Справа № 161/9690/22
Провадження № 2/161/536/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2023 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Камінського Ю.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представників відповідачів Антонюк Р.В.,

Савчук Б.В.,

Хитрик Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №10 м. Луцьк цивільну справу № 161/9690/22 за позовною заявою адвоката Тимофєєвої Ірини Валеріївни в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області, Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, Луцької районної ради про визнання права постійного користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Тимофєєва Ірина Валеріївна звернулася до суду в інтересах ОСОБА_3 з вказаним позовом. Просить суд витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 земельну ділянку площею 10,0 га в межах згідно з планом, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за ВЛ №23; визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , право постійного користування на земельну ділянку площею 10,0 га в межах згідно з планом, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за ВЛ №23; визнати недійсним та скасувати рішення Луцької районної ради Волинської області від 15 жовтня 2001 року № 17/5; визнати недійсним та скасувати Державний акт на право постійного користування землею від 28.10.2001 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №70; визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 13.11.2020 року №3-7639/15-20-СГ «Про надання дозволу (згоди) на розроблення документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)»; відновити становище, що існувало до порушення права ОСОБА_3 на земельну ділянку 10,0 га в межах згідно з планом, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за ВЛ №23, шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером :03:000:0005 (форма власності державна), зареєстрована за ОСОБА_2 , вид речового права інформація відсутня та стягнути судові витрати з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник позивача в судовому засіданні заявлений позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Волинській області в судовому засіданні заявлений позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просив відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні, кожен зокрема, заперечили щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просили відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області в судовому засіданні заявлений позов не визнав. Суду пояснив, що вказаним відповідачем не порушено жодних прав позивача. Просив відмовити в задоволенні позову

Представник відповідача Луцької районної ради в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, від нього до суду не надходило відзиву та заяви про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом при розгляді справи встановлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Під оспорюванням права слід розуміти такий стан цивільних правовідносин, за якого між учасниками існує спір з приводу наявності чи відсутності суб`єктивного права у сторін, а також належності такого права певній особі.

Відповідно до рішення Несвічівської сільської ради народних депутатів Луцького району Волинської області № 44 від 23 травня 1993 року було надано ОСОБА_3 в постійне користування земельну ділянку площею 10 га в межах, згідно з планом. Підставою винесення вказаного рішення був розроблений та погоджений проект відведення у постійне користування земельної ділянки. На ім`я ОСОБА_3 було видано Державний акт на право постійного користування землею, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею ВЛ № 23 від 08 жовтня 1993 року.

Відповідно до рішення Луцької районної ради Волинської області від 15 жовтня 2001 року № 17/5 «Про вилучення та надання земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства», зокрема, надано земельну ділянку для ведення селянського (фермерського господарства) площею 15 га ріллі із земель запасу Несвічівської сільської ради ОСОБА_2 . На ім`я ОСОБА_2 було видано Державний акт на право постійного користування землею, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею ВЛ № 70 від 28 жовтня 2001 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 51 Земельного Кодексу України № 561-XII від 18 грудня 1990 року (чинному на момент виникнення спірних правовідносин) членам колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, працівникам сільськогосподарських підприємств (крім дослідних господарств), які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство, за рішенням сільської, селищної, міської, районної Ради народних депутатів передаються у власність або надаються у користування ділянки із земель запасу, а в разі їх відсутності - із придатних для сільськогосподарського виробництва земель зазначених підприємств без порушення цілісності інших господарств.

Відповідно до ст. 80 Земельного Кодексу України № 561-XII від 18 грудня 1990 року (чинному на момент виникнення спірних правовідносин) землями запасу визнаються всі землі, не передані у власність або не надані у постійне користування. До них належать також землі, право власності або користування якими припинено відповідно до статей 27 і 28 цього Кодексу.

Судом достовірно встановлено, і цього не заперечувалось сторонами по справі, що земельна ділянка, площею 10 га, відведена у постійне користування ОСОБА_3 , в межах, відповідно до Державного акту на право постійного користування землею ВЛ № 23 від 08 жовтня 1993 року, внаслідок накладки земельних ділянок, повністю знаходиться в межах земельної ділянки для ведення селянського (фермерського господарства), площею 15 га, відведеної ОСОБА_2 - в межах, відповідно до Державного акту на право постійного користування землею ВЛ № 70 від 28 жовтня 2001 року.

Судом достовірно встановлено, що взагалі відсутні рішення суб`єктів земельних правовідносин про вилучення земельної ділянки площею 10 га в межах, відповідно до Державного акту на право постійного користування землею ВЛ № 23 від 08 жовтня 1993 року із постійного користування ОСОБА_3 та переведення вказаної земельної ділянки в землі запасу.

Внаслідок зазначених обставин, суд дійшов беззаперечного висновку, що станом на 15 жовтня 2001 року, земельна ділянка площею 15 га ріллі, яка була відведена для ведення селянського (фермерського господарства) ОСОБА_2 не мала статусу земель запасу. Оскільки складалася, в тому числі, з земельної ділянки, площею 10 га, відведеної у постійне користування ОСОБА_3 , в межах, відповідно до Державного акту на право постійного користування землею ВЛ № 23 від 08 жовтня 1993 року.

Відповідно до статті 27 Земельного Кодексу України № 561-XII від 18 грудня 1990 року (чинному на момент виникнення спірних правовідносин) припинення права користування землею право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі:

1) добровільної відмови від земельної ділянки;

2) закінчення строку, на який було надано земельну ділянку;

3) припинення діяльності підприємства, установи, організації, селянського (фермерського) господарства;

4) систематичного невнесення земельного податку в строки, встановлені законодавством України, а також орендної плати в строки, визначені договором оренди;

5) нераціонального використання земельної ділянки;

6) використання земельної ділянки способами, що призводять до зниження родючості грунтів, їх хімічного і радіоактивного забруднення, погіршення екологічної обстановки;

7) використання землі не за цільовим призначенням;

8) невикористання протягом одного року земельної ділянки, наданої для сільськогосподарського виробництва, і протягом двох років - для несільськогосподарських потреб;

9) вилучення земель у випадках, передбачених статтями 31 і 32 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 141 Земельного Кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є:

а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом;

в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій;

г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам;

ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного податку або орендної плати;

е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці;

є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини;

ж) передача приватному партнеру, концесіонеру нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці, що перебуває в користуванні державного або комунального підприємства та є об`єктом державно-приватного партнерства або об`єктом концесії;

з) припинення права користування надрами у разі закінчення встановленого спеціальним дозволом на користування надрами строку користування надрами (у разі передачі земельної ділянки державної, комунальної власності користувачу надр для здійснення діяльності з користування надрами).

При цьому, судом не приймаються до уваги твердження відповідача ОСОБА_2 , згідно яких ОСОБА_3 втратив право постійного користування земельною ділянкою у зв`язку з припиненням діяльності селянського (фермерського) господарства. Оскільки судом достовірно встановлено, що селянське фермерське господарство «Підберезчина» припинено рішенням Господарського суду Волинської області від 19 грудня 2005 року.

В свою чергу, спірна земельна ділянка площею 10,0 га була відведена у постійне користування ОСОБА_2 ще 15 жовтня 2001 року, тобто до виникнення обставин, на які відповідач посилається як на підставу своїх заперечень.

Крім того, суд звертає увагу, що станом на день розгляду справи селянське фермерське господарство «Підберезчина» перебуває в стані припинення, та у встановленому законом порядку не ліквідовано.

Відповідно до ч. 6 статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є, зокрема, знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Відповідно до ч. 10 статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

Відповідно до ч. 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Рішенням Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області від 22 грудня 2021 року № 13/193 відмовлено ОСОБА_3 в наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування (площею 10,00 га) для ведення фермерського господарства. Встановлено, що вказана земельна ділянка відповідно до публічної кадастрової карти України є сформована, площею 15,00 га за кадастровим номером :03:000:0005, цільове призначення 01.02 для ведення фермерського господарства.

Земельна ділянка площею 15,00 га за кадастровим номером :03:000:0005 зареєстрована за відповідачем ОСОБА_2 .

Наказом ГУ Держгеокадастру у Волинській області № 3-7639/15-20-СГ від 13 листопада 2020 року «Про надання дозволу (згоди) на розроблення документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» надано ОСОБА_2 згоду на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), із земель державної власності сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею 15,0 га, яка перебуває в користуванні згідно державного акту на право постійного користування, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею від 28 жовтня 2001 року за № 70, для ведення селянського (фермерського) господарства, розташованої за межами населених пунктів Несвічівської сільської ради Городищенської ОТГ Луцького району (а.с. 21).

