П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 листопада 2023 року місто Київ

справа № 359/4478/22

провадження№22-ц/824/13220/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Мазурик О.Ф., Поливач Л.Д., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Диким Юрієм Олеговичем,

на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду м.Києва від 13 червня 2023 року, ухвалене у складі судді Журавського В.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення авансу за попереднім договором,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення авансу за попереднім договором, в якому просила стягнути солідарно з відповідачів аванс в розмірі 585098 грн., що станом на дату звернення до суду з позовом, згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 20000 доларів США.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 1 лютого 2022 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як продавцями, та ОСОБА_1 , як покупцем, був укладений попередній договір про укладення договору купівлі-продажу житлового будинку та договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Михальченко М.М.

Відповідно до п.1 попереднього договору за цим договором у строк до 1 травня 2022 року продавці зобов`язуються передати у власність покупця з укладенням договорів купівлі-продажу, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку та на умовах передбачених відповідно цим та основними договорами.

Сторони домовились про такі умови основних договорів: договір купівлі-продажу житлового будинку та договір купівлі-продажу земельної ділянки мають бути нотаріально посвідчені не раніше 1 травня 2022 року; ціна продажу 13135365 грн., що на день укладення цього договору еквівалентно 461700 доларів США.

Згідно з п.4 попереднього договору при укладенні цього договору на підтвердження намірів сторін покупець передала продавцям передоплату у вигляді авансу в розмірі 569000 грн., що на день укладення цього договору еквівалентно 20000 доларів США, продавці отримали зазначену суму авансу. Залишок суми у розмірі 12566365 грн., що на день укладення цього договору еквівалентно 441700 доларів США покупець зобов`язався сплатити до підписання основного договору.

Основні договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки у строк визначений попереднім договором між сторонами не укладено. Повідомлення про збір документів, необхідних для укладення договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, покупець не отримувала, як і не отримувала у визначений попереднім договором строк повідомлення про дату, час та місце укладення основних договорів. При цьому відсутні підстави стверджувати про відмову (ухилення) покупця від купівлі житлового будинку та земельної ділянки у строк визначений договором.

Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2023 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення авансу за попереднім договором.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 569000 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору у розмірі 2845 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору у розмірі 2845 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду, в частині відмови у задоволенні позовних вимог, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Дикий Ю.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить заочне рішення суду першої інстанції від 13 червня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, солідарно стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аванс в розмірі 585 098 грн., що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 20 000 доларів США.

Крім того просить стягнути в рівних частинах з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання до суду апеляційної скарги у розмірі 1 488,60 гри та витрати на професійну правничу допомогу, орієнтовний розрахунок якої складає 8 000 грн.

В апеляційній скарзі, зокрема зазначає, що суд дійшов до хибного висновку про обов`язок відповідачів повернути позивачці ОСОБА_1 аванс за попереднім договором без врахування обумовленого сторонами еквіваленту національної валюти до іноземної, у якій визначено ціну договору.

Суд першої інстанції, враховуючи умови попереднього договору та положення ст.533 ЦК України, дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для повернення авансу у розмірі визначеному пунктом 4 договору, а саме еквіваленту 20 000 доларів США, що станом на дату звернення до суду становило 585 098 грн.

Вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, а саме: обставини укладення спірного договору з визначенням ціни договору у грошовому еквіваленті іноземної валюти; висновки суду про стягнення авансу в національній валюті, без врахування її еквіваленту до іноземної валюти не відповідають обставинам справи, зокрема пункту 4 попереднього договору. Крім того суд, неправильно застосував норми ст.ст. 524, 533 ЦК України, та не врахував висновки Верховного Суду щодо застосування ст.ст. 524, 533 ЦК України у подібних правовідносинам.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Дикий Ю.О. не з`явився, подав на електронну пошту суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Документи підписані за допомогою ЕЦП.

Справа призначалась до розгляду неодноразово, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 повідомлялись про розгляд справи шляхом направлення судових повісток за поштовою адресою, інформація щодо якої міститься в матеріалах справи.

