Справа № 299/2823/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 грудня 2023 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Кожух О.А., Джуга С.Д.,

з участю секретаря: Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Берегівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України в особі Управління Державної інспекції архітектури та містобудування (ДІАМ) у Закарпатській області на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 07 липня 2021 року у справі № 299/2823/21,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Королівської селищної ради про визнання права власності на майно, мотивуючи тим, що згідно Витягу №НВ-021 від 12.01.2021 року з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельна ділянка площею 0,0058 га, кадастровий номер :05:002:0120, має цільове призначення 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, категорія земель землі житлової та громадської забудови. На цій земельній ділянці Позивачем був збудований об`єкт торгівлі, згідно Будівельного паспорту виданий Відділом регіонального розвитку, містобудування та архітектури Виноградівської державної адміністрації 24.06.2011 року, на підставі рішень Чернянської сільської ради №№ 36, 42, 50, про надання дозволу позивачу на розміщення малої архітектурної форми для провадження підприємницької діяльності площею 0,0029 га. по АДРЕСА_1 (біля автобусної зупинки) контур № НОМЕР_1 , та дозволу на розміщення.

Позивач відхилився від технічних умов та характеристики об`єкту, зазначені в будівельному паспорті і збудував капітальну будівлю об`єкта торгівлі, технічні характеристики якої зазначені в Технічному паспорті на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовленому 18.06.2020 року сертифікованим спеціалістом ФОП ОСОБА_2 .

У Технічному паспорті, експлікація приміщень, зазначена будівля магазину під літ. «А», загальною площею 42,6 кв.м. у розділі «Характеристика» зазначено: рік побудови магазину 2020, фундамент бутоблоки, стіни бетонні блоки , площа основи 50,55 кв.м.

11 червня 2020 року прийнято рішення Чернянської сільської ради 42 сесії 7 скликання № 540 про надання дозволу позивачу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для комерційної діяльності із земель комунальної власності сільської ради з умовою передачі в оренду.

12 лютого 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва та обслуговування будівель магазину в АДРЕСА_1 , площею 0,0058 га, кадастровий номер :05:002:0120, терміном на 16 років.

22 лютого 2021 року Королівська селищна рада прийняла рішення № 179, в якому відповідно до п.п. 1, 2 ст.134 ЗК України рекомендували позивачу оформити документи, що підтверджують право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 і повторно звернутися відносно оренди даної земельної ділянки.

За результатами будівельно-технічного обстеження магазину експертом Яремко М.Є. складено 26.01.2021 року відповідний звіт про проведення технічного обстеження будівлі магазину по АДРЕСА_1 і в результаті обстеження не виявлені ознаки непридатності до нормальної експлуатації будівлі, стан нормальний.

Із отриманим технічним паспортом позивач звернувся із заявою до Королівської сільської ради про введення торгового об`єкту в експлуатацію та оформлення права власності і 22 квітня 2021 року листом Королівської сільської ради № 02-15/607 позивача повідомлено, що немає правових підстав для опрацювання питання введення в експлуатацію самочинно збудованого позивачем торгового об`єкту та запропоновано звернутись до вирішення цього питання до суду.

Посилаючись на вказані обставини і вимоги ст.ст. 328, 331, 375, 376 ЦК україни позивач просив визнати за собою право власності на будівництвом завершений магазин (літ «А»), загальною площею 42.6 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Виноградівського районного суду від 07 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на будівництвом завершений магазин (літ. «А») загальною площею 42,6 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції Берегівська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України в особі Управління Державної інспекції архітектури та містобудування (ДІАМ) у Закарпатській області подали апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для задоволення позовних вимог відсутні, так як за приписами ч.ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі його будівництва (створення майна). Визнання права власності на самочинне будівництво можливе лише у тому разі, якщо в прийнятті такого об`єкта в експлуатацію було незаконно відмовлено та за умови дотримання визначених законом вимог, які необхідні для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що це питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Усупереч вимогам чинного законодавства судом першої інстанції залишено поза увагою, що позивач не звертався до управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області для набуття права власності та введення об`єкту в експлуатацію у встановленому законом порядку, а одразу звернувся з позовом до суду про визнання права власності. У даному випадку суд взяв на себе повноваження притаманні органу контролю, оскільки визнання права власності на самочинне будівництво у судовому порядку є винятковим способом захисту, а в разі визнання такого права необхідна наявність ряду факторів. Крім того, суд своїм рішенням про визнання права власності порушив прямі норми закону, щодо заборони експлуатації закінчених об`єктів будівництва неприйнятих в експлуатацію, адже позивач буз жодного дозвільного документа розпочав будівництво об`єкту, призначеного для масового відвідування людей, здійснив та завершив таке будівництво без контролю з боку уповноваженого державного органу, його оцінки відповідності безпеки та погодження на будівництво та експлуатацію.

Заслухавши пояснення представника Закарпатської обласної прокуратури Андрейчик А.М. який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 на неодноразові виклики у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені про що свідчать розписки про вручення їм поштового відправлення і їх неявка не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Встановлено, що згідно згідно Витягу № НВ-021 від 12.01.2021 року з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельна ділянка площею 0,0058 га, кадастровий номер :05:002:0120, має цільове призначення 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, категорія земель землі житлової та громадської забудови.

На даній земельній ділянці позивачем збудований об`єкт торгівлі, згідно Будівельного паспорту виданий Відділом регіонального розвитку, містобудування та архітектури Виноградівської державної адміністрації 24.06.2011 року, на підставі рішень Чернянської сільської ради №№ 36, 42, 50, про надання дозволу позивачу на розміщення малої архітектурної форми для провадження підприємницької діяльності площею 0,0029 га. по АДРЕСА_1 (біля автобусної зупинки) контур № НОМЕР_1 , та дозволу на розміщення.

Позивач відхилився від технічних умов та характеристики об`єкту, зазначені в Будівельному паспорті і збудував капітальну будівлю об`єкта торгівлі, технічні характеристики якої зазначені в Технічному паспорті на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовленому 18.06.2020 року сертифікованим спеціалістом ФОП ОСОБА_2 .

У технічному паспорті, експлікація приміщень, зазначена будівля магазину під літ. «А», загальною площею 42,6 кв.м. У розділі «Характеристика» зазначено: рік побудови магазину 2020, фундамент бутоблоки, стіни бетонні блоки , площа основи 50,55 кв.м.

11 червня 2020 року прийнято рішення Чернянської сільської ради 42 сесії 7 скликання № 540 про надання дозволу позивачу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для комерційної діяльності із земель комунальної власності сільської ради з умовою передачі в оренду.

12 лютого 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва та обслуговування будівлі магазину в АДРЕСА_1 , площею 0,0058 га, кадастровий номер :05:002:0120, терміном на 16 років.

22 лютого 2021 року Королівська селищна рада прийняла рішення №179, в якому відповідно до п.п. 1, 2 ст.134 ЗК України рекомендувала позивачу оформити документи, що підтверджують право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 і повторно звернутися відносно оренди даної земельної ділянки.

За результатами будівельно-технічного обстеження магазину експертом Яремко М.Є. складено 26.01.2021 р. відповідний Звіт про проведення технічного обстеження будівлі магазину по АДРЕСА_1 і згідно цього висновку одна будівля відповідає вимогам щодо можливості подальшої безпечної експлуатації та семо стійкості, порушень вимог виконання будівельно-монтажних робіт не виявлено і в результаті обстеження не виявлені ознаки непридатності до нормальної експлуатації будівлі, стан нормальний.

Із отриманим технічним паспортом позивач звернувся із заявою до Королівської сільської ради про введення торгового об`єкту в експлуатацію та оформлення права власності і листом від 22.04.2021 року № 02-15/607 селищна рада повідомила позивачку, що немає правових підстав для опрацювання питання введення в експлуатацію самочинно збудованого позивачем торгового об`єкту та запропоновано звернутись до вирішення цього питання до суду.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Статтею 331 ЦК України встановлено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У частині 4 ст. 373 ЦК України зазначено, що власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Нормативно регламентованим є право власника на забудову, яке здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням (ч.3 ст. 375 ЦК України).

Відповідно до змісту ч. 4 ст. 375 ЦК України у разі, коли власник здійснює на його земельній ділянці самочинну забудову, її правові наслідки встановлюються статтею 376 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна не набуває права власності на нього (ч.2 ст. 376 ЦК України).

Частиною третьою, п`ятою, сьомою статті 376 ЦК України передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно з ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У зв`язку із зверненням до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Із матеріалів справи вбачається, що спірний об`єкт є самочинно збудованим нерухомим майном комерційного призначення, будівництво якого розпочато без належного договору, без затвердженого проекту, без отримання сертифікату (декларації) про введення його в експлуатацію.

Разом з тим, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває право власності на нього.

На підставі ч.3 ст. 376 ЦК України суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинне збудоване майно на земельній ділянці що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК України).

При вирішенні спору про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суд має виходити з того, що право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи та передбачених статтями 27, 29-31 Закону "Про регулювання містобудівної діяльності, а також у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робіт (статті 34, 37 цього Закону).

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів належить до одного з етапів проектування та будівництва об`єктів що здійснюються власниками або землекористувачами земельних ділянок (п.5 ч.5 ст. Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Частиною 8 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Суд першої інстанції рішенням про визнання права власності порушив прямі норми закону, щодо заборони експлуатації закінчених об`єктів будівництва неприйнятих в експлуатацію, так як позивач без жодного дозвільного документа розпочав будівництво об`єкту, призначеного для масового відвідування людей, здійснив та завершив таке будівництво без контролю з боку уповноваженого державного органу, його оцінки відповідності безпеки та розпорядження на будівництво і експлуатацію.

Посилання позивача у відзиві на безпідставність апеляційної скарги поданої прокурором Берегівської окружної прокуратури, стверджується відсутність повноважень прокуратури на представництво держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України, яка ніяк не відреагувала на можливе порушення інтересів держави, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації судова колегія не приймає до уваги, так як визнання права власності на будівництвом завершений магазин за відсутності законних підстав у судовому порядку за ОСОБА_4 порушує встановлений законодавством порядок набуття права власності на майно, оскільки прийняття рішення про прийняття/неприйняття об`єкта в експлуатацію відноситься до компетенції Управління Державної будівельної інспекції у Закарпатській області. Порушення інтересів держави також полягає у тому, що незважаючи на відсутність належних документів, що підтверджують безпечність експлуатації приміщення, всупереч нормам закону, суд безпідставно визнав за позивачем право власності на вказані об`єкти, що може мати наслідком експлуатацію спірного нерухомого майна та створює небезпеку для населення і в свою чергу порушує права компетентних органів щодо контролювання та проведення перевірок відповідності виконання підготовчих та будівельних норм і правил, технічним умовам, затвердженими проектними вимогами.

Оскарження прокурором рішення Виноградівського районного суду, спрямоване саме на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання безпечності існування збудованого об`єкта для жителів та гостей, та необхідністю дотримання права власності.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню і з ухваленням нового рішення у відповідності до п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, яким у позові ОСОБА_5 слід відмовити із вищезазначених підстав.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Берегівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України в особі Управління Державної інспекції архітектури та містобудування (ДІАМ) у Закарпатській області задовольнити.

Рішення Виноградівського районного суду від 07 липня 2021 року скасувати.

У позові ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Закарпатської обласної прокуратури 2 977,50 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 грудня 2023 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой