справа №932/8478/23
провадження №2/932/2367/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2023 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Цитульський В.І. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЄВРОІНС Україна», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

19 вересня 2023року позивач звернувся з позовом в якому просить стягнути в свою користь з відповідача-1 страхове відшкодування в розмірі 16583,93 грн.,витрати на оплату послуг експерта 2760,00 грн. та судовий збір, з відповідача-2 франшизу в розмірі 3200,00 грн.

Стислий виклад позовних вимог.

В обґрунтування позову зазначив, що 19 березня 2023 року сталася ДТП за участю транспортного засобу позивача «Hyundai Accent» д.р.н. НОМЕР_1 та транспортного засобу БАЗ А079.14 д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Цивільно-правова відповідальність автомобіля БАЗ А079.14 д.р.н. НОМЕР_2 була застрахована у ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА». Вина ОСОБА_2 в скоєній ДТП визнана постановою суду. Дотримуючись процедури представник позивача звернувся до страхової компанії (відповідача) про виплату відшкодування, направивши рахунок СТО ФОП ОСОБА_3 09 червня 2023 року страхова компанія виплатила страхове відшкодування у розмірі 47804,66 грн. не узгодивши таке з позивачем. Звіт про оцінку, наданий відповідачем не є належним доказом, оскільки складений без огляду транспортного засобу, оцінювачем занижено вартість ремонтних робіт, лакофарбового матеріалу та робіт з фарбування. Натомість позивач самостійно замовив експертизу матеріальних збитків, які згідно висновку експерта склали 67588,59 грн. Таким чином, зі страхової компанії позивач просить стягнути 16583,93 грн. З відповідача-2 стягненню підлягає франшиза в розмірі 3200 грн.

Заперечення відповідача-1 на позовну заяву.

Відповідач-1 надав відзив на позовну заяву в якому заперечив заявлені позовні вимоги, зазначивши таке. З метою визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу позивача страховою компанією було замовлено проведення відповідних оцінювань в ТОВ «СЗУ Україна».

Відповідно до звіту про оцінку вартості збитків вартість матеріального збитку, заподіяного власнику пошкодженого транспортного засобу «Hyundai Accent» д.р.н. НОМЕР_1 , складає 51004,66 грн. з урахуванням ПДВ. Сума страхового відшкодування в розмірі 47804,66 грн. була виплачена позивачу, без урахування франшизи.

У відповідача відсутній обов`язок приймати до уваги висновок наданий позивачем, оскільки страховою компанією у передбачений Законом строк було організовано огляд транспортного засобу, про що складено відповідний акт огляду та здійснено страхове відшкодування.

Також, Страхова компанія вважає, що позивач помилкового визначив його у статусі відповідача, оскільки різниця між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування повинен був направити виключно до особи, яка винна у пошкодженні транспортного засобу позивача, а саме ОСОБА_2 .

Відповідач-2 правом на подання відзиву не скористався.

Процесуальні дії вчинені в рамках цивільної справи.

02 листопада 2023 року суддя відкрив провадження у справі та постановив судовий розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

19 березня 2023 року в м. дніпро вул.. Шинна, буд. 2а сталася ДТП за участю транспортного засобу «Hyundai Accent» д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу БАЗ А079.14 д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, відтак позивачу було завдано матеріальної шкоди.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність водія БАЗ А079.14 д.р.н. НОМЕР_2 була застрахована полісом обов`язкового страхування в ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА».

Позивач звернувся до ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» та надав необхідні документи для виплати страхового відшкодування.

09 червня 2023 року ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» сплатила позивачу страхове відшкодування в сумі 47804,66 грн.

Звертаючись з позовом до суду ОСОБА_1 зазначив, що відповідно до висновку експерта №3204/23 від 19.04.2023 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу «Hyundai Accent» д.р.н. НОМЕР_1 , проведеного на замовлення позивача, вартість відновлювального ремонту становить 67588,59 грн., вартість матеріального збитку становить 67588,59 грн.

Оскільки ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» сплатила 47804,66 грн., позивач просив стягнути недоплачене страхове відшкодування в сумі 16583,93 грн.

Витрати на оплату послуг експерта складають 2760,00 грн.

Відповідач заперечував проти вимог позивача посилаючись на те, що з метою визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «Hyundai Accent» д.р.н. НОМЕР_1 з урахуванням зносу страховою компанією було замовлено проведення відповідних оцінювань в ТОВ «СЗУ Україна».

Відповідно до звіту про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №22899, складеного ТОВ «СЗУ Україна» вартість матеріального збитку, заподіяного власнику пошкодженого транспортного засобу «Hyundai Accent» д.р.н. НОМЕР_1 , складає 51004,66 грн. з урахуванням ПДВ.

Норми права, застосовані судом.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За змістом статті 22, 1166, 1192 ЦК України, шкода відшкодовується в повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Вирішуючи питання щодо обов`язку відшкодувати суму франшизи, суд виходить з того, що у відповідності до п. 36.6 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» саме страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

При цьому суд також бере до уваги правові позиції Верховного Суду, висловлені 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15 та 12 грудня 2018 року у справі №758/2356/17-ц, згідно якої володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати потерпілому вартість відновлювального ремонту, що перевищує ліміт відповідальності страховика, франшизу, якщо вона встановлена умовами договору, і втрату вартості автомобіля у разі її наявності.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Під час розгляду справи № 760/6034/16-ц (постанова від 15.02.2023) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Всебічність та повнота, зокрема, передбачають з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, ухвалення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 89 ЦПК України, щодо відсутності у будь-якого доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Крім того, Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово згадував про категорію стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Висновок суду.

З матеріалів справи встановлено, що є два висновки про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу. Один проведений на замовлення позивача. Інший наданий ПрАТ «СК «Євроінс Україна».

Розмір заподіяної шкоди у зазначених висновку та звіті суттєво відрізняється.

На думку суду, в межах цієї справи саме наданий позивачем висновок експерта відповідає вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності.

Зокрема, як зазначено у звіті складеному на замовлення відповідача, особисто оцінювачем транспортний засіб не оглядався і ніщо не свідчить про те, що оцінювач намагався оглянути транспортний засіб. Натомість експертиза позивача проводилась з оглядом автомобіля у світлу пору доби за участю представника позивача.

Всі розрахунки оцінювач ОСОБА_4 здійснював не на основі огляду автомобіля, а на основі вихідних даних, і очевидно, оцінювач не володів достовірною інформацією про умови догляду, зберігання та використання автомобіля. У підсумку, з огляду на такі дані виконавець оцінки визначив коефіцієнт фізичного зносу на рівні 0,6665, тоді як експерт позивача після огляду автомобіля визначив коефіцієнт фізичного зносу на рівні 0,6569, а чим більший коефіцієнт фізичного зносу, тим меншою є сума страхового відшкодування.

Крім того, у Звіті № 22899 від 22.04.2023 р., який був проведений на замовлення ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» запасні частини вказані з * - зірочкою, що свідчить про введені дані оцінювачем вручну та без посилання на підставу такого зазначення, що суперечить вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Тому, керуючись своїм внутрішнім переконанням, як це передбачено частиною другою статті 82 ЦПК України, суд приймає до уваги саме наданий позивачем висновок експерта і саме на основі його даних вирішує питання про розмір заподіяних збитків і не приймає до уваги звіт про оцінку відповідача, визнаючи його недостатнім доказом для встановлення обставин, що мають значення для справи.

Оскільки ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» частково сплатила на користь позивача страхове відшкодування в сумі 16583,93 грн., з останнього підлягає стягненню на користь позивача недоплачена сума страхового відшкодування в розмірі 23774,20 грн.

Крім того, позивач просить стягнути витрати за проведення експертизи в розмірі 2760,00 грн., які сплачені ним згідно відповідної квитанції. Суд вважає, що такі витрати мають значення для справи, оскільки експертиза проводилась саме на підтвердження розміру завданої шкоди.

Що стосується вимог до відповідача-2.

Умовами договору страхування №ЕР/211206508 цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу «БАЗ А079.14» д.р.н. НОМЕР_2 передбачено франшизу в розмірі 3200,00 грн.

Таким чином, з ОСОБА_2 підлягає стягненню франшиза в розмірі 3200,00 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12,81,82,141,223,263-265,268,279,280 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16, 22, 988, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовільнити.

Стягнути Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 16 583 (шістнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят три) грн. 93 коп., витрати на оплату послуг експерта у розмірі 2 760 (дві тисячі сімсот шістдесят) грн. та судовий збір, що складає 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп., а разом 20343 (двадцять тисяч триста сорок три) грн. 93 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизу в розмірі 3200 (три тисячі двісті) грн., судовий збір в розмірі 73 (сімдесят три) грн.. 60 коп., а разом 3273 (три тисячі двісті сімдесят три) грн.. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення суду складено та проголошено 26.12.2023.

Суддя: В.І. Цитульський