943/1607/21) (а.с. 180).

Копією Повідомлення про відступлення права вимоги за вих. № 2009267-1 від 30.06.2023 року стверджується, що новий кредитор - ФОП ОСОБА_1 надсилав таке повідомлення ОСОБА_3 , з інформуванням про відступлення права вимоги (а.с. 182, 183).

Також суду надано копію Виписки з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно якої ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 є фізичною особою-підприємцем (а.с. 184, 185).

Мотиви з яких виходить суд і положення закону, якими керується.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене ст. 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно.

Також це опосередковано випливає зі змісту п. 28 ч. 5 ст. 353 ЦПК України, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом.

Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (ст. 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження.

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому ст. 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених ст. 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи ст. 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями ст. 55 ЦПК України.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі ст. 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі ч. 5 ст. 442 ЦПК України.

Така правова позиція зазначена Великою Палатою Верховного Суду у постанові № 2-7763/10 від 08.02.2022 року.

Окрім цього суд зазначає, що відповідно до положень ст. 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали чинності, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року, та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Також, суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини зазначає, що право на судовий розгляд, гарантований ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, захищає також виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

Зокрема, у п. 40 Рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», п. 19 Рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2004 року у справі «Михайленки та інші проти України», суд наголошує, що п. 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити, щоб п. 1 ст. 6 Конвенції детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень. Тлумачення ст. 6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 (рішення у справі «Бурдов проти росії», заява № 589498/00, п. 34).

У своєму рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 року Європейський суд з прав людини зазначив, що передбачене п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Так, практика Європейського суду з прав людини переконливо свідчить про те, що невід`ємною умовою забезпечення права на суд є виконання судового рішення.

Висновки суду.

Суд приймає до уваги позицію висвітлену у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду № 452/481/21 від 28.09.2022 року у якій вказано, що суд застосовує правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі № 2-а-3494/11 та від 27.08.2020 року у справі № 804/536/18, відповідно до яких заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво), можлива на будь-якій стадії судового процесу, як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, що відбувається виключно за рішенням суду, незалежно від того, чи виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

Отже, зважаючи, що процесуальне правонаступництво допускається на будь-якій стадії цивільного процесу, а примусове виконання рішення суду є його завершальною стадією, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви у повному обсязі, а саме замінити стягувача у виконавчому листі № 943/1607/21, виданому Залізничним районним судом м. Львова, з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 .

На підставі наведеного та керуючись ст. 55, 433, 258-261 ЦПК України, суд -

постановив:

Заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому листі - задовольнити.

Замінити стягувача фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 на правонаступника - фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 у виконавчому листі у справі № 943/1607/21 за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків у порядку регресу (з урахуванням уточнень).

Ухвала набирає законної сили у порядку ст. 261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відомості щодо учасників справи:

- фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , юридична адреса: АДРЕСА_1 );

- фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , юридична адреса: АДРЕСА_2 );

- ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_3 ).

Текст ухвали суду складено 31.10.2023 року.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: Н. М. Галайко