Справа № 752/4910/23
Головуючий у суді першої інстанції: Кордюкова Ж.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Верланов С.М., Шебуєвої В.А.

розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 червня 2023 року, ухвалене у складі судді Кордюкової Ж.І., у цивільній справі № 752/4910/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних на нараховану суму заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних на нараховану суму заборгованості. Зазначило, що з 01 липня 2014 року ТОВ «Теплопостачсервіс» є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 . 12 жовтня 2018 року між ТОВ «Теплопостачсервіс» та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Проте, ОСОБА_1 не виконує належним чином свої зобов`язання по оплаті за отримані послуги, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість за послуги з централізованого опалення, яка за період з листопада 2018 року по січень 2023 року становить 13 373,92 грн., та за послуги з постачання гарячої води, яка за період з вересня 2018 року по січень 2023 року становить 1 582,97 грн., які ТОВ «Теплопостачсервіс» і просило стягнути з відповідачки. Також, ТОВ «Теплопостачсервіс» просило стягнути з відповідачки 3% річних, нарахованих на суму заборгованості за послуги з централізованого опалення, в розмірі 947,02 грн. та інфляційні втрати в розмірі 2 169,26 грн.; 3% річних, нарахованих на суму заборгованості за послуги з постачання гарячої води, в розмірі 82,80 грн. та інфляційні втрати в розмірі 190,36 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13 червня 2023 року позовні вимоги ТОВ «Теплопостачсервіс» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Теплопостачсервіс»: заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 13 373,92 грн.; заборгованість за послуги з постачання гарячої води в розмірі 1 582,97 грн.; 3% річних, нарахованих на суму заборгованості за послуги з централізованого опалення, в розмірі 947,02 грн. та інфляційні втрати в розмірі 2 169,26 грн.; 3% річних, нарахованих на суму заборгованості за послуги з постачання гарячої води, в розмірі 82,80 грн. та інфляційні втрати в розмірі 190,36 грн.; судові витрати в розмірі 2 684,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в позові ТОВ «Теплопостачсервіс». Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно встановлено обставини, що мають значення для справи. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не надав належної оцінки її доводам, що в її квартирі АДРЕСА_1 встановлені теплолічильник та лічильник гарячої води, які були введені в експлуатацію, вартість отриманих послуг вона оплачувала на підставі показів лічильників. Крім того, у її квартирі встановлено бойлер для нагрівання гарячої води, починаючи з 01 січня 2019 року показники лічильника гарячої води є незмінними. Також, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність позивачем розміру заборгованості та безпідставно відхилив її заяву про застосування позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, з 01 липня 2014 року ТОВ «Теплопостачсервіс» є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачка ОСОБА_1 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05 листопада 2015 року №46983175 та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 05 листопада 2015 року НОМЕР_1 (а.с. 6, 7).

12 жовтня 2018 року між ТОВ «Теплопостачсервіс» та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води №50/2/219, згідно якого виконавець зобов`язався надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором (а.с. 4-5).

Відповідно до наданих ТОВ «Теплопостачсервіс» довідки від 21 лютого 2023 року №Л50/2-219Т та розрахунку заборгованості, за період з 01 вересня 2018 року по 21 лютого 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , обліковується заборгованість з централізованого опалення в сумі 13 373,92 грн. та з постачання гарячої води в розмірі 1 582,97 грн.; також, за період з 01 листопада 2018 року по 31 січня 2022 року на суму заборгованості за послуги з централізованого опалення нараховані 3% річних в розмірі 947,02 грн. та інфляційні втрати в розмірі 2 169,26 грн., за період з 01 вересня 2018 року по 31 січня 2022 року на суму заборгованості за послуги з постачання гарячої води нараховані 3% річних в розмірі 82,80 грн. та інфляційні втрати в розмірі 190,36 грн.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Теплопостачсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних на нараховану суму заборгованості.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач зобов`язаний, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21 липня 2005 р. № 630 (далі - Правила).

Як було встановлено, ТОВ «Теплопостачсервіс» здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води споживачам у будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до наданого ТОВ «Теплопостачсервіс» розрахунку за ОСОБА_1 обліковується заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення, яка за період з листопада 2018 року по січень 2023 року становить 13 373,92 грн., та за послуги з постачання гарячої води, яка за період з вересня 2018 року по січень 2023 року становить 1 582,97 грн.

В свою чергу, ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів на спростування вказаних розрахунків ТОВ «Теплопостачсервіс» та ненадано власних розрахунків.

ОСОБА_1 посилалася на те, що ТОВ «Теплопостачсервіс» безпідставно нараховувало їй заборгованість, оскільки у квартирі нею встановлено теплолічильник, лічильник обліку гарячої води та бойлер на нагрівання води і вона не користується гарячою водою.

Разом з тим, як було зазначено судом, ОСОБА_1 не доведено, що такі засоби обліку були поставлені на облік позивачем ТОВ «Теплопостачсервіс». Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, представником ОСОБА_1 також не наведено посилання на докази прийняття засобів обліку на облік. Установлення в квартирі відповідачки бойлера для нагрівання воли не спростовує розрахунків позивача.

Також, як вбачається з матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_1 не надала доказів її звернення із позовними вимогами до ТОВ «Теплопостачсервіс» про здійснення перерахунку заборгованості.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Теплопостачсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних на нараховану суму заборгованості.

Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив заяву ОСОБА_1 про застосування позовної давності.

Відповідно до положень ст. ст. 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини 3 та 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки обов`язок щодо сплати за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води виникає у споживача кожного місяця, позовна давність підлягає застосуванню до кожного з платежів окремо.

При цьому, 30 березня 2020 року був прийнятий Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказаний Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року.

Таким чином, починаючи з 02 квітня 2017 року строки позовної давності продовжувалися у зв`язку із введенням на території України карантину.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Теплопостачсервіс» просило стягнути з відповідачки ОСОБА_1 заборгованість за період з вересня 2018 року по січень 2023 року.

Таким чином, у суду першої інстанції були відсутні підстави для висновку про пред`явлення позову ТОВ «Теплопостачсервіс» з пропуском строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді