Справа №461/3024/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2023 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Мироненко Л.Д.,

при секретарі судового засідання Заканич М.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги.

ОСОБА_1 , звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивує тим, що з 1987 по 2014 рік працював на різних шахтах Луганської області. Через окупацію частини Луганської області він змушений був переселить до м. Червоноград Львівської області, де був прийнятий на роботу у шахту «Лісова» ДП Львіввугілля». На вказаній роботі він працював до 2019 року, після чого, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я проходив курси стаціонарного лікування у різних лікарських установах. Позивач вказує, що у 2020 році його було звільнено з вказаної роботи у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі. Зазначає, що після звільнення він почав проходити курс лікування для визначення ступеня втрати працездатності та групи інвалідності, котру мала визначити МСЕК. Так, ОСОБА_1 , вказує, що у 2019 році Львівська обласна клінічна лікарня звернулась із запитом про складання інформаційної довідки про умови праці позивача при підозрі у нього професійного захворювання, однак у складанні такої довідки було відмовлено у зв`язку з відсутністю даних щодо робочих місць на підприємствах Луганської та Дніпропетровської областей. Також позивач зазначає, що згідно медичного висновку Центральної лікарської-експертної комісії у нього виявлено хронічний бронхіт, при цьому висновок про професійний характер вказаного захворювання комісія не винесла, оскільки у неї були відсутні дані про небезпечні умови праці позивача за весь період його трудової діяльності. Позивач вказує, що звернувся до суду із позовом до відповідача щодо відмови останнього скласти інформаційну довідку про умови праці ОСОБА_1 , на шахтах Луганської області за період до 2016 року. Вказаний позов було задоволено, та зобов`язано ГУ Держпраці у Львівській області скласти таку інформаційну довідку. На підставі рішення суду Східним Міжрегіональним управлінням державної служби України з питань праці було складено інформаційну довідку, однак така містила велику кількість недоліків. Тому, з метою захисту своїх прав він повторно звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю щодо виконання відповідачем рішення суду. Лише після цього, відповідач усунув недоліки у інформаційній довідці, та на підставі останньої Управлінням виконавчої дирекції фонду у Львівській області позивачу із 17.10.2022 року було збільшено суму щомісячної страхової виплати. Позивач зазначає, що у випадку непорушення відповідачем його прав, він б мав право на збільшення отримуваної щомісячної страхової виплати з 12.02.2020 року. Таким чином, ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача суму збитків (упущеної вигоди) за період з 12.02.2020 року по 17.10.2022 року в сумі 109378,24 грн.

Рух справи в суді.

Ухвалою суду від 04.05.2023 року було відкрито провадження у справі, вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання.

Від представника відповідача 23.05.2023 року надійшов відзив, у якому остання вказала, що позивачем не було доведено наявність шкоди, та причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою відповідача. Також зазначила, що сума недоотриманих позивачем щомісячних, страхових виплат, це може вважатися збитками у розумінні положення частини другої, статті 22 ЦК України, оскільки упущена вигода полягає, в тих доходах які, він недоотримав або. недотримає, внаслідок порушених, цивільних прав, однак забезпечення позивача щомісячними страховими виплатами відповідно до статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не вважається доходом, який особа могла б реально одержати за звичайних обставин, а є страховими виплатами надання яких пов`язується залежно від ступеня втрати потерпілим, професійної працездатності.

31.05.2023 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній зазначив, що протиправність дій відповідача встановлено рішенням Львівського окружного адміністративного суду. Крім того, вказав, що беззаперечним є той факт, що внаслідок протиправних дій відповідача, позивач не отримував збільшену щомісячну страхову виплату з 12.02.2020 аж до 17.10.2022 року.

02.06.2023 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких останній вказав, що наданий позивачем не надано обґрунтований розрахунок сум збитків завданих йому відповідачем, а тому позовні вимоги є необґрунтованими, а позов безпідставним.

Ухвалою суду від 19.06.2023 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження по справі.

Позиція сторін по справі.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов просили задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Частиною 4 статті 82 ГПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставинами справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, є юридичні факти, що призвели до виникнення спірного правовідношення, настання відповідальності або інших наслідків, тобто такі факти, з якими норми матеріального права пов`язують виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів спірного матеріального правовідношення.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії. Для рішень судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні суду, є суб`єктний склад спору. Отже, преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Цей правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24.05.2018 у справі №922/2391/16.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.01.2021р. (справа № 380/4777/20) котре залишене в силі постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2021р встановлено, що: «18.11.2019 року із запитом за № 3510/с на складання інформаційної довідки про умови праці працівника ( ОСОБА_1 ) при підозрі у нього професійного захворювання (отруєння) до відповідача звернулося Комунальне некомерційне підприємство Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна лікарня».

Як вбачається з відповіді Головного управління Держпраці у Львівській області від 27.11.2019 року за № 12312/4/04.1-15 у складенні інформаційної довідки про умови праці ОСОБА_1 до 2016 року було відмовлено у зв`язку з відсутністю даних щодо робочих місць на підприємствах Луганської і Дніпропетровської областей, а відтак неможливістю складення доповнення.

06.02.2020 року позивач отримав медичний висновок Центральної лікарсько-експертної комісії Клініки професійних захворювань Державної установи «Інститут медицини праці ім. Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» за № 275 про наявність (підтвердження) у нього хронічного бронхіту II в фазі затихаючого загострення, прикореневий і нижньодольовий пневмофіброз, ЛН І-ІІ ст. При цьому Центральна лікарсько-експертна комісія Клініки професійних захворювань не встановила професійний характер захворювання у зв`язку з відсутністю умов праці за весь період роботи в небезпечних умовах праці.

12.02.2020 року відповідач листом за № 12312/4/04.1-15 «Щодо складання інформаційної довідки умов праці» повідомив безпосередньо ОСОБА_1 про відмову у складенні інформаційної довідки умов праці за час його роботи до 2016 року.»

Вказаним рішенням суду було визнано протиправними дії Головного управління Держпраці у Львівській області в частині відмови у складенні інформаційної довідки про умови праці на ОСОБА_1 при підозрі у нього хронічного професійного захворювання (отруєння). Зобов`язано Головне управління Держпраці у Львівській області відповідно до п. 84 «Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», затвердженого постановою КМ України від 17.04.2019 року за № 337 скласти інформаційну довідку про умови праці на ОСОБА_1 на шахтах Луганської області за період до 2016 року по професіях гірник підземний, гірник очисного забою, машиніст гірничих виїмкових машин, майстер - підривник на підставі даних його трудової книжки, гігієнічної характеристики умов праці на аналогічних робочих місцях або типових санітарно-гігієнічних характеристик умов праці за результатами наукових досліджень з аналогічних професійних групах.

На підставі рішення суду, Східним міжрегіональним управлінням державної служби України з питань праці було складено 30.07.2021р. інформаційну довідку про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання.

У відповіді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 21.06.2022 року № 1906/280/0/03-19 зазначено, що 12.11.2021 державним виконавцем, відповідно до положень частини четвертої статті 18 Закону, скеровано вимогу боржнику ( ГУ «Держпраці» у Львівській області), з метою недопущення 'порушення прав та інтересів стягувача, у строк до 19.11.2021 повідомити вичерпну інформацію про стан виконання судового рішення, та надати документальне підтвердження.

Листом Головного управління Держпраці у Львівській області від 19.11.2021 № 16435/2/04.1-05 на вимогу від 12.11.2021 щодо складення інформаційної довідки про умови праці на ОСОБА_1 на шахтах Луганської області за період до 2016 року повідомлено, що на виконання вимог даного листа отримано інформаційну довідку від 30.07.2021 № Л/946 про умови праці ОСОБА_1 (вх. № 01-09/21241 від 08.09.2021), яку скеровано рекомендованим листом на адресу ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва НАМН України» (від 27.09.2021 № 13304/2/04.1-12), для встановлення хронічного професійного захворювання.

21.01.2022 державним виконавцем, відповідно до положень частини четвертої статті 18 Закону, повторно скеровано вимогу боржнику, з метою недопущення порушення прав та інтересів стягувача, у строк до 28.01.2022 повідомити вичерпну інформацію про стан виконання згаданого судового рішення, та надати документальне підтвердження.

Листом Головного управління Держпраці у Львівській області від 27.01.2022 № 1193/1/04.1-05 на вимогу від 21.01.2022 повідомлено про отримання інформаційної довідки від 30.07.2021 № Л/946 про умови праці ОСОБА_1 (вх. № 01-09/21241 від 08.09.2021), та скерування зазначеної довідки рекомендованим листом на адресу ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва НАМН України» (від 27.09.2021 № 13304/2/04.1-12), для встановлення хронічного професійного захворювання.

Відповідно до відповіді Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Львівській області від 07.12.2022 року № 30.01-11-1587 на адвокатський запит, станом на 01.12.2022 року щомісячна страхова виплата потерпілого на виробництві ОСОБА_1 , становить 13672.29. Щомісячну страхову виплату з 17.10.2022 року збільшено на 10 % у зв`язку з професійним захворюванням. До збільшення відсотків втрати працездатності щомісячна страхова виплата ОСОБА_1 становила 10254,22 грн., сума збільшення становить 3418,07 грн.

Мотиви прийняття рішення судом

Стаття 11 ЦК України встановлює, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно із частиною 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини другої цієї ж статті збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до положень статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 Цивільного кодексу України. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Суб`єктами відповідальності, відповідно до статті 1173 ЦК України є органи державної влади або місцевого самоврядування.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо заподіювач шкоди не був уповноважений на такі дії.

Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Дії (бездіяльність) ГУ Держпраці у Львівській області, внаслідок яких (якої) було завдано шкоди, є основним предметом доказування та, відповідно встановлення у цій справі, оскільки відсутність такого елемента делікту свідчить про відсутність інших складових цієї правової конструкції та відсутність самого заподіяння шкоди як юридичного факту, внаслідок якого виникають цивільні права та обов`язки (статті 11 ЦК України).

Незаконними діяннями органів державної влади, органів влади Автономної республіки Крим, органів місцевого самоврядування є діяння, які суперечать приписам законів та інших нормативних актів або здійснені поза межами компетенції вищезазначених органів. Незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдавача шкоди повинна бути доведена.

Судом встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.01.2021р. (справа № 380/4777/20) котре залишене в силі постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2021р., визнано протиправними дії Головного управління Держпраці у Львівській області в частині відмови у складенні інформаційної довідки про умови праці на ОСОБА_1 при підозрі у нього хронічного професійного захворювання (отруєння). Зобов`язано Головне управління Держпраці у Львівській області відповідно до п. 84 «Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», затвердженого постановою КМ України від 17.04.2019 року за № 337 скласти інформаційну довідку про умови праці на ОСОБА_1 на шахтах Луганської області за період до 2016 року по професіях гірник підземний, гірник очисного забою, машиніст гірничих виїмкових машин, майстер - підривник на підставі даних його трудової книжки, гігієнічної характеристики умов праці на аналогічних робочих місцях або типових санітарно-гігієнічних характеристик умов праці за результатами наукових досліджень з аналогічних професійних групах.

Правила статей про деліктну відповідальність державних органів та їх посадових осіб мають в першу чергу застосовуватися у взаємозв`язку з положеннями Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та головне принципами верховенства права та справедливості і саме таких зв`язок прослідковується у міркуваннях судів та при застосуванні ними правових норм.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

При цьому відповідно до положень статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Дії державного органу (в цьому випадку ГУ Держпраці у Львівській області), які визнані протиправними рішенням Львівського окружного адміністративного суду, та які полягають у відмові скласти інформаційну довідку про умови праці ОСОБА_1 при підозрі у нього хронічного професійного захворювання є першопричиною недоотримання останнім збільшеного розміру щомісячних страхових виплат.

Таким чином розмір заявленої позивачем до стягнення з ГУ Держпраці суми збитків є доведеним.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов до висновку про наявність у вказаній справі елементів складу правопорушення: наявністю: шкоди та причинного зв`язку між неправомірними діями ГУ Держпраці у Львівській області (відмова у складенні інформаційної довідки про умови праці, які в подальшому визнані судом протиправними) і заподіяння ними шкоди (недоотримання позивачем збільшеного розміру щомісячних страхових виплат).

Суд вважає, що відповідальною перед потерпілим за шкоду, завдану органами державної влади, їх посадовими та службовими особами, відповідно до наведених вище положень ЦК України, та відповідачем у справі є держава, яка набуває і здійснює свої цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Таким органом у цій справі є ГУ Держпраці у Львівській області, як особа, що прийняла неправомірні рішення, та Казначейська служба, яка здійснює списання коштів з державного бюджету на підставі рішення суду.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у порядку розподілу між сторонами судових витрат з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останнім в дохід держави судовий збір у розмірі 1093,78 грн..

Керуючись ст.ст. 141, 265, 273, 274ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області про відшкодування шкоди,- задовольнити повністю.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 109378 (сто дев`ять тисяч триста сімдесят вісім) грн. 78 коп. завданої шкоди.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1093 (одну тисячу девяносто три) грн. 78 коп. судового збору.

Повний текст рішення виготовлено 23 червня 2023 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач : Головне управління Держпраці у Львівській області, , м. Львів, пл. Міцкевича, 8.

Головуючий суддя Л.Д. Мироненко