Справа № 439/427/23 Головуючий у 1 інстанції: Петейчук Б.М.
Провадження № 22-ц/811/2273/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на заочне рішення Бродівського районного суду Львівської області від 15 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів ,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2023 року ОСОБА_3 звернулася до Бродівського районного суду Львівської області із позовними вимогами до відповідача: ОСОБА_1 , в яких просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, визначений судовим рішенням: судовим наказом Бродівського районного суду Львівської області від 20 травня 2019 року (єдиний унікальний номер справи: 439/740/19) та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дочки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі шість тисяч гривень, але не менше ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи зі дня набрання судовим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Зазначала, що вона та ОСОБА_1 перебували у шлюбних відносинах. Від шлюбу в сторін є малолітня дитина, а саме: дочка: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка вказує, що 13 вересня 2019 року між сторонами розірвано шлюб. Спільна малолітня дитина сторін залишилася проживати з позивачкою та перебувати на її повному утриманні. Оскільки в договірного порядку між сторонами не вдалося визначити розмір та порядок сплати аліментів на утримання спільної малолітньої дочки, судовим рішенням: судовим наказом, ухваленим Бродівським районним судом Львівської області від 20 травня 2019 року (єдиний унікальний номер справи: 439/740/19), визначено, що ОСОБА_1 повинен сплачувати на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини: дочки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї четвертої заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи зі 13 травня 2019 року та до досягнення дочкою повноліття.

Позивачка акцентує увагу, що ці кошти є недостатніми, щоб забезпечити належний догляд за малолітньою дитиною. Спільна малолітня дитина постійно потребує шкільного приладдя, одягу, взуття. Дитина бажає духовно та інтелектуально розвиватися, а саме: читати нові книги, журнали, відвідувати музеї, галереї.

Позивачка наголошує, що її щомісячного доходу не вистачає задля створення усіх необхідних умов розвитку, виховання та навчання спільної малолітньої дитини. Вона самостійно оплачує витрати на комунальні послуги та харчування дитини, які значно зросли.

Відтак, на думку позивачки, у зв`язку зі значним покращенням матеріального стану платника аліментів, вона вимушена звернутися до суду задля збільшення розмір аліментів на утримання спільних малолітніх дітей сторін.

Заочним рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 15 травня 2023 року позивні вимоги ОСОБА_3 задоволено повністю.

Розмір аліментів, який стягується на підставі судового рішення: судового наказу Бродівського районного суду Львівської області від 20 травня 2019 року (єдиний унікальний номер справи: 439/740/19), про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини: дочки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї четвертої заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи зі 13 травня 2019 року та до досягнення дочкою повноліття, змінено.

Вирішено стягувати зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дочки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень, але не менше ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи зі дня набрання судовим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави суму сплаченого судового збору, що становить 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривень 60 копійок.

Вказане рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

Вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Покликається на те, що до позовної заяви не були додані, а у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров?я Позивача або Особи, яка подає апеляційну скаргу. Матеріали справи містять тільки докази на підтвердження того, що покращився матеріальний стан Позивача, позаяк остання з 24 січня 2023 року влаштувалася працювати. Окрім того, Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що витрати на дитину збільшилися, а відтак висновки суду першої інстанції у даній частині грунтуються на недоведених обставинах та фактично є припущеннями суду першої інстанції

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є стягнення аліментів, розмір яких не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Виключно бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які вже висловлені, зокрема, у позові заяві та апеляційній скарзі, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц).

При цьому, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що дитина проживає разом з матір`ю (позивачем у справі), яка наполягає на визначенні стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, а не у частці від доходу, суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів з частки від заробітку до твердої грошової суми, оскільки відповідач: ОСОБА_1 може надавати матеріальну допомогу, є фізично здоровим, обмежень щодо зайняття трудовою діяльністю за станом здоров`я не має, майновий стан відповідача є задовільним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 13 вересня 2019 року розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , який був зареєстрований 29 серпня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану районного сектору Бродівського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис за № 111, що підтверджується копією рішення Бродівського районного суду Львівської області від 13 вересня 2019 року (єдиний унікальний номер справи: 439/738/19).

За час перебування у шлюбі у ОСОБА_3 та ОСОБА_1 народилася спільна дитина, а саме: дочка: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 03 червня 2016 року.

Судовим рішенням: судовим наказом Бродівського районного суду Львівської області від 20 травня 2019 року (єдиний унікальний номер справи: 439/740/19) ухвалено: стягувати зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини: дочки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї четвертої заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи зі 13 травня 2019 року та до досягнення дочкою повноліття, що підтверджується відповідною копією судового рішення.

ОСОБА_3 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із нею проживає та зареєстрована малолітня дочка: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї за № 8-10/11-400 від 27 лютого 2023 року.

ОСОБА_3 працює продавцем непродовольчих товарів у фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 , починаючи із 24 січня 2023 року. Отримує мінімальну заробітну плату. За період часу, починаючи зі 24 січня 2023 року до 28 лютого 2023 року, сукупний дохід ОСОБА_3 склав вісім тисяч п`ятсот двадцять сім гривень та тридцять копійок, що підтверджується довідкою за № 1 від 01 березня 2023 року, яка видана фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 .

Станом на 28 лютого 2023 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів на утримання малолітньої дочки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить сто шістдесят вісім гривень двадцять сім копійок, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 28 лютого 2023 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які платник аліментів зобов`язаний сплачувати щомісячно з метою матеріального утримання дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України передбачено рівність прав та обов`язків щодо дитини.

Частини 1-3 ст. 181 СК України передбачають, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Стаття 184 СК України передбачає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності володіння та /або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у том числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платник аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Обгрунтовуючи позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів, ОСОБА_3 покликається на те, що визначений судом розмір аліментів є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку доньки, враховуючи стан здоров`я дитини, а також на те, що відповідач залишив територію України і виїхав на роботу за кордон, а відтак він має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 15 червня 2020 року постійно перебуває поза межами території України, що підтверджується відміткою в паспорті для виїзду за кордон про перетин кордону та в`їзд на територію Республіки Польща.

Колегія суддів погоджується з твердженнями позивачки про те, що постійне перебування ОСОБА_1 за межами України, свідчить про покращення його матеріального становища та наявність у нього доходів, а відтак спростовує доводи апелянта про відсутність у нього можливості сплачувати аліменти в більшому розмірі.

Зважаючи на те, що аліменти - це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього, разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків, і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі, необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, її гармонійного розвитку, з врахуванням визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для дитини, її потреб, зважаючи на обов`язок обох батьків брати участь в матеріальному утриманні дитини, колегія суддів вважає, що збільшення розміру аліментів на сина сторін, забезпечить найбільш необхідні потреби дитини, належні умови її проживання та розвитку, і при цьому інтереси дитини сторін будуть захищеними, оскільки вона буде забезпечена матеріальним утриманням від батька, з яким не проживає, в достатньому розмірі, що гарантовано як нормами національного, так і нормами міжнародного законодавства, які наведено вище, забезпечить постійну потребу в коштах на лікування, з огляду на тяжку хворобу сина сторін.

Аналізуючи зібрані у справі докази, враховуючи, що положення ч.3 ст.181 СК України не пов`язують право особи, яка звертається з позовом про зміну способу стягнення аліментів з обов`язком надання доказів про наявність підстав для зміни розміру аліментів, а аліменти, які сплачуються відповідачем на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є недостатніми для утримання та нормального розвитку малолітньої дитини сторін, враховуючи те, що з часу присудження аліментів через інфляційні процеси в Україні значно підвищилася вартість життя і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, у зв`язку із чим раніше встановлений розмір аліментів не може забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини, оскільки він менший ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції підставно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів та ухвалив стягувати такі в розмірі 6000.00 грн.

Враховуючи вищезазначені обставин, а також обов`язок обох батьків утримувати дитину як в період спільного проживання, так і після розірвання шлюбу, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про підставність позову про зміну розміру аліментів, а саме про їх збільшення та стягнув з відповідача на користь позивачки аліменти на доньку в розмірі 6000.00 грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Доводи апелянта про те, що він немає можливості сплачувати аліменти на утримання доньки, ОСОБА_4 , в розмірі 6000.00 грн., колегія суддів вважає безпідставними, такими, що не заслуговують на увагу, оскільки батько дитини є особою молодого віку, є працездатним, не є інвалідом, а відтак має можливість працевлаштуватися на високооплачувану роботу.

Доводи апелянта про те, що він не може сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, не підтверджені належними та допустимими доказами та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про необхідність збільшення розміру аліментів, оскільки першочерговим обов`язком батьків є матеріальне утримання своїх дітей для забезпечення їх належного розвитку.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.367,368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382-384,389 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Бродівського районного суду Львівської області від 15 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13.11.2023 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.