Справа № 296/6995/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" лютого 2023 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі:

головуючого судді Шкирі В.М.,

за участю секретаря Бабич В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі цивільну справу за позовом представника позивача- адвоката Касянчука Сергія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дітей, -

В С Т А Н О В И В :

19.10.2022 представник позивача-адвокат Касянчук С.В. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, який зареєстровано 08.08.2008 року виконкомом Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, актовий запис №79.

17.02.2017 року рішенням Корольовського районного суду м.Житомира шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу у подружжя народилися діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира належить матері позивача на підставі права власності на квартиру.

Позивач на даний час самостійно виховує та утримує дітей, діти регулярно відвідують заняття у загальноосвітній школі І-ІІ ступенів №33, виглядають охайними та доглянутими.

Мати дітей ОСОБА_2 , контакту зі школою не підтримує, із вчителями не спілкується.

Тому на підставі вищевказаного представник позивача просив суд визначити місце проживання дітей з батьком, ОСОБА_1 за місцем його проживання.

16.01.2023 відповідач надала до суду заперечення на позов , в якому вказує, що заперечує щоб діти жили з батьком, та хоче щоб вони жили разом з нею. При цьому вказує, що діти тривалий час живуть з батьком, проте вона письмової згоди не надавала. справу просить розглядати без її участі. (а.с.54)

Позивач та його представник до суду не з`явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи без їх участі, вказавши, що позовні вимоги підтримують та просять їх задовільнити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, також надав заяву про розгляд справи без його участі . Разом з заявою подав рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради № 149 від 15.02.2022 яким затверджено висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування про визначення місця проживання дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Відповідач в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи.

Так повістку про виклик до суду на 10-00 годину 16.02.2023 направлено відповідачу за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_1 . Проте, 27.01.2023 до суду повернувся конверт з відправленням, згідно довідки Укрпошти причина невручення: "адресат відсутній за вказаною адресою".

У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 760/25978/13-ц/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні

Суд вважає, що наявних у справі матеріалів у цій справі, достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті

Вивчивши матеріали цивільної справи суд встановив наступні обставини та відповідно них визначив правовідносини, що склалися між сторонами.

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 є громадянином України про що свідчить належним чином засвідчена копія паспорту серії НОМЕР_1 виданого 08.07.1997 року, місцем його реєстрації в паспорті вказано: АДРЕСА_1 , він має картку платника податків НОМЕР_2 (а.с5) також місце реєстрації підтверджено довідкою ВОМІРМП УДМС України в Житомирській області №188/4520 від 24.10.2022 (а.с.25)

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі 08.08.2008 року, який було розірвано 17.02.2017 року Корольовським районним судом м.Житомира за позовом ОСОБА_1 ( справа №296/543/17).

Від шлюбу у сторін народилися діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження дітей , в обох випадках батьками вказано ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с. 8-9).

Сторонами не заперечується факт, що діти, на даний час проживають разом із батьком за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 14.07.2006 (а.с.10-13).

Згідно довідки про склад сім`ї від 26.05.2022 №60 ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним там зареєстровані його діти - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та мати - ОСОБА_7 (а.с.16)

Відповідач - ОСОБА_2 за даними ВОМІРМП УДМС України в Житомирській області №188/4521 від 24.10.2022 знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення суду у справі №296/8067/17 від 20.02.2018 (а.с.24)

Факт проживання позивача разом з дітьми підтверджується і Актом від 26.05.2022 за підписами сусідів (а.с.17)

Діти навчаються у 5-А та 6-А Житомирської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №33 про що свідчать довідки учбового закладу від 26.05.2022 № 131,132. У довідці вказано, що дітьми опікується батько, мати до школи не ходить, участі у вихованні дітей не приймає (а.с.14,15)

Зі змісту висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування вбачається, що ОСОБА_1 разом з дочками та своїю матір`ю ОСОБА_7 проживають за адресою: АДРЕСА_1 , де створені належні умови для проживання та розвитку дітей. Позивач, який має самостійний дохід, створив усі необхідні умови для дозвілля, відпочинку та розвитку дітей. У дітей гарні стосунки з батьком та бабусею, відносини між ними довірливі. Тато відвідує батьківські збори та підтримує контакт з викладачами, батько заповнив декларації та обрав лікарів дітям.. Мати разом з дітьми не проживає, постійно змінює місце проживання , з дітьми спілкується 5-6 разів на рік, постійного місця проживання не має. В ході спілкування діти висловили бажання жити з батьком та бабусею, також у служби відсутні докази неналежного виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків чи аморальної поведінки, що унеможливило б виховання та утримання дітей.

Виконавчий комітет, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне у цій ситуації визначити місце поживання малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком - ОСОБА_1 .

Таким чином суд встановив, що сторони від шлюбу мають двох малолітніх дітей, які тривалий час проживають з батьком, проте мати дітей вказує, що хоче, щоб діти жили разом з нею, отже існує спір з приводу визначення місця проживання дітей, що регулюється нормами Сімйного кодексу України.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Позивач скористався своїми правами та звернувся до суду з позовом до матері своїх малолітніх дітей про визначення їх місця проживання разом з ним.

Відповідач, знаючи що подано такий позов надала суду заяву де вказала, що діти живуть тривалий час з батьком, проте вона позов не визнає та хоче, щоб діти жили з нею. При цьому де саме не вказала, та в судове засідання не з`явилася

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява N 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Дитина є суб`єктом права і незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя.

За змістом частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Зі змісту наданого суду висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради (додаток до рішення виконавчого комітету міської ради №149 від 15.02.2023), як органу опіки та піклування вбачається, що ОСОБА_1 разом з дочками та своїю матір`ю ОСОБА_7 проживають за адресою: АДРЕСА_1 , де створені належні умови для проживання та розвитку дітей. Позивач, який має самостійний дохід, створив усі необхідні умови для дозвілля, відпочинку та розвитку дітей. У дітей гарні стосунки з батьком та бабусею, відносини між ними довірливі. Тато відвідує батьківські збори та підтримує контакт з викладачами, батько заповнив декларації та обрав лікарів дітям.. Мати разом з дітьми не проживає, постійно змінює місце проживання , з дітьми спілкується 5-6 разів на рік, постійного місця проживання не має. В ході спілкування діти висловили бажання жити з батьком та бабусею, також у служби відсутні докази неналежного виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків чи аморальної поведінки, що унеможливило б виховання та утримання дітей.

Виконавчий комітет, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне у цій ситуації визначити місце поживання малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком - ОСОБА_1 .

Суд вважає, що висновок органу опіки та піклування затверджений виконавчим комітетом Житомирської міської ради рішенням № 149 від 15.02.2023 є достатньо обґрунтованим, не суперечить інтересам дітей та узгоджується з іншими доказами, що надані суду, зокрема відомостями про те де наразі проживають діти, хто ними опікується та іншими, а лише вказівка матері, що вона бажає, щоб діти жили з нею не спростовують доводів позивача

Таким чином із урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судові витрати, а саме судовий збір сплачений позивачем при подачі позову в сумі 992,40 грн за квитанцією №39168999 від 17.10.2022 підлягає стягненню з відповідача а підставі ст.141 ЦПК України

Керуючись ст.ст. 2-14, 76-83, 89, 259, 263, 264, 265, 268, 272 ЦПК України, ст.ст. 19, 141, 157, 160-161 СК України, о Конвенціїєю про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, ч. 2 , 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», суд,-

У Х В А Л И В :

Позов представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Касянчука Сергія Вікторовича до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дітей - задовільнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком- ОСОБА_1 за місцем його реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

РНОКПП: НОМЕР_2 ,

Адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

РНОКПП: НОМЕР_3 ,

Адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Виконавчий комітет Житомирської міської ради,

як орган опіки та піклування,

,

адреса: 10014, м.Житомир, майдан ім. С.П. Корольова, 4/2.

Cуддя В. М. Шкиря