Справа № 463/1258/18 Головуючий у 1 інстанції: Мармаш В.Я.
Провадження № 22-ц/811/110/22 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2023 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Зеліско-Чемерис К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 14 вересня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року публічне акціонерне товариство (далі ПАТ) «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №049-2915/840-0062 від 12.12.2007 року в розмірі 15617,36 доларів США.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 12.12.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 (позичальником) укладено кредитний договір №049-2915/840-0062 на загальну суму 24800 доларів США з терміном повернення кредиту до 10.12.2027 року та сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 13,45% річних.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 12.12.2017 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 (поручителем) укладено договір поруки №049-2915/840-0062-Р, відповідно до якого, у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором кредитор має право вимагати від поручителя сплати в повному обсязі заборгованості за наданим кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, а також неустойки, у строки, передбачені в кредитному договорі, а тому відповідачі є солідарними боржниками.

Банк своє зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши ОСОБА_1 кредит на обумовлену суму, однак, позичальник не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 22.12.2017 року становила 15617,36 доларів США, з яких: 1136,63 доларів США прострочена заборгованість по тілу кредиту; 12400,40 доларів США сума дострокового стягнення по тілу кредиту; 1846,17 доларів США проценти за користування кредитом; 234,16 доларів США підвищені проценти.

Оскільки відповідачі відмовляються в добровільному порядку сплатити борг, просив позов задовольнити, стягнувши солідарно заборгованість за кредитним договором.

Заочним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 14 вересня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №049-2915/840-0062 від 12.12.2007 року, станом на 22.12.2017 року, в розмірі 15617 доларів США 36 центів, що на день ухвалення рішення еквівалентно за офіційним курсом НБУ 439266 грн. 36 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» 3170 грн. 93 коп. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» 3170 грн. 93 коп. судового збору.

Ухвалами Личаківського районного суду м. Львова від 22 жовтня 2019 року та від 26 січня 2021 року заяви відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Постановою Львівського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 14 вересня 2018 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором №049-2915/840-0062 від 12.12.2007 року, станом на 22.12.2017 року, в розмірі 15617 доларів США 36 центів, що на день ухвалення рішення еквівалентно за офіційним курсом НБУ 439266 грн. 36 коп., та в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» 3170 грн. 93 коп. судового збору, скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні цієї позовної вимоги відмовлено. В решті рішення суду залишено без змін.

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_1 , просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» відмовити в повному обсязі, а судові витрати покласти на позивача.

Вказує, що 14.06.2017 року банк скерував на її адресу письмову вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором, в якій встановив строк 60 днів для погашення заборгованості з моменту отримання цієї вимоги, а отже, пред`явивши вимогу про дострокове повернення кредиту, банк змінив строк виконання зобов`язання, водночас, позов банк подав до суду у березні 2018 року з доданим до нього розрахунком заборгованості станом на 22.12.2017 року.

Зазначає, що доказів про отримання позичальником вимоги банку в матеріалах справи немає, тому термін повернення кредиту вважається таким, що настав на 31-й календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту, а саме 15.07.2017 року.

Вважає, що вимога позивача, на підставі якої було ухвалено рішення, є безпідставною, а суд першої інстанції не врахував норми матеріального права та фактичні обставини справи, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи повторно не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі повідомлялись у встановленому процесуальним законом порядку, зокрема, шляхом надіслання відповідачці ОСОБА_1 судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця її проживання (а.с.183), після заявлення відповідачкою 27.03.2023 року клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.261), вона заяви про зміну місця проживання (перебування) до апеляційного суду не подавала, окрім того, відповідач ОСОБА_1 повідомлена через свого представника адвоката Барнича В.М., шляхом надіслання судової повістки на вказану ним електронну адресу (а.с.148-149, 266, 271), позивач був також повідомлений на офіційну електронну адресу (а.с.267, 269-270), клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв, тому розгляд справи проведено апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.247, ч.2 ст.372 ЦПК України у їхній відсутності без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 04.07.2023 року, є дата складення повного судового рішення 14.07.2023 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.12.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», в подальшому АТ «Універсал Банк» (кредитодавцем) та ОСОБА_1 (позичальником) укладено кредитний договір №049-2915/840-0062, за умовами якого позичальник отримала кредит в сумі 24800 доларів США, зі сплатою 13,45% річних (базова процентна ставка) за користування кредитом, з терміном повернення кредиту до 10.12.2027 року (а.с.11-21).

Відповідно до п.1.1.1 кредитного договору, за користування кредитними коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 40,35 % річних (підвищена процентна ставка).