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що рішенням Луцької районної ради Волинської області від 15 жовтня 2001 року № 17/5 «Про вилучення та надання земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства», зокрема, надано ОСОБА_2 земельну ділянку для ведення селянського (фермерського господарства) площею 15 га ріллі із земель запасу Несвічівської сільської ради, в межах якої знаходилась земельна ділянка площею 10,0 га, відведена у постійне користування ОСОБА_3 , в межах, відповідно до Державного акту на право постійного користування землею ВЛ № 23 від 08 жовтня 1993 року.

При цьому, щодо земельної ділянки площею 10,0 га, відведеної у постійне користування ОСОБА_3 , в межах, відповідно до Державного акту на право постійного користування землею ВЛ № 23 від 08 жовтня 1993 року були відсутні підстави припинення права користування вказаною земельною ділянкою, та остання, станом на 15 жовтня 2001 року беззаперечно перебувала в постійному користуванні позивача. Статусу земель запасу земельна ділянка площею 10,0 га, відведена у постійне користування ОСОБА_3 , в межах, відповідно до Державного акту на право постійного користування землею ВЛ № 23 від 08 жовтня 1993 року не мала. Вказана земельна ділянка вибула з володіння ОСОБА_3 без його відома, та, відповідно, всупереч його волі.

При цьому, всі без виключення позовні вимоги ОСОБА_3 є взаємопов`язаними, порушення права землекористування позивача є беззаперечним та підлягає відновленню у відповідності до положень ч. 2 ст. 93 Земельного Кодексу України. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

При цьому, не підлягає до задоволення позов в частині його пред`явлення до відповідача Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області. Оскільки судом достовірно встановлено, що безпосередньо відповідачем Городищенською сільською радою Луцького району Волинської області не допущено порушень прав позивача, а ухвалене в справі рішення не впливає на обов`язки вказаного відповідача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем ОСОБА_3 при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 6 182,00 гривень (а.с. 1, 42). При цьому, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову (відмова в частині суб`єктного складу відповідачів). При цьому, суд приймає до уваги, що відповідачем ОСОБА_2 не вчинено жодних протиправних дій, якими були б порушені права позивача. ОСОБА_2 є добросовісним набувачем майна, про витребування якого просить позивач. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення виключно з відповідачів Головного управління Держгеокадастру у Волинській області та з Луцької районної ради на користь ОСОБА_3 понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі по 3 091 гривень.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем ОСОБА_3 при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката в сумі 10 000,00 гривень. При цьому, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову (відмова в частині суб`єктного складу відповідачів). При цьому, суд приймає до уваги, що відповідачем ОСОБА_2 не вчинено жодних протиправних дій, якими були б порушені права позивача. ОСОБА_2 є добросовісним набувачем майна, про витребування якого просить позивач. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення виключно з відповідачів Головного управління Держгеокадастру у Волинській області та з Луцької районної ради на користь ОСОБА_3 понесених і документально підтверджених судових витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката в сумі по 5 000 гривень.

Керуючись ст. ст. 4, 391 ЦК України, ст. 141 ЗК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Законом України «Про державний земельний кадастр», ст.ст. 10-18, 81, 141, 263-268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву адвоката Тимофєєвої Ірини Валеріївни в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області, Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, Луцької районної ради про визнання права постійного користування земельною ділянкою задовольнити частково.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 земельну ділянку площею 10,0 га в межах згідно з планом, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за ВЛ №23.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , право постійного користування на земельну ділянку площею 10,0 га в межах згідно з планом, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за ВЛ №23.

Рішення Луцької районної ради Волинської області від 15 жовтня 2001 року № 17/5 «Про вилучення та надання земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства» в частині надання земельної ділянки для ведення селянського (фермерського господарства) площею 15 га ріллі із земель запасу Несвічівської сільської ради ОСОБА_2 з моменту його винесення визнати протиправним та скасувати.

Визнати недійсним та скасувати Державний акт на право постійного користування землею від 28.10.2001 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №70.

Визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 13.11.2020 року №3-7639/15-20-СГ «Про надання дозволу (згоди) на розроблення документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)».

Відновити становище, що існувало до порушення права ОСОБА_3 на земельну ділянку 10,0 га в межах згідно з планом, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за ВЛ №23, шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером :03:000:0005 (форма власності державна), зареєстрована за ОСОБА_2 , вид речового права інформація відсутня.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, та з Луцької районної ради, на користь ОСОБА_3 понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі по 3 091 гривень та витрат на правову допомогу в сумі по 5 000 гривень.

В задоволенні позову до Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення в повному об`ємі

складено 30 червня 2023 року.

Суддя В.В. Ковтуненко