ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/9912/22Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 22-ц/817/960/23 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

за участі секретаря Дідух М.Є.

без сторін, належним чином повідомлених про день та час розгляду справу,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/9912/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 вересня 2023 року про залишення позовної заяви без розгляду, постановлену суддею Ромазаном В.В., за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

в серпні 2022 року ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, відповідно до якого позивач просить провести поділ спільного майна подружжя та в порядку його поділу стягнути: із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 100 000 грн., як компенсацію частки внеску до статутного капіталу ТзОВ «Тернопільпостач», внесеного за рахунок спільних коштів подружжя; із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 49500 грн. грн., як компенсацію частки внеску до статутного капіталу ПП «Термик», здійсненого за час перебування відповідача у шлюбі внесеного за рахунок спільних коштів подружжя; із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти як компенсацію 1/2 частки внеску до статутного капіталу ПП «Дружба Нафтопродукт», здійснених за час перебування відповідача у шлюбі та внесених за рахунок спільних коштів подружжя.

03.02.2023 року, тобто до закінчення підготовчого судового засідання, представником позивача подано заяву, у якій вона просить збільшити позовні вимоги, а також залишити без розгляду позовну вимогу про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 100 000 грн., як компенсацію 1/2 частки внеску до статутного капіталу ТзОВ «Тернопіль-Постач», внесеного за рахунок спільних коштів подружжя. Крім цього, просить поділити спільне майно подружжя шляхом стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 49250 грн., як компенсацію частки внеску до статутного капіталу ПП «Термик», здійсненого за час перебування відповідача у шлюбі та внесеного за рахунок спільних коштів подружжя, а також стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 500000 грн., як компенсацію 1/2 частки внесків до статутного капіталу ПП «Дружба-Нафтопродукт», здійснених за час перебування відповідача у шлюбі та внесених за рахунок спільних коштів подружжя.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 вересня 2023 року заяву представника позивача ОСОБА_3 про залишення позовної заяви без розгляду у частині позовних вимог, задоволено.

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя у частині позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення у користь позивача 100 000 грн., як компенсацію 1/2 частки внеску до статутного капіталу ТзОВ Тернопіль-Постач, внесеного за рахунок спільних коштів подружжя залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 вересня 2023 року та постановити нове рішення, яким справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 157 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

В матеріалах справи немає відповідної заяви позивача про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог.

Відповідно до заяви представника позивача ОСОБА_3 про збільшення позовних вимог від 02.02.2023 року вказано, що у період з 14.08.2006 року по 16.09.2019 року ОСОБА_1 не був власником ТОВ Тернопіль-Постач, а тому позивач просив залишити без розгляду позовну вимогу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 100 000 грн, як компенсацію 1/2 частки внеску до статутного капіталу ТОВ Тернопіль-Постач.

Однак, дані відомості підтверджують, що в частині стягнення 1/2 частки внеску до статутного капіталу ТОВ Тернопіль Постач, як спільного сумісного майна відсутній предмет спору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Отже, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки відсутній предмет спору є підставою для закриття провадження.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не поступав.

26 грудня 2023 року від представника ОСОБА_1 адвоката Кавійчик В.П. надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності та відсутності апелянта. Апеляційну скаргу підтримують у повному обсязі.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася і не повідомила причин неявки, будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце слухання справи.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою, п`ятою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду з підстав, передбачених пунктом 5 частиною першою статті 257 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позивач скористався своїм правом, подавши до початку розгляду справи по суті заяву про залишення позову без розгляду.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на таке.

За змістом статті 257 ЦПК України залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Закріплене за позивачем право на подання такої заяви є абсолютним.

Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд.

Суд зобов`язаний залишити подану заяву без розгляду, якщо позивач звернувся з таким клопотанням.

Подання до суду заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

На ряду з цим, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежного від обґрунтованості позову.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 148/312/16-ц.

Подаючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 посилається на те, що судом першої інстанції неправомірно вирішено задовольнити клопотання про залишення позовних вимог без розгляду, адже у даній частині позовних вимог відсутній предмет спору, тому у даній частині потрібно було закрити провадження у справі.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, позивач правомірно скористалася своїм процесуальним правом, передбаченим ЦПК України, подавши заяву про залишення без розгляду позовну вимогу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 100 000 грн, як компенсацію 1/2 частки внеску до статутного капіталу ТОВ Тернопіль-Постач до початку судового розгляду.

Враховуючи наведене, колегія суддів звертає увагу, що подання заяви про залишення заяви без розгляду є правом заявника, який на власний розсуд розпоряджається своїми правами, таке право є абсолютним і не залежить від волі учасників процесу та суд не зобов`язаний при вирішенні даного питання з`ясовувати обставини, які стосуються суті справи, в тому числі і про відсутність предмету спору.

Закриття провадження у справі та залишення заяви без розгляду є різними процесуальними рішеннями по справі, ухвалюються за різних підстав та мають різні наслідки.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для констатування факту необґрунтованості дій представника позивача у зв`язку із зверненням до суду із клопотанням про залишення частини позову без розгляду судом не встановлено.

Судом першої інстанції при постановленні ухвали про залишення частини позовних вимог без розгляду не встановлено фактів зловживання стороною позивача своїми правами.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав, передбачених пунктом 5 частини першої статті 257 ЦПК України, для залишення частини позовних вимог без розгляду, оскільки подати заяву про залишення позову без розгляду є правом позивача, який на власний розсуд розпоряджається своїми правами, таке право є абсолютним і не залежить від волі інших учасників процесу. При цьому надане позивачу право на подання такої заяви не залежить від думки інших учасників справи. Суд не зобов`язаний при вирішенні відповідного питання з`ясовувати обставини, які стосуються суті справи або мотивів, у зв`язку з якими така заява подана. Достатньою підставою для вирішення питання про залишення позову без розгляду є лише подання такої заяви до початку розгляду справи по суті.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 29 грудня 2023 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: Б.О. Гірський

О.З. Костів