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 12.12.2017 між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №049-2915/840-0062-Р (а.с.22-24), відповідно до якого, у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором кредитор має право вимагати від поручителя сплати в повному обсязі заборгованості за наданим кредитом, нарахованих за його користування відсотків, а також неустойки, у строки передбачені в кредитному договорі.

Однак, постановою Львівського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року у задоволенні вимоги банку до відповідача ОСОБА_2 , як до поручителя, відмовлено у зв`язку з припиненням поруки на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України, а саме: не пред`явлення кредитором протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання вимоги до поручителя.

Так, зокрема, судом встановлено, що 14.06.2017 року банк скерував на адресу позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 письмову вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором (а.с.28-29), в якій встановив строк для погашення заборгованості 60 днів з моменту отримання цієї вимоги.

Відповідно до 5.2.5 кредитного договору, сторони погодили, що у випадку настання, прострочення понад 60 календарних днів сплати чергового щомісячного платежу та/або інших грошових зобов`язань позичальника за цим договором (зокрема, але не виключно, щодо оплати кредиту (його частини) та/або процентів за користування кредитом), та направлення кредитором на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 30 календарних днів з дати відправлення кредитором вищевказаного повідомлення (вимоги) позичальнику, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту.

Доказів про отримання позичальником цієї вимоги в матеріалах справи немає, а тому необхідно застосовувати наведений вище пункт 5.2.5 кредитного договору, яким визначено позичальнику строк для погашення заборгованості на вимогу кредитора протягом 30 календарних днів з дати відправлення кредитором вищевказаного повідомлення (вимоги) позичальнику.

Таким чином, відповідно до наведених вище умов кредитного договору, термін повернення кредиту вважається таким, що настав, на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту, а саме 15.07.2017 року.

Такий висновок підтверджено прийнятою в даній справі постановою Львівського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року, яка набрала законної сили (а.с.139-143).

За змістом ст.ст.526, 530 ч.1, 610 та 612 ч.1 ЦК України, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема, щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, норма якої застосовується й до кредитних правовідносин, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладені вище норми матеріального права, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12, провадження №14-10цс18), дійшла висновку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України про дострокове повернення кредиту та нарахованих на день пред`явлення такої вимоги процентів за користування кредитом.

Після цього, кредитодавець має право лише на стягнення з боржника інфляційних втрат (якщо кредит було надано в національній валюті в гривнях) та трьох процентів річних за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, відповідно до статті 625 ЦК України.

Отже, з огляду на наведені вище норми матеріального права й правову позицію Великої Палати Верховного Суду, починаючи з 15.07.2017 року, банк не мав права нараховувати позичальнику проценти за користування кредитними коштами, а тому вимога позивача про стягнення заборгованості по процентам за період з 15.07.2017 року до 22.12.2017 року не може бути задоволена, що не враховано судом першої інстанції при вирішенні даного спору, чим допущено порушення норм матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 15617,36 доларів США підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом в цій частині нового рішення про часткове задоволення цих позовних вимог, а саме: стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 14570,8 доларів США, з яких: 13537,03 доларів США заборгованість за тілом кредиту; 992,58 доларів США нараховані проценти за користування кредитом; 41,19 доларів США нараховані проценти за підвищеною ставкою.

Ураховуючи вимоги статті 141 ЦПК України та наслідки розгляду справи апеляційним судом часткове задоволення позовних вимог АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 (93%), а також постанову Львівського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року, якою у задоволенні вимог банку до відповідача ОСОБА_2 відмовлено та, як наслідок, скасовано рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього судового збору в розмірі 3170 грн. 93 коп., рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині визначення розміру судового збору за подання позовної заяви, який підлягає стягненню з відповідачки ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк», шляхом його збільшення до 5897 грн. 92 коп.

У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_1 (7%) та з урахуванням вимог статті 141 ЦПК України, понесені відповідачкою судові витрати по сплаті судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення та за подання апеляційної скарги в розмірі 695 грн. 32 коп. підлягають стягненню з позивача.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 14 вересня 2018 року в частині задоволення позовних вимог публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №049-2915/840-0062 від 12 грудня 2007 року в розмірі 15617,36 доларів США скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким ці позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» (м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19, ) заборгованість за кредитним договором №049-2915/840-0062 від 12 грудня 2007 року в розмірі 14570,8 доларів США.

В задоволенні решти позовних вимог до ОСОБА_1 відмовити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 14 вересня 2018 року в частині визначення розміру судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Універсал Банк», змінити, збільшивши його до 5897 гривень 92 копійок.

В решті рішення суду, з урахуванням постанови Львівського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року, залишити без змін.

Стягнути з акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання заяви про перегляд заочного рішення та за подання апеляційної скарги в розмірі 695 гривень 32 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 14 липня 2023 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич