Провадження № 2/127/3388/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Іщук Т. П., розглянувши у в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Грабіка М. С. звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позивач зазначає, що вона є донькою відповідача. Шлюб між її батьками розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 травня 2020 року. На даний час вона навчається на другому курсі Відокремленого структурного підрозділу Вінницького фахового коледжу будівництва, архітектури та дизайну Київського національного університету будівництва і архітектури, в групі 27 Д-2 за освітньо-професійною програмою «Дизайн середовища», на денній формі навчання за контрактом з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року. Вартість навчання складає 20000,00 грн за рік. Позивач вказує, що в зв`язку з навчанням вона потребує матеріальної допомоги, так як не має самостійного заробітку, однак відповідач її не надає, хоча таку можливість має. За таких обставин позивач просила суд стягувати з відповідача аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн щомісяця на період її навчання, починаючи стягнення з моменту подання позову, а також стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 вересня 2023 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб.

Відповідач надав відзив на позов, вимоги визнав частково, вважає, що заявлена позивачем сума аліментів в розмірі 4000,00 грн є для нього надмірною, так як він на даний час є безробітним, жодних соціальних виплат та допомог не отримує, будь-якого нерухомого майна не має. Крім того, у нього на утриманні є малолітня донька та дружина, яка здійснює догляд за дитиною та позбавлена можливості працювати та забезпечити себе. Єдиним його доходом за минулий рік були кошти отриманні від продажу транспортного засобу, які були призначенні для забезпечення першочергових потреб сім`ї . Також позивач зазначає, що оплата за навчання складає приблизно 20000,00 грн в рік, а тому з розрахунком на 12 місяців вищевказана сума складає 1666,66 грн на місяць. Виходячи з принципу рівності прав та обов`язків батьків, вказану суму слід поділити навпіл, що становить 833,33 грн на місяць. У зв`язку з цим відповідач вважає, що стягнення з нього аліментів в розмірі 1500,00 грн є достатньою суму для забезпечення потреб його доньки під час навчання. Щодо витрат на правничу допомогу, то вказував, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази понесення позивачем заявленої суми судових витрат, такі йому направлені не були, а тому просив залишити позов без руху.

Позивач відповіді на відзив не надала, однак її представником на адресу відповідача направлені докази в підтвердження витрат на правничу допомогу. З огляду на вказане та зважаючи, що вказані докази позивачем були надані суду при зверненні, суд не вбачає підстав для залишення позову без руху.

Відповідач подав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, вказуючи, що з урахування його матеріального становище він не заперечує щодо стягнення з нього 1000,00 грн на правничу допомогу. При цьому звертає увагу, що разом з позовною заявою йому ці матеріали не надавалися, а позивач мала можливість звернутися для надання їй безоплатної правничої допомоги

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом установлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, що ґрунтуються на вимогах ст. 182, 199, 200 СК України.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 08 вересня 2005 року (а.с.4).

21 травня 2020 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірваний, що підтверджується рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 травня 2020 року (справа №127/8101/20) (а.с.3).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла повноліття та є студенткою 2-го курсу Відокремленого структурного підрозділу Вінницького фахового коледжу будівництва, архітектури та дизайну Київського національного університету будівництва і архітектури. Навчається в групі 27 Д-2 за освітньо-професійною програмою «Дизайн середовища», на денній формі навчання за контрактом з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року. Вартість навчання за навчальний рік складає 21340,00 грн, що підтверджується довідкою Відокремленого структурного підрозділу Вінницького фахового коледжу будівництва, архітектури та дизайну Київського національного університету будівництва і архітектури від 30 травня 2023 року №257/23 та платіжними інструкціями АТ КБ «Приватбанк» від 09 липня 2022 року, 01 грудня 2022 року, 04 травня 2023 року та 08 червня 2023 року.

19 вересня 2020 року відповідач зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , від якого мають малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 19 вересня 2020 року та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 04 грудня 2020 року.

З довідки Іванівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області від 12 жовтня 2023 року № 469 слідує, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та до складу його сім`ї входить: дружина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 13 жовтня 2023 року № 350245732 відповідач не має зареєстровано нерухомого майна

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 03 жовтня 2023 року за період з 02 кварталу 2022 року по 2 квартал 2023 року доходом відповідача були кошти отримані від продажу транспортного засобу в сумі 48 000,00 грн. Доказів про інші доходи відповідача матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

ОСОБА_1 досягла повноліття, є меншою 23 років, продовжує навчання, доходів не має, а тому суд дійшов висновку, що донька потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість надавати таку допомогу в певній мірі.

При цьому суд враховує, що відповідач позов визнав частково та не заперечує щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1500,00 грн.

Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем її знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17.

Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як зазначалося вище суд дійшов висновку, що повнолітня донька потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання, а батько може надавати таку допомогу в певній мірі.

Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує взаємний обов`язок батьків по утриманню доньки, а також те, що відповідач має на утриманні малолітнього сина. Тому суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, витрати пов`язані з навчанням (вартість навчання, проїзд до навчального закладу, харчування, забезпечення базовими організаційними речами та приладдям) та обставини, що встановленні судом та мають значення в їх сукупності, а також часткове визнання позову відповідачем, вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі 1500,00 грн щомісячно.

При визначені розміру аліментів суд взяв до уваги правовий висновок Верховного Суду України, викладений в постанові від 24 грудня 2014 року в справі №6-186цс14, та врахував всі обставини, визначені ст. 182 СК України, та певну можливість утримання доньки матір`ю, як-то визначено ст.200 СК України.

При цьому суд звертає увагу, що позивачем не надано суду жодного доказу в обґрунтування розміру аліментів, про стягнення якого заявлено позов та можливості їх сплати у визначеному нею розмірі відповідачем.

Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 201, 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 29 серпня 2023 року.

На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивач відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а позов задоволений частково, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню 402,60 грн судового збору ( пропорційно задоволеним вимогам).

Щодо витрат на правничу допомогу, то слід зазначити, що ч.1 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis § 268 рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

Суд повинен оцінити витрати сторони у справі на оплату правничої допомоги у сукупності з критеріями, на які звертає увагу Європейський суд з прав людини, ураховуючи реальні обставини їх понесення та необхідності таких трат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 та ч.8 ст.141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 в справі №925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.12.2020 в справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 у справі № 554/2586/ 16-ц.

Як слідує з матеріалів цієї цивільної справи позивач в підтвердження витрат на правничу допомогу надала договір про надання правової допомоги від 01 серпня 2023 року, акт прийому-передачі наданих послуг від 29 серпня 2023 року та квитанцію №15-ц/23 від 29 червня 2023 року на суму 5000,00 грн.

Відповідно до п. 4.1 договору про надання правової допомоги від 01 серпня 2023 року, за надання послуги з правової допомоги клієнт сплачує адвокату плату у формі гонорару розмір плати, її сума, умови та порядок внесення визначаються у Акті здачі-прийманні робіт.

Відповідно до Акту приймання-передачі від 29 серпня 2023 року адвокатом позивачу надані послуги по підготовці та подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, вартістю 5000,00 грн.

Визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу, відповідно до вимог ст. 137, 141 ЦПК України суд зважає, що заявлені витрати пов`язані з розглядом цієї справи, неминучими (у зв`язку із виконанням умов договору про надання правничої допомоги) правову допомогу), фактично понесеними та документально підтвердженими, тому відповідно до положень ЦПК України підлягають розподілу.

Разом з тим, зважаючи на часткове задоволення позову та відповідну заяву відповідача, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 1000,00 грн витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 182, 199, 200 СК України, ст. 12, 81-82, 141, 263-265, 279, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається у Відокремленому структурному підрозділі Вінницького фахового коледжу будівництва, архітектури та дизайну Київського національного університету будівництва і архітектури, аліменти на її утримання в розмірі 1500,00 грн (одна тисяча п`ятсот гривень) щомісячно, починаючи з дня подачі заяви, тобто 29 серпня 2023 року і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 402,60 грн судового збору та на користь ОСОБА_1 1000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: