АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2023 року

м. Чернівці

справа № 725/228/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Литвинюк І. М., Половінкіної Н. Ю.

секретар Конецька Д. Г.

позивачка ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Першотравневого районного суду Чернівецької області від 22 березня 2023 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Скуляк І. А.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В січні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом.

Позивачка просила:

- змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються за рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 23 травня 2022 року у розмірі 1/4 частки доходу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання їх спільного сина ОСОБА_3 , визначивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 гривень щомісячно, але не менше 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на лікування їх сина ОСОБА_3 в сумі 25 674 гривні;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на лікування їх сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 2419 гривень щомісячно з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття або до його повного одужання.

Посилалася на те, що рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 23 травня 2022 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільного сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 березня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Зазначала, що її матеріальне становище в порівняні із тим, що існувало на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів, суттєво погіршилося.

Позивачка звільнилася з роботи та не може працювати у зв`язку з тим, що їх син потребує додаткового догляду та її супроводу на медичне обстеження та лікування.

Відповідач не в повному обсязі виконує судове рішення про стягнення аліментів та не платить такі аліменти в розмірі 1/4 частки його реального доходу.

З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів вартість життя та потреби дитини значно зросли. Погіршився стан здоров`я дитини ОСОБА_3 . Їх син знаходиться під наглядом неволога та дитячого психіатра. У травні 2022 року дитині був встановлений діагноз метаболічна енцефалопатія, затримка мови, доброякісна внутрішньо-черепна гіпертензія, розлад аутиптичного спектру.

У зв`язку з цим виникала необхідність у проведенні додаткових аналізів, різних консультацій лікарів та обстежень, а також придбання ліків. За 10 місяців до звернення до суду позивачкою було витрачено на вказані потреби 25 674 гривні.

Також дитині потрібні обстеження, консультації лікарів та ліки на майбутнє до повного її одужання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду Чернівецької області від 22 березня 2023 року позов задоволено частково.

Змінено спосіб стягнення аліментів, що стягуються за рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 23 травня 2022 року у розмірі 1/4 частки доходу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання їх спільного сина ОСОБА_3 , визначивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 гривень щомісячно, але не менше 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на лікування їх спільного сина ОСОБА_3 в сумі 17 853 гривні 99 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на лікування їх спільного сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 2419 гривень періодично (щомісячно) з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття або до повного його одужання.

В іншій частині позову відмовлено.

Суд зважаючи на матеріальне становище позивачки, а також те, що саме на позивачці лежать усі повсякденні обов`язки та відповідальність по утриманню та вихованню дитини, й відповідно з моменту винесення рішення суду від 23 травня 2022 року змінився розмір як мінімального заробітку так і прожитковий мінімум для дітей, дитина подорослішала та її потреби щодо фізичного, матеріального та культурного характеру значно зросили, прийшов до висновку про наявність правових підстав для зміни способу стягнення аліментів на утримання дитини.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості сплати аліментів у розмірі 10 000 гривень щомісяця.

Позивачкою було сплачено за лікування та обстеження сина ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 17 853 гривні 99 копійок.

Позивачка може понести додаткові витрати на аналізи, консультації, обстеження та придбання ліків для дитини, яка є хворою та потребує лікування в майбутньому, що в подальшому, призведе до значних витрат.

Всі обстеження, консультації, призначення лікарів необхідно дитині проводити, на постійній основі до можливого повного одужання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються за рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 23 травня 2022 року у розмірі 1/4 частки доходу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання їх спільного сина ОСОБА_3 , визначивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 2272 гривні щомісячно, але не менше 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В іншій частині позову відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначав, що суд першої інстанції не врахував ту обставину, що стягнення аліментів сумі 10 000 гривень у п`ять разів перевищує мінімальний рекомендований розмір аліментів, визначений законом. Судом не наведено обставини, що передбачені статтею 182 СК України, які впливають на розмір аліментів.

Позивачка не надала доказів, які підтверджують її витрати на лікування їх сина.

У додаткових витратах беруть участь обоє батьків, а тому такі витрати слід стягувати з одного з батьків виходячи з половини їх розміру.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Вважає аргументи апеляційної скарги безпідставними.

Посилається на те, що ОСОБА_2 перебуває в США, має високий рівень життя та його доходи в повній мірі можуть покрити лікування дитини.

Розвиток та дозвілля дитини потребують додаткового фінансування. Позивачка позбавлена можливості працювати, оскільки вона доглядає за хворою дитиною.

ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою. Відповідач не забезпечує її житлом, не сплачує за комунальні послуги. Зазначала, що обов`язок щодо виховання та піклування про розвиток дитини виконує виключно позивачка.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 23 травня 2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 березня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.15-17).

Відповідач ОСОБА_2 проживає у Сполучених Штатах Америки (а.с. 12).

В період з 5 вересня 2018 року по 9 липня 2022 року позивачка працювала на посаді адміністратора та була звільнена наказом № 35 від 8 липня 2022 року на підставі ст. 36 п.1 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 13).

З довідки №2387 від 25 жовтня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку як отримувач державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та їй призначена допомога за період з 1 вересня 2022 року по 28 лютого 2023 року (а.с.14).

З листа лікаря ОСОБА_4 від 2 січня 2023 року вбачається, що ОСОБА_3 знаходиться під системним наглядом невролога з приводу затримки психомоторного розвитку та наглядом дитячого психіатра з приводу розладу психологічного розвитку із ЗММ І р. аутистичною симптоматикою, гіперактивною поведінкою. Дитині дане направлення на реабілітацію в центр «Особлива дитина». Згідно з заключенням дитячого психіатра дитина є загрозливою по отриманню інвалідності (а.с.20).

5 травні 2022 року лікарем неврологом дитині був встановлений діагноз метаболічна енцефалопатія, затримка мови, доброякісна внутрішньо-черепна гіпертензія, розлад аутиптичного спектру (а.с.28).

За період 2022 року ОСОБА_1 оплатила вартість аналізів, обстежень та ліків, які необхідні для лікування дитини ОСОБА_3 , в сумі 14718 гривень 43 копійки та 39,99 злотих (згідно з курсом НБУ станом на 22 червня 2022 року складало 265 гривень 83 копійки). Загальна вартість зазначених витрат складала 14 984 гривні 26 копійок (а.с.31-47).

Суд не бере до уваги квитанції про оплату ліків, які не призначалися лікарями відповідно до наявних у матеріалах справи призначень лікарів та електронного рецепта (а.с.25-30)

За період з серпня 2022 року по лютий 2023 року ОСОБА_2 сплатив позивачці аліменти на загальну суму 9150 гривень (а.с.67).

З довідки лікаря ОСОБА_4 №4859/993 від 3 березня 2023 року вбачається, що ОСОБА_3 потребує домашнього догляду (а.с.72).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Щодо позовної вимоги про зміну способу стягнення аліментів

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з частиною другою, третьою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зазначене також роз`яснено судам у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21, та інших.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів вважає, що після ухвалення рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 23 травня 2022 року про стягнення аліментів з відповідача на утримання ОСОБА_3 матеріальне становище дитини та її матері, а також здоров`я дитини погіршилось, що підтверджується наданими позивачкою доказами.

З огляду на клопотання апеляційної скарги та розміру сплачених аліментів відповідачем за період з серпня 2022 року по лютий 2023 року ОСОБА_2 визнає необхідність зміни способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру.

Однак, визначений судом першої інстанції розмір аліментів у твердій грошовій сумі 10 000 гривень є завищений.

Враховуючи обставини справи, надані сторонами докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що аліменти в розмірі 6000 гривень є необхідними та достатніми на утримання дитини ОСОБА_3 .

При визначенні вказаного розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, відсутність у платника аліментів обов`язків щодо утримання інших дітей або непрацездатних осіб, відсутність роботи у матері дитини та отримання нею соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Позивачкою не доведено можливість ОСОБА_2 сплачувати аліменти в розмірі 10 000 гривень. Суд звертає увагу про те, що сама по собі та обставина, що ОСОБА_2 проживає на території США не доводить отримання ним значних доходів та можливість сплачувати аліменти у визначеній позивачкою сумі.

Також суд вважає недостатнім розмір аліментів, визначений відповідачем в сумі 2272 гривні. Вказаний розмір аліментів не буде забезпечувати необхідний рівень життя та гармонійний розвиток дитини ОСОБА_3 .

Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрати на лікування дитини

Згідно з статтею 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Такий висновок Верховний Суд виклав у постанові від 4 грудня 2019 року у справі № 320/383/19

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягали застосуванню, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення додаткових витрат, оскільки витрати, які понесла та буде нести позивачка, зумовлені негативними фактами (хвороба), що вимагають додаткових матеріальних витрат на утримання ОСОБА_3 .

Однак суд першої інстанції неналежним чином надав оцінку доказам та не правильно встановив розмір додаткових витрат, понесених позивачкою на лікування дитини. Також судом першої інстанції не враховано, що частину додаткових витрат на лікування дитини повинна нести позивачка.

Визначаючи суму додаткових витрат, які понесла позивача на лікування дитини, апеляційний суд, бере до уваги вартість проведених обстежень дитини та аналізів, а також тільки підтверджену вартість купівлі ліків, які були призначені лікарями та зазначені в електронному рецепті (а.с.25-30).

Зокрема, суд взяв до уваги докази проведення та вартості досліджень та аналізів, а саме рахунок № 2999093 від 6 січня 2022 року, рахунок № 3210258 від 27 квітня 2022 року, рахунок № 3579575 від 6 грудня 2022 року, фіскальні чеки від 14 липня, 7 листопада 2022 року, квитанції від 20 травня, 30 травня, 31 травня, 20 вересня 2022 року, дублікати чека від 25 квітня, 19 травня, 19 вересня, 9 грудня 2022 року (а.с.31-38,40).

Також суд бере до уваги докази, які підтверджують купівлю ліків, які були призначені лікарями відповідно до електронного рецепта, огляду дитячого гастроентеролога, невролога (а.с.25-30), а саме фіскальні чеки на суму 77,95 гривень (а.с.39), 39,99 злотих, 54 гривні 10 копійок (а.с.42), 234 гривні (а.с.43), 572 гривні 60 копійок (а.с.44), 276 гривень 45 копійок, 325 гривень 20 копійок, 293 гривні, 337 гривень, 1302 гривні 60 копійок, 8 гривень 50 копійок (а.с.45), 605 гривень, 417 гривень 50 копійок, 145 гривень 25 копійок (а.с.46), 411 гривень (а.с.48).

Суд не бере до уваги докази, які підтверджують купівлю ліків, а саме згідно з квитанціями на суму 203 гривні 80 копійок, 319 гривень, 192 гривні 50 копійок, 132 гривні 90 копійок, 168 гривень 40 копійок, 110 гривень 90 копійок (а.с.39), 330 гривень 43 копійки, 342 гривні 80 копійок, 151 гривні, 209 гривень 67 копійок, 78 гривень 10 копійок, 115 гривень, 37 гривень 30 копійок, 98 гривень 50 копійок, 406 гривень 92 копійки (а.с.41), 443 гривні, 40,97 злотих, 242 гривні 10 копійок, 531 гривні 36 копійок (а.с.42), 284 гривні 70 копійок, 242 гривні 80 копійок, 125 гривень, 58 гривень 86 копійок, 405 гривень, 116 гривень (а.с.43), 261 гривню, 193 гривні 55 копійок, 20 гривень, 290 гривень 70 копійок, 469 гривень 10 копійок, 203 гривні 80 копійок (а.с.44), 364 гривні (а.с.45), 268 гривень 20 копійок, 43 гривні 50 копійок, 38 гривень (а.с.46), 452 гривні 90 копійок, 261 гривні 60 копійок, 419 гривень 13 копійок (а.с.47), 300 гривень 48 гривень 80 копійок, 179 гривень 10 копійок, 151 гривні 40 копійок, 298 гривень 60 копійок (а.с.48), оскільки в матеріалах справи відсутні докази про призначення таких ліків для лікування дитині.

Апеляційним судом встановлена сума понесених додаткових витрат позивачкою на лікування дитини у 2022 році в розмірі 14 984 гривні 26 копійок, які були необхідними та викликані особливими обставинами, передбаченими статтею 185 СК України.

Враховуючи ті обставини, що позивачка не працює та дитина ОСОБА_3 потребує домашнього догляду та лікування, суд вважає, що з відповідача слід стягнути 2/3 частки понесених позивачкою додаткових витрат на лікування дитини у 2022 році.

Внаслідок встановлених лікарями хвороб дитина ОСОБА_3 потребує УЗД, лабораторних досліджень та прийому призначених ліків, а саме метилфолат, омега баланс, бетаргін, пробіотики, ліпікар бальзам, ендокринол гель, тремитабол, агвантар, мультамега, хорбітол, према саше, бігайя, аспаркам, гліцесед, що підтверджується оглядами дитячого гастроентеролога, невролога (а.с.25-30). Вартість таких обстежень та ліків підтверджується доказами оплати таких ліків та відповідних обстежень позивачкою у 2022 році, які були взяти до уваги судом апеляційної інстанції (а.с.31-48).

Отже, з відповідача також підлягають стягненню щомісяця додаткові витрати на лікування дитини у твердій грошовій сумі, які суд визначає у розмірі 2/3 частки від суми додаткових витрат, які позивачка просить стягнути з відповідача, а саме 1612 гривень 67 копійок.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 4 грудня 2019 року у справі №320/383/19.

При цьому ОСОБА_2 не позбавлений права звернутися до суду із позовом про зменшення розміру присуджених до стягнення з нього додаткових витрат на утримання дитини або припинення їх стягнення після істотної зміни або припинення обставин (одужання або істотне покращення стану здоров`я його дитини), які стали підставою для задоволення позову.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід змінити, визначивши розмір аліментів, які щомісячно стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , в сумі 6 000 гривень, але не менше 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначивши розмір понесених додаткових витрат на лікування дитини, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в сумі 9 989 гривень 51 копійка, визначивши розмір додаткових витрат на лікування дитини, які стягуються в твердій грошовій сумі щомісяця з дня набрання рішенням суду першої інстанції законної сили і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття або до повного його одужання, в сумі 1 612 гривень 67 копійок.

Щодо судових витрат

Згідно частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про визначення суми аліментів в розмірі 6000 гривень, визначення понесених додаткових витрат на лікування дитини в розмірі 9 989 гривень 51 копійка та визначення додаткових витрат на лікування дитини на майбутнє в розмірі 1612 гривень 67 копійок.

Судовий збір за кожну вимогу майнового характеру підлягав сплаті в сумі 992 гривні 40 копійок.

Вимога про стягнення аліментів задоволена на 60 процентів від ціни позову.

Вимога про стягнення понесених додаткових витрат на лікування дитини задоволена на 39,91 процентів від ціни позову.

Вимога про стягнення додаткових витрат на лікування дитини на майбутнє задоволена на 66,67 процентів від ціни позову.

Позивачка була звільнена від сплати судового збору, а тому з ОСОБА_2 в дохід держави слід стягнути 594 гривень 44 копійок судового збору за вимогу про стягнення аліментів, 396 гривень 7 копійок судового збору за вимогу про стягнення понесених додаткових витрат на лікування дитини та 661 гривню 63 копійки за вимогу про стягнення додаткових витрат на лікування дитини на майбутнє. Всього слід стягнути судовий збір на суму 1652 гривні 14 копійок.

З квитанції від 3 травня 2023 року вбачається, що ОСОБА_2 за подання до суду апеляційної скарги сплатив судовий збір в сумі 4465 гривень 80 копійок, тобто по 1488 гривень 60 копійок за кожну заявлену позивачкою вимогу майнового характеру.

ОСОБА_2 слід компенсувати за рахунок держави сплачений ним судовий збір за подання до суду апеляційної скарги в сумі 595 гривень 44 копійок судового збору за вимогу про стягнення аліментів, 894 гривні 49 копійок за вимогу про стягнення понесених додаткових витрат на лікування дитини та 496 гривень 15 копійок за вимогу про стягнення додаткових витрат на лікування дитини на майбутнє. Всього слід компенсувати сплачений судовий збір на суму 1986 гривень 08 копійок.

Згідно частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, судові витрати, понесені ОСОБА_2 за подання до суду апеляційної скарги в сумі 333 гривні 94 копійки слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду Чернівецької області від 22 березня 2023 року змінити.

Визначити розмір аліментів, які щомісячно стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , в сумі 6 000 (шість тисяч) гривень, але не менше 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Визначити розмір понесених додаткових витрат на лікування дитини, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в сумі 9 989 (дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 51 копійка.

Визначити розмір додаткових витрат на лікування дитини, які стягуються в твердій грошовій сумі щомісяця з дня набрання рішенням суду першої інстанції законної сили і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, в сумі 1 612 (одна тисяча шістсот дванадцять) гривень 67 копійок.

В решті рішення залишити без змін.

Змінити розподіл судових витрат.

Судові витрати, понесені ОСОБА_2 за подання до суду апеляційної скарги в сумі 333 (триста тридцять три) гривні 94 копійки, компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 11 липня 2023 року.

Головуючий Олександр ОДИНАК

Судді Ірина ЛИТВИНЮК

Наталія ПОЛОВІНКІНА