Конверти з судовими повідомленнями про розгляд справи, адресовані відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 повернулися до суду з довідками поштових відділень із зазначенням причини повернення "адресат відсутній за вказаною адресою" /а.с.163-164, 165-166/, а тому відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України судові повістки вважаються врученими адресатам.

Крім того, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 повідомлені про дату, час і місце розгляду справи судом, призначеного на 18 жовтня 2023 року на 12 год. 15 хв., шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України /а.с.174, 176/. В судове засідання відповідачі не з`явилися про причини своєї неявки суд не повідомили.

Зважаючи на зміст апеляційної скарги та судового рішення, що оскаржується, з урахуванням обставин даної справи, її складності, мотивованим викладенням позиції представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Дикого Ю.О. в апеляційній скарзі та відсутністю потреби у наданні усних пояснень учасника справи, явка якого до апеляційного суду є необов`язковою, колегія суддів вважала можливим розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 та її представника - адвоката Дикого Ю.О., які не з`явилися в судове засідання.

За таких обставин колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Оскільки рішення ухвалене за відсутності учасників справи, то датою рішення є дата складення повного судового рішення ( ч.5 ст.268 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В силу вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Дикий Ю.О. оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення суми авансу за попереднім договором без врахування обумовленого сторонами еквіваленту національної валюти до іноземної, у якій визначено ціну договору.

Таким чином, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Дикого Ю.О. лише в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, в іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, тому апеляційним судом не переглядається.

У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскаржуємої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 3 жовтня 2018 року у справі № 186/1743/15-ц).

Згідно з п. 2 ч. 1ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263ЦПКУкраїни судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення в оскаржуваній частині зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Судом установлено, що 1 лютого 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 уклали попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Михальченко М.М., зареєстрований в реєстрі за №111.

За умовами якого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобов`язались передати у власність, а ОСОБА_1 прийняти у власність та оплатити житловий будинок загальною площею 433,1 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м., та земельну ділянку з кадастровим номером :01:174:0219, загальною площею 0,0999 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами (присадибна ділянка), що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.6).

У відповідності до п.4 попереднього договору на підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки ОСОБА_1 передала відповідачам грошові кошти у розмірі 569000 гривень, що на день укладення договору еквівалентно 20000 доларів США.

Згідно умов укладеного попереднього договору зазначена сума розцінюється сторонами як аванс в рахунок наступного договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються гл.49 «Забезпечення виконання зобов`язання» та гл.52 «Поняття та умови договору» ЦК України.

Встановлено, що між сторонами по справі так і не були укладені договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки.

Тому, дія попереднього договору припинилася. Зважаючи на це, у відповідачів виник обов`язок повернути ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 569000 гривень.

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідачі виконали своє зобов`язання та повернули грошові кошти.

Частково задовольняючи позовні вимоги щодо солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача грошових коштів у розмірі 569 000 грн., суд першої інстанції виходив із того, що за змістом п.4 договору попереднього договору встановлено, що грошовою одиницею, в якій здійснювалася передоплата у вигляді авансу є національна валюта - гривня, та сторони в умовах попереднього договору визначили лише грошовий еквівалент в іноземній валюті - в доларах США. Оскільки умовами попереднього договору чітко передбачено, що аванс сплачений в національній валюті, тому стягнення суми авансу має бути також в національній валюті, тобто в гривнях.

Проте, з такими висновками повністю погодитись не можна, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Як вбачається зі змісту договору, сторони визначили у грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті, а тому сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Оскільки сторони у попередньому договорі передбачили суму у еквіваленті до долара США, то у відповідачів виникло зобов`язання повернути на вимогу позивача кошти у національній валюті - гривні, проте у сумі, визначеній за офіційним курсом НБУ, встановленим на день платежу.

Верховний Суд у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 357/5634/18-ц зазначив, що якщо заборгованість за грошовим зобов`язанням стягується в судовому порядку, сума боргу визначається за курсом на день прийняття судового рішення, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Така ж правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 14 січня 2019 року у справі № 537/6309/16-ц; постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц; постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі №200/16729/15-ц; постанові Верховного Суду від 4 листопада 2022 року у справі №520/6824/18.

Отже, на день ухвалення рішення, при визначенні суми до стягнення, суд повинен визначити і врахувати курс долара США та ухвалити рішення про стягнення сум в межах заявлених позовних вимог.

Позивачка ОСОБА_1 просила стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кошти, внесені за попереднім договором в розмірі 585 098 грн. Такий розрахунок зроблено станом на день подання позовної заяви із застосуванням офіційного курсу НБУ долара США до гривні станом на цю дату.

Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув і дійшов помилкового висновку про солідарне стягнення з відповідачів суми сплаченого авансу в національній валюті, без врахування обумовленого сторонами еквіваленту національної валюти до іноземної, у якій визначено ціну договору, тому стягнення суми авансу має бути в національній валюті, але з застосуванням офіційного курсу НБУ долара США до гривні, а відтак наявні підстави для збільшення суми стягнення, з 569000 грн. до 585098 грн.

За таких обставин рішення суду першої інстанції слід змінити, збільшивши суму, що підлягає стягненню з 569000 грн. до 585098 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Статтю 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг; 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно із ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторони, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирних шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або ) значенню справи.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Подібні висновки викладені Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 3 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, наведеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 2 вересня 2020 року у справі №329/766/18 (провадження № 61-6627св20).

Як убачається з матеріалів справи, 15 лютого 2022 року між адвокатом Диким Ю.О. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №1502/1-2022 відповідно до умов якого, зокрема, визначено, що адвокат зобов`язується надавати правову допомогу за цим договором, в тому числі за окремими дорученнями клієнта протягом строку дії цього договору. Клієнт зобов`язаний оплачувати послуги адвоката в розмірі та в строк, встановлені цим договором, а також додатками та додатковими угодами до нього.

Розділом 3 договору визначено порядок оплати послуг адвоката. Так, п.п.3.1 договору визначено, що вартість надання правової допомоги визначається в додатку №21 до цього договору, який є невід`ємною частиною цього договору.

Плата за надання правової допомоги за цим договором здійснюється клієнтом в 5-ти денний строк з моменту направлення/вручення адвокатом відповідного рахунку клієнту в порядку та у спосіб, визначений цим договором. За згодою сторін, при представництві інтересів клієнта у судах України, також допускається оплата правової допомоги за цим договором протягом 5-ти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення у справі за участі клієнта (п.п. 3.2).

Розрахунки за цим договором здійснюються у безготівковій формі в національній валюті України на поточний банківський рахунок вказаний у цьому договорі та/або акті про надання правової допомоги, якщо інше не встановлено додатковими договорами/угодами до нього (п.п.3.3).

На підтвердження факту надання адвокатом клієнту правової допомоги по мірі її надання сторони складають та підписують акт про надання правової допомоги. Відповідальним за складання та надсилання актів про надання правової допомоги є адвокат. Складені та підписані зі своєї сторони у двох оригінальних примірниках акти про надання правової допомоги надсилаються адвокатом на підписання клієнту у спосіб визначений цим договором, або передаються клієнту власноруч. Клієнт протягом трьох днів з дати отримання підписує вказані акти про надання правової допомоги та повертає адвокатом у спосіб визначений цим договором власноруч один примірник підписаного акту (п.п.3.4).

У випадку незгоди клієнта з актом про надані послуги, клієнт протягом трьох днів з дати отримання акту зобов`язаний надіслати адвокату у спосіб визначений цим договором вмотивовані заперечення (п.п.3.5).

Додатком №1 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 15 лютого 2022 року, підписаним адвокатом Диким Ю.О. та ОСОБА_1, визначено, що на виконання умов договору п.3.1. договору про надання правової (правничої) допомоги від 15 лютого 2022 року сторони погодили вартість правової допомоги.

Пунктом 2.2. визначено, що винагорода адвоката за надання правової допомоги клієнту у справі за позовом , пред`явленим в інтересах клієнта до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення авансу за попереднім договором, пов`язаної із розглядом справи судом апеляційної інстанції, що включає : аналіз матеріалів справи та правової позиції суду першої інстанції для побудови правової позиції захисту інтересів клієнта; надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; підготовка, складання та подання / направлення апеляційної скарги/ відзиву на апеляційну скаргу; підготовка, складання та подання/ направлення інших заяв / клопотань по справі/ адвокатських запитів; участь адвоката у судовому засіданні, - складає 5% ціни позову та підлягає сплаті клієнтом на поточний банківський рахунок адвоката, вказаний у акті про надання правової допомоги, протягом п`яти днів з дня ухвалення судового рішення апеляційним судом у цій справі.

19 липня 2023 року між адвокатом Диким Ю.О. та ОСОБА_1 підписано акт приймання - здачі наданої правової допомоги за договором №1502/1-2022 про надання правової (правничої) допомоги від 15 лютого 2022 року, зі змісту якого убачається, що адвокат надав, а клієнт прийняв правову (правничу) допомогу за період з 14 червня 2023 року по 19 липня 2023 року включно спрямовану на захист та відновлення порушених прав та законних інтересів клієнта , а саме: підготовка, що охоплювала аналіз повного тексту заочного рішення Бориспільського міськрайоннного суду Київської області від 13 червня 2023 року у справі №м359/4478/22, написання апеляційної скарги на заочне рішення Бориспільського міськрайоннного суду Київської області від 13 червня 2023 року у справі № 359/4478/22, що включало пошук та аналіз правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 7 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц; від 19 травня 2021 року у справі №200/16729/15-ц від 4 листопада 2022 року у справі № 520/6824/18 та подання (направлення) до суду апеляційної скарги у справі 359/4478/22. Загальна вартість наданої адвокатом правової (правничої) допомоги клієнту за період з 14 червня 2023 року по 19 липня 2023 року включно склала 8000 грн. Будь яких претензій щодо якості, своєчасності та повноти наданої правової (правничої) допомоги за договором клієнта до адвоката немає. Акт є невід`ємною частиною договору 1502/1-2022 про надання правової (правничої) допомоги від 15 лютого 2022 року.

В якості доказів витрат на професійну правничу допомогу у даній справі надано копії договору № 1502/1-2022 про надання правової (правничої) допомоги від 15 лютого 2022 року, додаток № 1 до договору від 15 лютого 2022 року; акт приймання - здачі наданої правової допомоги за договором №1502/1-2022 про надання правової (правничої) допомоги від 15 лютого 2022 року, ордеру серії АА №0020909 від 11 серпня 2022 року на представництво інтересів ОСОБА_1 на підставі договору 1502/1-2022 про надання правової (правничої) допомоги від 15 лютого 2022 року.

Суд дослідивши всі надані документи, дійшов висновку, що представником ОСОБА_1 - адвокатом Диким Ю.О. доведено заявлений розмір витрат на правничу допомогу в сумі 8 000 грн., і такий розмір є співмірним із складністю справи, обсягом наданих послуг та виконаних робіт, значенням справи для позивача, а тому такі витрати підлягають стягненню в рівних частинах з відповідачів.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому сума сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1488,60 грн. підлягає стягненню в рівних частинах з відповідачів на користь позивачки ОСОБА_1 .

Згідно до п.п. «б», «в» п.4 ч.1 ст. 382 ЦПК України, в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки рішення суду першої інстанції змінено, збільшено суму стягнення з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_1 , а тому відповідно підлягає збільшенню сума судових витрат у вигляді сплаченого позивачкою судового збору за подання позову до суду, а саме: з 2845 грн. до 2925,49 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України,

суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Диким Юрієм Олеговичем, задовольнити.

Заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду м.Києва від 13 червня 2023 року змінити.

Збільшити суму, яка підлягає солідарному стягненню з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , з 569000 грн. до 585098 грн.

Збільшити суму судового збору, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , з 2845 грн. до 2925,49 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги по 744,30 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу по 4000 грн. з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: О.Ф. Мазурик

Л.Д. Поливач