Справа №201/2140/23
Провадження №2/932/1990/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

20 листопада 2023 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря судового засідання: Мудраченко Д.О.,

представника позивача: Снігура А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданою внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,, -

В С Т А Н О В И В :

23.02.2023 позивач подав до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська позов у якому просив стягнути із ТОВ «ГРІНС-Д» шкоду завдану водієм ОСОБА_2 , а саме: матеріальну шкоду в сумі 79 557,82 грн. та матеріальну шкоду в сумі 100 тис.грн. Також позивачем заявлено до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 тис. грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.04.2023 відповідач у справі замінено на ОСОБА_2 , а справу надіслано за підсудністю до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.08.2023 справу прийнято до провадження в загальному позовному провадженні.

Ухвалою суду від 16.10.2023 закрито підготовче провадження у справі.

Узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.09.2022 відбулася дорожньо-транспортна пригода за наслідками якої пошкоджено автомобіль позивача. ДТП спричинена внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2 . Вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 93 551,82 грн., за визначення вартості відновлювального ремонту позивачем сплачено 2,5 тис. грн. та 6 тис. грн. Разом із тим, страховик ОСОБА_2 сплатив позивачу 21,5 тис. грн., відтак позивач просить стягнути 79 557,82 грн. матеріальної шкоди.

Моральну шкоду позивач мотивує втратою засобу пересування який використовувався для трудової діяльності, а також тривалого не відшкодування йому завданої шкоди.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову, навів пояснення аналогічні змісту позовної заяви.

Відповідач в судове засідання не з`явився.

Обставини, встановлені судом.

Згідно постанови судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2022 встановлено наступне.

11.09.2022 о 13:20 годині в м. Дніпро на дорозі без назви, біля буд. №24 по вул. Б. Кротова, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем Хюндай, д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожні обставини (мокре покриття), не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого на заокругленні дороги не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу, де скоїв зіткнення з транспортним засобом АС, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався назустріч, в результаті чого відбулося зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та матеріальні збитки, чим порушив п. 12.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Транспортний засіб АС, д.н.з. НОМЕР_2 належить ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрації ТЗ.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №3933 від 03.10.2022 вбачається, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу АС, д.н.з. НОМЕР_2 після ДТП 11.09.2022 становить 93 951,82 грн., а за урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 53 954,50 грн.

За проведення вказаного дослідження позивачем сплачено 6 тис. грн.

Як встановлено із веб-сайту МТСБУ та підтверджується позивачем, на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність щодо володіння автомобілем Хюндай, д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ СК «Інтер-поліс».

Позивач визнає факт сплати ПрАТ СК «Інтер-поліс» в його користь грошових коштів в сумі 21,5 тис. грн.

До позову позивачем долучено договір із адвокатом Снігуром А.С. про надання правничої допомоги у якому визначено фіксовану суму гонорару у 20 тис. грн., а також прибутковий касовий ордер про сплату вказаної суми.

За подання позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 3 832,75 грн.

Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом.

У відповідності до приписів статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.6 ст.82 УПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч.2).

У відповідності до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає : 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2).

Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15.10.2020 у справі №755/7666/19 зроблено висновок, що відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування майнової шкоди, суди не звернули уваги, що різниця між виплаченою страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. За таких обставин саме особа винна у вчиненні ДТП зобов`язана сплатити таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Висновки суду.

Відповідач є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди в результаті якої пошкоджено автомобіль, який належить позивачу. Вказані обставини встановлені постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили.

Разом із тим цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахованою.

Відтак відповідач зобов`язаний відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У нашому випадку відповідальність страховика обмежена сумою 53 954,50 грн., а саме вартістю відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу.

Відтак відповідальність відповідача слід обмежити сумою 39 997,32 грн. (93 951,82 53 954,50).

Окрім того із відповідача підлягає стягненню також витрати на оцінку вартості завданих збитків в сумі 6 тис. грн., без якої позов не міг бути задоволеним.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди то позивач першочергово повинен довести факт завдання такої шкоди, зокрема перенесення душевних страждань. Жодного доказу на підтвердження викладеного позивачем не надано. При цьому у позові відсутні вказівки на конкретні обставини, які можуть вказувати на спричинення моральної шкоди.

Суд зауважує, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням нею процесуальних дій. Суд повинен зберігати об`єктивність і неупередженість та не може вказувати сторонам які докази їм потрібно надати.

За вказаних обставин відсутні підстави для стягнення моральної шкоди.

Враховуючи наведене із відповідач підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу, пропорційно задоволеній частині позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись статтями 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 45 997,32 грн.

В задоволенні решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 467,89 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 200 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 30.11.2023.

Суддя: В.І. Цитульський