Справа № 341/803/23
Провадження № 22-ц/4808/908/23
Головуючий у 1 інстанції Гаполяк Т.В.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Дениса Тараса Дмитровича на рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Гаполяком Т.В. 18 травня 2023 року в м. Галич Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в :

У квітні 2023 року представник позивача ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що з 24 червня 2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 24.09.2021 року шлюб між ними розірвано, а неповнолітні діти залишені на проживанні з матір`ю, яка самостійно забезпечує їх матеріально, дбає про їх добробут. В той же час відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним, несе службу у Збройних Силах України, де отримує заробітну плату та має змогу сплачувати аліменти на утримання дітей. Просила стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття (а.с.1-4).

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 18 травня 2023року позов задоволено. Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 (однієї третьої) частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви 20 квітня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.30-31).

Не погодившись з даним судовим рішенням, представник ОСОБА_2 адвокат Денис Т.Д. подав апеляційну скаргу, в якій вважає його безпідставним та необґрунтованим.

Зазначає, що ОСОБА_2 при захисті батьківщини отримав тяжке поранення та на сьогоднішній день проходить лікування. Крім цього, на утриманні має дружину, яка вагітна та також потребує матеріальної допомоги.

Не погоджується із твердженнями позивачки, що відповідач не отримує дітей від першого шлюбу, оскільки не припинив бачитись і спілкуватись з дітьми навіть попри те, що їх матір активно налаштовує дітей проти батька. Окрім того, систематично бере участь в матеріальному забезпеченні дітей, надає кошти, забезпечує продуктами харчування.

Наголошує, що розмір аліментів, про стягнення яких просить позивачка, є необґрунтованим, не підтверджений належними та допустимими доказами та суперечить нормам чинного законоадвства.

Зазначає, що на даний час відповідач займається підготовкою документів для реалізації права на пенсійне забезпечення по інвалідності, відтак його матеріальне забезпечення не дозволяє сплачувати аліменти у розмірі, визначеному судом. Військові виплати це єдине джерело доходів його сім`ї, а саме його лікування після поранення та витрати на утримання вагітної дружини.

З вказаних підстав просив рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким призначити сплату аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі по 2 000 грн на кожну дитину (а.с.35-38).

Відзив на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обгрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 червня 2011 року. Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 24 вересня 2021 року шлюб між ними розірвано, визначено місце проживання дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю, що підтверджується наявним в матеріалах справи рішенням (а.с.12-13).

Згідно свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 від 08.05.2012 року, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.10-11).

За змістом довідки Крилосівського старостинського округу №8 Галицької міської ради від 05.04.2023 року за №86, до складу сім`ї ОСОБА_1 входять: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).

Із довідки військово-лікарської комісії мобілізованого солдата ОСОБА_2 , виданої військовою частиною НОМЕР_3 26.04.2023 року за № 2113, встановлено, що останньому проведено огляд ВЛК в/ч НОМЕР_3 26.04.2023 року та поставлено діагноз: стан після вогнепального осколкового сліпого поранення м`яких тканин правого гомілково-ступневого суглобу з дефектом тканин (09.04.2023) з тимчасовим порушенням функції. Згідно наказу МОЗ України №370 від 04.07.2007 року, поранення кваліфікується як легке. Потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с.23).

До апеляційної скарги апелянтом долучено ряд документів, а саме: консультативний висновок спеціаліста КНП «Міський клінічний перинатальний центр Івано-Франківської міської ради» щодо ОСОБА_5 ; виписку із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_2 ; первинну медичну картку невідкладної допомоги щодо ОСОБА_2 від 09.04.2023 року; свідоцтво про шлюб, укладений між ОСОБА_2 , та ОСОБА_6 08.10.2022 року (а.с.39-44).

Задовольняючи позов, суд перешої інстанції виходив з того, що відповідач є особою працездатного віку, несе службу у Збройних Сихах України, жодного доказу про розмір заробітку відповідача сторонами не надано, доказів про наявність інших осіб на його утриманні суду не подано, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей в розмірі по 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В силу ст.18, ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, тобто дитину повинен утримувати не лише їх батько, а і її мати.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Обставини, які суд повинен врахувати при визначенні розміру аліментів, передбачені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України. Ці обставини стосуються як дитини, так і платника аліментів: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом частини 2 зазначеної статті розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

В силу статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, колегія суддів виходить з того, що батьки кожної дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини.

А кожен з батьків повинен надати кожній дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 2833,00 грн.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що він не відмовляється і готовий сплачувати аліменти на утримання дітей, але не погоджується з визначеним судом способом у частці від доходу та розміром вказаних аліментів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність визначених законом підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дітей.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він не має матеріальної можливості сплачувати аліменти у частці від доходу та розмірі, визначеному судом, а може сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн щомісяця на кожну дитину, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції, виходячи з такого.

Визначення способу стягнення аліментів належить стягувачу аліментів (частина 3 статті 181 СК України). Присудження аліментів у частці від доходу залежать виключно від волевиявлення одержувача та пов`язується з його диспозитивним правом на вибір способу присудження аліментів (у частці від доходу або у твердій грошовій сумі) та не пов`язується позицією сторони, яка зобов`язана сплачувати аліменти.

Платник аліментів не може вимагати зміни способу їх стягнення. Його правові можливості обмежуються правом вимагати зменшення розміру аліментів у межах обраного одержувачем способу їх стягнення.

З урахуванням даних правовідносин саме ОСОБА_1 має право користуватися даним правом на визначення способу стягнення аліментів, оскільки діти проживають зі своєю матір`ю, яка, у свою чергу, є одержувачем коштів на утримання дітей (аліментів).

З огляду на викладене, не заслуговують на увагу доводи апелянта про стягнення аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі.

Що стосується посилань апелянта на незадовільний стан здоров`я (поранення внаслідок участі у бойових діях) та перебування на його утриманні вагітної дружини, суд виходить з наступного.

Доказів того, що відповідач має стійку втрату працездатності (призначення йому групи інвалідності чи будь-яких документально підтверджених витрат на придбання ним ліків або оплати будь-яких видів лікування, тощо), в матеріалах справи немає.

Жодної інформації щодо доходів на час розгляду справи у суді першої чи апеляційної інстанцій, з яких можна було б зробити висновок про його матеріальний стан, відповідач не надав. Крім того, відповідач не надав інформації, що його дохід змінився та він не має можливості оплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Щодо посилань апелянта про перебування на його утриманні його дружини ОСОБА_5 , з огляду на те, що остання є непрацевлаштованою та не має джерел доходів, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів саме непрацездатних чоловіка або дружини. Позаяк, апеляційний суд приймає до уваги встановлене ст. 84 СК України право дружини на утримання від чоловіка під час вагітності. Однак, судом таке рішення не ухвалювалося і не встановлено чи дійсно тимчасово непрацездатна у зв`язку із вагітністю дружина відповідача потребує матеріальної допомоги і наскільки.

Слід зауважити, що той факт, що апелянт має на утриманні вагітну дружину, не впливає на обов`язок відповідача, як батька, надавати матеріальне забезпечення неповнолітнім дітям від першого шлюбу.

Долучені апелянтом довідки (виписки із медичних документів на ім`я його дружини та на його ім`я) самі по собі не можуть бути розцінені як достатні докази на підтвердження його скрутного матеріального становища, оскільки не містять відомостей про майновий стан відповідача, який, крім заробітної плати, може мати інші джерела доходу (вклади, нерухоме та рухоме майно).

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги, що при стягненні аліментів за іншою процесуальною процедурою (видачі судового наказу), відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, законодавець за вказаними правовідносинами визначив 1/3 частину заробітку платника аліментів із розрахунку на двох дітей.

Відповідач є працездатним, має щомісячний дохід, продовжує нести службу в Збройних Силах України, крім того, інших утриманців не має.

Відтак, враховуючи доводи апеляційної скарги та наявні в матеріалах справи докази, зокрема, стан здоров`я платника аліментів і наявність у вагітної дружини відповідача права на утримання своїм чоловіком, апеляційний суд, з урахуванням засад справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), вважає, що визначений судом розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, буде необхідним та достатнім для забезпечення розвитку дітей, відповідає достатньому життєвому рівню самого платника аліментів і не суперечить вимогам Закону.

Інші докази та обставини, на які посилається представник ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, зводяться до незгоди з висновком суду стосовно установлення обставин справи, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, їх правовою кваліфікацією, повно і всебічно встановив обставини справи та надав належну правову оцінку наявним у справі доказам і доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

При цьому, сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (ч.1ст.192 СК України).

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до пункту другого частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Дениса Тараса Дмитровича залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 18 травня 2023 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

В.Д.Фединяк

Повний текст постанови складено 19 липня 2023 року.