Ухвала

30 червня 2023 року

м. Київ

справа № 274/7675/21

провадження № 61-2344ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гуменюк Олександр Володимирович, на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 жовтня 2022 року

та постанову Житомирського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживачів, визнання припиненою дію кредитного договору, визнання дій неправомірними, визнання недійсним пункту кредитного договору, зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості за кредитом, визнання припиненими зобов`язань за кредитним договором, визнання припиненої іпотеки та зняття заборони на відчуження, стягнення переплачених коштів,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом

до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»

(далі - АТ КБ «ПриватБанк»), в якому просила:

- визнати дію кредитного договору від 07 вересня 2007 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , припиненою з 19 жовтня 2009 року;

- визнати неправомірними дії АТ КБ «ПриватБанк» щодо нарахувань відсотків та пені за кредитним договором від 07 вересня 2007 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , з дати припинення дії кредитного договору - з 19 жовтня 2009 року;

- визнати недійсним пункт 7.1 кредитного договору від 07 вересня

2007 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , щодо зобов`язання позичальника сплачувати винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 0,5 % від суми наданого кредиту у момент надання кредиту та винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі

0,2 % від суми наданого кредиту щомісяця у період сплати;

- зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором від 07 вересня 2007 року, укладеного

між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , за відрахуванням нарахованих та сплачених коштів щодо відсотків за користування коштами та пені із врахуванням припинення дії кредитного договору з 19 жовтня 2009 року,

а також з врахуванням сплаченої комісії на інші кредитні платежі згідно

з встановленим в кредитному договорі порядку;

- визнати припиненими зобов`язання за кредитним договором

від 07 вересня 2007 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк»

та ОСОБА_1 , у зв`язку із повним виконанням;

- визнати припиненою іпотеку за договором іпотеки, укладеного

07 вересня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , предметом якого є житловий будинок, зальною площею 75,2 кв. м та земельна ділянка, загальною площею 2000 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ,

у зв`язку із чим зняти заборону на відчуження майна;

- стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 переплачені кошти за кредитним договором від 07 вересня 2007 року, укладеного

між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , в сумі 202 533,80 грн.

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області своїм рішенням від 06 жовтня 2022 року позов ОСОБА_1 задовольнив частково.

Зобов`язав АТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором від 07 вересня 2007 року, укладеного

між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , за відрахуванням сплаченої комісії, з огляду на нікчемність пункту 7.1 цього договору, починаючи із 08 грудня 2019 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Житомирський апеляційний суд своєю постановою від 20 грудня 2022 року рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області

від 06 жовтня 2022 року в частині вирішення спору щодо зобов`язання

АТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором від 07 вересня 2007 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , за відрахуванням сплаченої комісії, з огляду на нікчемність пункту 7.1 цього договору, починаючи із 08 грудня 2018 року, скасував та ухвалив в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовив з мотивів, наведених у цій постанові.

В решті рішення суду першої інстанції залишив без змін.

У лютому 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гуменюк О. В., на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 жовтня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року.

Верховний Суд своєю ухвалою від 01 березня 2023 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гуменюк О. В., про зменшення розміру судового збору за подання касаційної скарги відмовив.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гуменюк О. В.,

на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області

від 06 жовтня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року залишив без руху та надав строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропонував заявниці документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі відповідно до закону. Попередив про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.

У червні 2023 року до Верховного Суду на виконання вимог ухвали суду

від 01 березня 2023 року засобами електронного зв`язку з накладенням електронного цифрового підпису від ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гуменюк О. В., надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано клопотання про зменшення розміру судового збору за подання касаційної скарги до 2 000 грн.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_1 є пенсіонеркою, перебуває на обліку в Бердичівському об`єднаному управління Пенсійного фонду України в Житомирській області і отримує пенсію по інвалідності (особа

з інвалідністю ІІІ групи), розмір якої за період з 01 січня 2022 року

по 30 червня 2023 року склала 43 040 грн. Крім того, заявниця зазначила, що вона хворіє на цукровий діабет, тип 2, середньої тяжкості.

Враховуючи зазначене, клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гуменюк О. В., про зменшення розміру судового збору за подання касаційної скарги підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частин першої, третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно з частинами першою, другою статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік;

або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє клопотання про відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору

у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що, відповідно, унеможливлює сплату нею судових витрат. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Особливо це стосується порушення заявником процедури касаційного провадження.

