Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2023 селище Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Гришка О.Я., за участі секретаря судового засідання Федорини А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Оржиця Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Спілки громадян-співвласників майнових паїв колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Ілліча, в особі голови Голоти Анатолія Васильовича, Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області, про визнання права власності на рухоме майно,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Спілки громадян-співвласників майнових паїв колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Ілліча, в особі голови Голоти Анатолія Васильовича та Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області, про визнання права власності на рухоме майно.

У позовній заяві вказано, що 24.02.2000 року реорганізовано, колгосп імені Ілліча Оржицького району Полтавської області в Приватне сільськогосподарське підприємство «Хлібороб». Під час реорганізації, бувшими членами колгоспу ім. Ілліча отримано у спільну часткову власність майно колишнього колгоспу ім. Ілліча. Позивач зазначає, що 28.05.2007 року рішенням зборів власників майнових паїв колишнього колгоспу ім. Ілліча Оржицького району Полтавської області було утворено спілку громадян-співвласників майнових паїв колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім. Ілліча, метою створення і діяльності якої є задоволення і захист законних економічних інтересів, пов`язаних з розпорядженням спільним майном, виділення майна в індивідуальну власність власникам майнових паїв. До майна, яке отримане у спільну часткову власність бувшими членами КСП ім. Ілліча, увійшов, зокрема, автомобіль ЗІЛ, номерний знак НОМЕР_1 . Рішенням спілки від 05.10.2007 вищевказаний автомобіль був виділений позивачу в натурі з майнового пайового фонду колишнього КСП ім. Ілліча та переданий йому актом прийому-передачі.

Позивач звернувся до Територіального сервісного центру МВС № 5343 м. Лубни Полтавської області з метою проведення перереєстрації вказаного автомобіля на ім`я позивача, однак отримав відмову.

Посилаючись на вищевикладені обставини та на те, що у позивача наявні обмеження у здійсненні свого права, зокрема він не має можливості зареєструвати транспортний засіб відповідно до вимог законодавства, а отже не має можливості користуватись і розпоряджатись своїм майном, ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на рухоме майно, а саме на автомобіль ЗІЛ-431412, рік випуску 1992, двигун № НОМЕР_2 , шасі (рама) № НОМЕР_3 , колір зелений, номерний знак НОМЕР_4 .

Ухвалою суду від 08.05.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

В судове засідання 11.07.2023 учасники справи не з`явилися. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача.

В матеріалах справи є заява представника відповідача Спілки громадян-співвласників майнових паїв колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Ілліча ОСОБА_2 про визнання позову.

Представник відповідача Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання, в якому просив справу розглянути без його участі, вказав, що при ухваленні рішення вони покладаються на розсуд суду.

Суд, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно п. 2.1 статуту Приватного сільськогосподарського підприємства «Хлібороб» Оржицького району Полтавської області, який зареєстрований розпорядженням голови Оржицької районної державної адміністрації Полтавської області № 99 від 24.02.2000 року Приватне сільськогосподарське підприємство «Хлібороб» створене в процесі реорганізації та є правонаступником колгоспу ім. Ілліча в обсягах частини майна, що перейшло до підприємства внаслідок реорганізації даного колгоспу (а.с. 33-43, 62). Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Приватне сільськогосподарське підприємство «Хлібороб» припинене з 07.05.2013 року (а.с. 66-72).

Згідно виписки з протоколу № 2 загальних зборів уповноважених колишніх членів реорганізованого колгоспу ім. Ілліча від 12.06.2001 року, були затверджені список осіб, які мають право на майнові паї, акт розрахунку уточненого пайового фонду, відомість розрахунку уточнених індивідуальних майнових паїв бувших членів КСП ім. Ілліча та перелік майна, отриманого у спільну часткову власність бувших членів КСП ім. Ілліча (а.с. 16-24).

Позивач ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на майновий пай реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства «Ілліча». Частка ОСОБА_1 на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства «Ілліча» визначена в розмірі 9055 грн. (а.с. 14-15).

Згідно договору купівлі-продажу майнового паю, який був укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , позивач купив у останнього майновий пай Колективного сільськогосподарського підприємства «Ілліча», номінальною вартістю 18608 грн. (а.с.56-57).

З метою задоволення захисту законних економічних інтересів, пов`язаних з розпорядженням спільним майном, виділенням майна в індивідуальну власність власникам майнових паїв колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Ілліча була створена Спілка громадян-співвласників майнових паїв колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Ілліча (а.с. 30-32, 43-45).

01.10.2007 року позивач подавав заяву до Спілки громадян-співвласників майнових паїв колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Ілліча, в якій просив виключити його із спілки громадян-співвласників майнових паїв колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Ілліча та виділити йому майно в натурі із загального фонду майна, а саме вантажний автомобіль ЗІЛ. Позивач зазначив, що загальна сума його частки пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства «Ілліча» складає 27663 грн. та (а.с.55).

Рішенням Спілки громадян-співвласників майнових паїв колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Ілліча від 05.10.2007 позивачу був виділений в натурі автомобіль ЗІЛ, вартістю 24673,00 грн., інвентарний номер 09-67 (а.с. 46-48).

У акті прийому-передачі майна від 08.01.2008 року вказано, що на підставі зборів уповноважених співвласників майнових паїв бувшого колгоспу ім. Ілліча голова співвласників майнових паїв ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 , як власнику майнових паїв виділене йому майно в натурі вартістю 24673,00 грн., а саме автомобіль ЗІЛ 431412, державний номер НОМЕР_4 (а.с. 53).

Відповідно до технічного паспорта автомобіля ЗІЛ 431412, рік випуску 1992, двигун № НОМЕР_2 , шасі (рама) № НОМЕР_3 , колір зелений, державний номерний знак НОМЕР_4 , він зареєстрований на колгосп ім. «Ілліча», с. Чайківщина Оржицького району (а.с. 58-59).

Позивач звернувся до Територіального сервісного центру МВС № 5343 м. Лубни Полтавської області з метою проведення перереєстрації вказаного автомобіля на його ім`я (а.с. 63). Як вбачається з листа начальника ТСЦ МВС № 5343 від 06.04.2023 (а.с. 64-65), причиною відмови у перереєстрації спірного автомобіля за позивачем стало те, що він порушив вимоги п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 та не зареєстрував право власності на вказаний автомобіль впродовж десяти днів з моменту одержання останнього, а в наданих позивачем додатках до заяви відсутні документи, які б підтверджували правомірність придбання транспортного засобу, відповідно до п. 8 Порядку.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. Уточнення складу і вартості пайового фонду майна членів підприємств, у тому числі реорганізованих, проводиться за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску. Члену підприємства щорічно нараховується частина прибутку залежно від частки у пайовому фонді, яку за його бажанням може бути виплачено або зараховано у збільшення частки в пайовому фонді. Ці відносини регулюються статутом підприємства. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

Згідно п. 1 Указу Президента України № 774/2002 від 27.08.2002 року «Про додаткові заходи щодо підвищення рівня захисту майнових прав сільського населення», п. 2 Указу Президента України № 62/2001 від 29.01.2001 року «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» сільському населенню забезпечується безперешкодна реалізація права на відчуження майнових паїв їх власниками, вільне здійснення права власності на паї, зокрема купівлі-продажу, дарування, міни, передачі у спадщину.

Відповідно до Листа Міністерства аграрної політики України № 37-17-2/5492 від 20.04.2005 договір купівлі-продажу майнового паю не потребує обов`язкового нотаріального посвідчення, проте його можна посвідчити нотаріально за бажанням сторін відповідно до ст. 54 ЗУ «Про нотаріат».

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 р. № 1371), власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений між покупцем та суб`єктом господарювання, який є власником зареєстрованого за ним транспортного засобу і здійснює оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, підписаний уповноваженою особою такого суб`єкта господарювання та скріплений печаткою (у разі наявності); укладені та оформлені в центрах надання адміністративних послуг у присутності адміністраторів таких центрів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою; договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; документи, що підтверджують придбання транспортного засобу для необхідності використання його під час проведення оперативно-розшукових, контррозвідувальних, розвідувальних заходів та негласних слідчих (розшукових) дій відповідно до законодавства (крім транспортних засобів, не зареєстрованих у сервісних центрах МВС); митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу або зазначений у такому договорі окремий договір купівлі-продажу (викупу) предмета лізингу, або інший договір, визначений договором фінансового лізингу; акт про проведений електронний аукціон або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем; рішення про безоплатну передачу конфіскованого майна, винесене комісією, утвореною відповідно до пункту 11 Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 р. № 985 (Офіційний вісник України, 2002 р., № 29, ст. 1371); акт про придбання майна на аукціоні з продажу майна боржників у справах про банкрутство (неплатоспроможність); договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений за результатами прилюдних торгів (аукціону) або електронних торгів, за яким продавцем виступає Національне агентство з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, або акт про реалізацію активів на електронних торгах, виданий Національним агентством з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів; акт про придбання товару на електронному аукціоні, виданий митним органом у разі продажу транспортних засобів у випадках, передбачених статтею 243 Митного кодексу України; договір купівлі-продажу, оформлений в електронній формі засобами електронного кабінету водія або Порталу Дія.

Таким чином серед документів, передбачених п. 8 Порядку, і які надають можливість внести зміни до реєстраційних документів на транспортний засіб, відсутня згадка документів, які посвідчують факт виділення (отримання) в натурі транспортного засобу в рахунок майнового паю (майнових паїв) члена колишнього колективного сільськогосподарського підприємства, що на переконання суду є помилкою державних органів, відповідальних за розробку та затвердження нормативних актів, що регулюють питання державної реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів.

Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

На переконання суду невизнання Державою права власності позивача на спірний автомобіль призвело б до порушення змісту ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, адже позивач почав володіти спірним майном з передбачених законодавством підстав, а на даний час позбавлений права внести зміни до відповідних реєстраційних документів на транспортний засіб, що обмежує право позивача на мирне володіння своїм майном.

Європейський суд з прав людини у п. 70 свого рішення від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України» підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119).

У цьому ж рішенні (п. 71) зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки лише в такому випадку можливий належний захист права позивача на мирне володіння спірним майном.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 16, 328, 392 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 142, 206, 247, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) до Спілки громадян-співвласників майнових паїв колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Ілліча, в особі голови Голоти Анатолія Васильовича (місцезнаходження: с. Старий Іржавець, Лубенський район, Полтавська область), Оржицької селищної ради (місцезнаходження: вул. Центральна, 21, сел. Оржиця, Лубенський район, Полтавська область, ) про визнання права власності на рухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на рухоме майно, а саме: на автомобіль ЗІЛ-431412, рік випуску 1992, двигун № НОМЕР_2 , шасі (рама) № НОМЕР_3 , колір зелений, номерний знак НОМЕР_4 .

За ч. 1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 354 ЦПК України, учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 19.07.2023.

Суддя