КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 760/5811/22 Головуючий у суді першої інстанції - Митрофанова А.О.
Номер провадження № 22-ц/824/5178/2023 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 05 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Довжанський відділ державної виконавчої служби у Довжанському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнення коштів, в якому просила визнати виконавчий напис № 137712 від 11 червня 2021 року, який виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості в сумі 29 450 грн, таким, що не підлягає виконанню та просила стягнути безпідставно набуті відповідачем у справі кошти.

Свої вимоги мотивувала тим, що 11 січня 2022 року державним виконавцем Довжанського відділу державної виконавчої служби у Довжанському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гладковою А.В. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового стягнення з неї грошових коштів в сумі 29 450 грн на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на підставі вищевказаного виконавчого напису.

Позивачка вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, оскільки відповідачем не надано всі необхідні документи, що підтверджують правомірність стягнення з неї боргу, зокрема, оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору та первинних бухгалтерських документів.

Також, позивачка зазначала, що ніколи не отримувала кредитів у ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» і жодних зобов`язань перед цією фінансовою установою не має. Повідомлень, що ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» стало правонаступником прав та обов`язків кредитної установи за отриманим кредитом не отримувала. Також не отримувала письмової вимоги (повідомлення) ні від відповідача, ні від приватного нотаріуса про заборгованість.

У зв`язку з вищевикладеним, вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та просила позов задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 05 грудня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. від 11 червня 2021 року, зареєстрований за № 137712. Стягнуто з ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на користь ОСОБА_1 грошові кошти, стягнуті з неї в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1, в сумі 29 450 грн. Стягнуто з ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1984,80 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 2 500 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині стягнення грошових коштів у сумі 29 450 грн, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що рішення суду першої інстанції в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню визнає та в цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржує.

Так, апелянт вказує, що при зверненні до суду, позивачка у позовній заяві виклала обставини, якими обґрунтовувала свої вимоги, зазначила докази, що підтверджують вказані обставини. Клопотання про витребування додаткових доказів, зокрема, документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, а також розрахунку стягнутих приватним виконавцем коштів на підставі спірного виконавчого напису нотаріуса не заявляла.

Зазначає, що позивачка на власний розсуд розпорядилась своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відтак, при постановленні рішення суд не врахував відсутність розрахунку стягнутих коштів з позивачки на користь відповідача.

А крім того, судом не враховано, що із загальної суми, що була стягнута з позивача на користь відповідача, приватний виконавець отримав винагороду приватного виконавця та витрати у виконавчому провадженні. Отже, при постановленій оскаржуваного рішення суд безпідставно прийшов до висновку, що відповідач отримав грошові кошти у розмірі 2 9450 грн та стягнув з відповідача вказану суму у повному обсязі.

Апелянт посилається також на те, що судом було вірно встановлено, що між позивачкою та відповідачем виникли договірні відносини у зв`язку з укладенням кредитного договору, що виключало можливість застосування судом положень ст. 1212 ЦК України, а для захисту прав позивачки існує окремий спосіб захисту у випадку неправомірного стягнення коштів з боржника у виконавчому провадженні, а саме - поворот виконання. Однак таким способом захисту позивачка не скористалась та, відповідно, невірно обраний спосіб захисту прав є самостійного підставою для відмову у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи викладене в апеляційній скарзі ТОВ «ФК «EЛIT ФІНАНС» просить скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 29 450 грн та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» в частині стягнення коштів за скасованим виконавчим написом залишити без задоволення.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 107) до суду апеляційної інстанції не з`явилися. Від представника апелянта ТОВ «ФК «ЕЛІТ Фінанс» надійшло клопотання про розгляд справи апеляційним судом у відсутність представника ТОВ (а.с. 109).

З урахуванням положень ст. 372 ч. 2 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне розглядати справу у відсутність сторін, які є такими, що повідомленими належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, суд першої інстанції встановив, що 24 лютого 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 009-12224-240214.

З матеріалів справи вбачається, що 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором від 24 лютого 2014 року № 009-12224-240214 в розмірі 29 450,00 грн.

З виконавчого напису вбачається, що ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», якому ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» відступлене право вимоги на підставі Договору факторингу № 250521-ФК від 25 травня 2021 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступлене право вимоги на підставі Договору факторингу № 20/ФК від 09 липня 2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлене право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги № 20/01/20-1/1 від 20 січня 2020 року, якому ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору відступлення прав вимоги № 194/К від 09 лютого 2018 року відступлене право вимоги за Кредитним договором № 009-12224-240214 від 24 лютого 2014 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1

11 січня 2022 року державним виконавцем Довжанського відділу державної виконавчої служби у Довжанському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гладковою А.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 на підставі виконавчого напису № 137712, виданого 11 червня 2021 року, про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості в розмірі 29 450,00 грн, з урахування плати за вчинення виконавчого напису.

21 січня 2022 року постановою державного виконавця Довжанського відділу державної виконавчої служби у Довжанському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гладкової А.В. накладено арешт на кошти боржника.

Вирішуючи вказаний спір по суті позовних вимог та задовольняючи їх суд дійшов висновку, що виконавчий напис вчинено з порушенням Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, посилаючись на те, що заборгованість не є безспірною, оскільки відсутні документи, що підтверджують безспірність вимог. Так, відповідач не надав доказів того, що звертаючись до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису, подав документи, які підтверджують безспірність заборгованості боржника. Будь-яким чином перевірити безспірність заборгованості по наданому відповідачем нотаріусу договору та розрахунку заборгованості, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», суд позбавлений можливості, такий обов`язок на суд не покладається, оскільки довести безспірність такої заборгованості має стягувач при зверненні до нотаріуса.

Також суд зазначив, що у матеріалах справи відсутні докази того, що укладений між банком та позивачем договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально. Серед документів наданих нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній, а отже не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Крім того суд зазначив, що з оспорюваного виконавчого напису нотаріуса вбачається, що сума заборгованості визначена за період з 25 травня 2021 року по 03 червня 2021 року, що свідчить про те, що нотаріус не перевірив додержання строків на звернення стягувача з заявою про вчинення виконавчого напису, не з`ясував, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, не надав цим обставинам відповідної оцінки, не дотримався строків, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, та не встановив, чи підтверджують надані банком документи безспірність боргу.

Вирішуючи спір в частині вимог ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів із відповідача у справі ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» суд зазначив, що відповідно до квитанції, виданої 02 лютого 2022 року за № 0427-713С-Р9ХХ-Р6Р2 вбачається, що ОСОБА_1 здійснила виплату на рахунок Довжанського відділу державної виконавчої служби у Довжанському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), призначення платежу повна сплата ПВ НОМЕР_2 від 24.01.2022 року, зг в/н №137712 від 11.06.2021 року прив. нот. Сплата боргу, плата за вчинення виконавчого напису, згідно постанови ВП № НОМЕР_1 від 11 січня 2022 року, виданої державним виконавцем Гладковою А.В., здійснена у повному обсязі.

З врахуванням того, що суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення із позивачки таких коштів на користь відповідача у справі, суд визнав вимоги позивачки про стягнення коштів доведеними та обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення місцевого суду відповідає.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину "судового провадження" відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

За положеннями ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Згідно з ч.2 ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником або іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст.432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Крім того, за своїм змістом ч.2 ст. 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню як повністю, так і частково, а тому підстави, якими заявник обґрунтовують свою заяву можуть бути наслідком як повного, так і часткового визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного, так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Аналогічні висновки містяться у постановах Касаційного Цивільного суду в складі Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №2-4671/11 та від 30 жовтня 2019 року у справі справа № 686/5252/17.

Так, за приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до ст. 18 цього Кодексу, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі по тексту - Порядок).

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів У країни.

Статтею 88 цього Закону України визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку.

Разом із вище викладеним, апеляційний суд при вирішення вказаної справи враховує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року, визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття».

Положення ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Суд першої інстанції, вирішуючи вказаний спір, повністю дотримався положення чинного цивільного процесуального законодавства, зокрема п.1 ч.4 ст. 265 ЦПК України, та належним чином встановив обставини вказаної справи, та перевірив предмет спору та надані позивачем докази.

Так, суд встановивши, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. видано 11 червня 2021 року виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» 29 450 грн заборгованості за кредитним договором від 24 лютого 2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» без відповідного надання документів щодо безспірності суми заборгованості, а також вчинення даного виконавчого напису на підставі договору, який не є нотаріально посвідченим, дійшов до обґрунтованого висновку щодо визнання вказаного напису таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів вважає даний висновок суду першої інстанції законим та обґрунтованим, таким, що зроблений з дотриманням норма матеріального права.

Також обґрунтованим та законним колегія суддів вважає і висновок суду першої інстанції про стягнення із відповідача у справі - ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» 29 450 грн, стягнутих із ОСОБА_1 на користь останнього.

Факт стягнення вказаної суми коштів із позивачки на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» підтверджується квитанцією, виданої 02 лютого 2022 року АТ «Універсал банк» за № 0427-713С-Р9ХХ-Р6Р2, із якої вбачається, що ОСОБА_1 здійснила виплату на рахунок Довжанського відділу державної виконавчої служби у Довжанському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), призначення платежу повна сплата ПВ НОМЕР_2 від 24.01.2022 року, зг в/н №137712 від 11.06.2021 року прив нот. Сплата боргу, плата за вчинення виконавчого напису, згідно постанови ВП № НОМЕР_1 від 11 січня 2022 року, виданої державним виконавцем Гладковою А.В., здійснена у повному обсязі.

Із постанови начальника Довжанського відділу державної виконавчої служби у Довжанському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Матвєєвої І.С. від 03 лютого 2022 року у виконавчому провадженні НОМЕР_2 вбачається, що ним закінчено зазначене виконавче провадження із зв`язку з тим, що борг в сумі 29 450 грн стягнуто повністю (а.с.22).

З врахуванням того, що судом визнано виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, тому і правових підстав для стягнення із позивачки вказаних коштів на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» не було.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення в оскаржуваній частині відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 432 ЦПК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» залишити без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 05 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови виготовлено 28 червня 2023 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв