Провадження № 2/638/5875/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Штих Т.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою представника ОСОБА_1 адвоката Ястребової Євгенії Богданівни, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,-

встановив:

До Дзержинського районного суду м. Харкова через електронний суд із позовною заявою звернулась адвокат Ястребова Є.Б., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , в якій просить розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області 05 червня 2014 року, актовий запис №95. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина, ОСОБА_4 , 20 000,00 грн на місяць, що еквівалентно 500 євро. Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати відповідно до остаточного розрахунку судових витрат.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позовних вимог є 2 вимоги про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів на утримання дітей.

Як встановлено в п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.

Згідно норми ст. 4 вказаного Закону за подання до суду позову про розірвання шлюбу позивач має сплатити судовий збір в сумі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням положень ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2023 рік", судовий збір з вимог про розірвання шлюбу становить 1073 грн. 60 коп.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Разом з тим, позивачем вищевказані вимоги не виконано.

Натомість представником Позивача, адвокатом Ястребовою Є.Б., подано до суду клопотання, в якому вона просить звільнити Позивача від сплати судового збору, посилаючись на те, що Позивач має малолітнього сина, з яким у квітні 2022 року вони виїхали за кордон, та вона, відповідно, не має можливості працювати і отримувати дохід. Також вважає, що суд може звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі перебування на утриманні Позивача дитини до 14 років відповідно до пп.б п.2 ч.1 ст.8 ЗУ «Про судовий збір». На підтвердження відсутності доходів позивача, адвокатом надано відомість з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків, відповідь на запит у електронному вигляді від 11.09.2023.

Розглянувши клопотання позивача, суддя приходить до наступного.

Відповідно до частин першої, третьої ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення по справі, за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При зверненні до суду з вимогою про відстрочення, розстрочення чи звільнення від сплати судового збору, особа повинна додати до такої заяви належні документи на підтвердження обставин, які слугують підставами, передбаченими чинним законодавством, для задоволення такого роду клопотань. Водночас відсутність таких доказів чи їх неналежність є підставою для відмови в задоволенні заяви про відстрочення, розстрочення чи звільнення від сплати судового збору.

При цьому, п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», роз`яснено, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ст. 82 ЦПК України (в ред. 2005 року) єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи. Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК (в ред. 2005 року) повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати фізичної особи є врахування судом її майнового стану.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями ст. 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

На підтвердження своїх доводів представником позивача надано лише відомість з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків, відповідно до якої ОСОБА_1 не мала доходів на території України у період з 3 кварталу 2022 року по 3 квартал 2023 року, що цілком зрозуміло, оскільки ОСОБА_1 виїхала у квітні 2022 року з території України, про що зазначено у клопотанні. За таких обставин, суд вважає, що стороною позивача не надано жодних належних доказів фінансового стану на момент подачі позовної заяви та неможливості сплати судового збору.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р., в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, відмова позивачу у задоволенні необґрунтованого клопотання про відстрочення сплати судового збору, як це передбачено законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Необхідно зазначити, що відповідно до правил ст. 141 ЦПК України в разі задоволення позову, судові витрати будуть стягнуті з відповідача на користь позивача.

За таких обставин клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору в порядку, регламентованому ст. 136 ЦПК України та ст. 8 Закону України "Про судовий збір" не підлягає задоволенню.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Оскільки позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях ст. 175, 177, 318 ЦПК України, тому суддя залишає її без руху.

Керуючись статями 175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

У задоволенні клопотання представника Позивача, адвоката Ястребової Євгенії Богданівни, про звільнення від сплати судового збору по справі за позовною заявою представника ОСОБА_1 адвоката Ястребової Євгенії Богданівни, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини відмовити.

Матеріали цивільної справи за позовною заявою представника ОСОБА_1 адвоката Ястребової Євгенії Богданівни, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків десять днів з дня отримання позивачем ухвали, інакше заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.В. ШТИХ