У той же час, гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду.

При вирішенні питання про відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Як зазначено вище, ОСОБА_1 пред`явила вимоги про визнання припиненою дію кредитного договору, визнання дій неправомірними, визнання недійсним пункту кредитного договору, зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості за кредитом, визнання припиненими зобов`язань за кредитним договором, визнання припиненою іпотеки та зняття заборони на відчуження, стягнення переплачених коштів.

Частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судовий збір» у частині третій статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» слова «державного мита» замінені словами «судового збору».

Отже, при прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору.

Відступаючи від практики Верховного Суду України, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 березня 2018 року у справі

№ 761/24881/16-ц (провадження № 14-57цс18) дійшла висновку, що порушені права можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.

У постанові від 19 червня 2018 року в справі № 761/24672/15-ц (провадження № 14-197цс18) Велика Палата Верховного Суду вказала, що у статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, у якому не передбачено звільнення від сплати судового збору споживачів - за позовами, що пов`язані з порушенням їхніх прав. Разом з тим у частині 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Системний і комплексний аналіз зазначених норм дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб, як «споживачі, які звернулися з позовними вимогами про захист порушених справ», у переліку осіб, що мають пільги щодо сплати судового збору, установленому в статті 5 Закону України «Про судовий збір», не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів, а саме Законом України «Про захист прав споживачів». Крім того, стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову.

Звертаючись до суду з позовом у цій справі, ОСОБА_1 зазначила, що кредитний договір укладений з метою отримання кредитних коштів на придбання нерухомості, тобто на споживчі цілі. Отже, позов пов`язаний з порушенням відповідачем її прав як споживача фінансових послуг, оскільки особливості регулювання правовідносин за договорами споживчого кредиту, передбачені Законом України «Про захист прав споживачів», зокрема, статтями 11, 18 вказаного Закону.

Від розгляду позовної вимоги про визнання недійсним пункту кредитного договору залежить вирішення позову і в частині заявлених позовних вимог про визнання припиненою дію кредитного договору, визнання дій неправомірними, зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості за кредитом, визнання припиненими зобов`язань за кредитним договором, стягнення переплачених коштів, які є похідними від визнання недійсним пункту кредитного договору, а тому на вказані позовні вимоги також поширюється дія статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Тобто, за наведеною правовою нормою ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за подання касаційної скарги лише в частині її вимог про визнання припиненою дію кредитного договору, визнання дій неправомірними, визнання недійсним пункту кредитного договору, зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості за кредитом, визнання припиненими зобов`язань за кредитним договором, стягнення переплачених коштів.

Проте, в частині вимог про визнання припиненою іпотеки та зняття заборони на відчуження необхідно сплатити судовий збір.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

З огляду на зміст судових рішень, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом

у грудні 2021 року.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено на 2021 рік прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2021 року - 2 270 грн.

Підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 0,4 = 908 грн).

Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України

«Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду справляється судовий збір, що становить 200 відсотків ставки,

що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми (908 грн х 200 % = 1 816 грн).

Враховуючи наведені ОСОБА_1 у клопотанні про звільнення від сплати судового збору обставини та надані докази, що підтверджують її майновий стан, і що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, суд касаційної інстанції вважає за можливе зменшити розмір судового збору за подання касаційної скарги до 1 816 грн, що є розміром судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру.

Отже, ОСОБА_1 слід сплатити суму судового збору у розмірі 1 816 грн за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду, який має бути перераховано або внесено за наступними реквізитами: отримувач коштів ? ГУК у місті Києві/Печерський район/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026007; призначення платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Згідно з частиною другою статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_1 ,

в інтересах якої діє адвокат Гуменюк О. В., строк для усунення недоліків касаційної скарги та повідомити про це заявника.

Керуючись статтею 127 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гуменюк Олександр Володимирович, про зменшення розміру судового збору за подання касаційної скарги задовольнити частково.

Зменшити ОСОБА_1 розмір судового збору за подання касаційної скарги рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 жовтня 2022 року

та постанову Житомирського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року до 1 816 гривень.

Продовжити ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гуменюк Олександр Володимирович, строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська