Справа №484/179/23 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Провадження №22-ц/812/657/23
Постанова

Іменем України

03 липня 2023 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Андрієнко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, вступна та резолютивна частини якого ухвалені 13 квітня 2023 року, повний текст складений 18 квітня 2023 року, під головуванням судді Шикері І.А., в приміщенні суду першої інстанції, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» про визнання договорів про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів,

в с т а н о в и л а:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» (далі ТОВ «Агрофірма Корнацьких», Товариство) про визнання договорів про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів.

Позовна заява мотивована тим, що вона є власником земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:000:0461 площею 0,02 га, :01:000:0363 площею 0,2768 га, :01:000:0189 площею 2,8619 га; :01:000:0215 площею 1,4426 га, загальна площа яких складає 4,6 га, що розташовані в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, які вона успадкувала після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначені земельні ділянки перебували в користуванні ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на підставі договору оренди земельної частки (паю) від 10 червня 2009 року, укладеного між ТОВ «Агрофірма Корнацьких» та ОСОБА_2 .

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 лютого 2021 року вказаний договір було розірвано у зв`язку із невиконанням умов договору оренди щодо сплати орендної плати.

У зв`язку з тим, що відповідач безпідставно утримував належні їй земельні ділянки рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2021 року ТОВ «Агрофірма Корнацьких» зобов`язано повернути вказані земельні ділянки власнику.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року рішення суду першої інстанції від 18 жовтня 2021 року в частині повернення земельних ділянок залишено без змін.

На виконання судового рішення, відповідач 27 травня 2022 року надав їй акт приймання-передачі земельних ділянок, датований 24 грудня 2021 року.

23 вересня 2022 року звернувшись до державного реєстратора для реєстрації договору оренди належних їй земельних ділянок з іншим орендарем, позивачці стало відомо, що 04 січня 2022 року між нею, в особі представника ОСОБА_3 , який діяв на підставі довіреності та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» укладено договори емфітевзису про встановлення права користування вищезазначеними земельними ділянками, для сільськогосподарських потреб.

Вказані договори укладені на 50 років, а передача емфітевтичного права здійснювалася за одну гривню.

Вважає зазначені договори емфітевзису недійсними, оскільки під час їх укладання ОСОБА_3 діяв в інтересах третіх осіб своїх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є засновниками ТОВ «Агрофірма Корнацьких».

Достовірно знаючи про те, що угода від 10 червня 2009 року про розірвання договорів оренди, укладеного з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» розірвана, відповідач здійснив державну реєстрацію іншого договору - емфітевзису щодо спірних земельних ділянок, чим фактично залишив їх у користуванні ТОВ «Агрофірма Корнацьких» і продовжує використовувати по теперішній час.

Посилаючись на те, що не мала наміру укладати договори з ТОВ «Агрофірма Корнацьких», а визначений договором розмір плати за користування земельними ділянками, який складає одну гривню шкодить її інтересам, ОСОБА_1 просила, визнати недійсними договори про встановлення права користування земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), укладені 04 січня 2022 року між нею, в інтересах якої діяв ОСОБА_3 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» та зобов`язати Товариство повернути земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:0461, :01:000:0363, :01:000:0189, :01:000:0215, загальною площею 4,6 га, в належному агротехнічному стані відповідно до акту приймання-передачі земельних ділянок, а також стягнути судові витрати.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 квітня 2023 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Дійшовши висновку про відсутність підстав для задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що факту порушення прав позивача при укладенні спірних договорів не доведено, а тому відсутні підстави для визнання договорів емфітевзису недійсними.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції залишив поза увагою, що договори емфітевзису укладені ОСОБА_3 не в інтересах довірителя, а вона не мала наміру укладати договори встановлення емфітевзису.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилалась на те, що договори оренди спірних земельних ділянок, укладені з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» були розірвані, про що ОСОБА_3 достовірно було відомо. Не дивлячись на це, ОСОБА_3 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» уклали договір емфітевзису, який в подальшому не схвалений довірителем. За вказаними договорами плата за користування спірними земельними ділянками склала одну гривню, що суперечить інтересам позивачки і призвело до настання для неї несприятливих умов, оскільки вона позбавлена на 50 років плати за користування належними їй на праві власності земельними ділянками.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:000:0461; :01:000:0363; :01:000:0189; :01:000:0215; загальною площею 4,6 га, що розташовані в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (а.с.7-10).

Вказані земельні ділянки ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_2 на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 березня 2020 року.

Зазначені земельні ділянки перебували в оренді у відповідача на підставі договору оренди, укладеного 10 червня 2009 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких».

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 лютого 2021, договір оренди вказаних земельних ділянок було розірвано, у зв`язку із невиконанням умов договору оренди щодо сплати орендної плати.

Оскільки після ухвалення 01 лютого 2021 року судового рішення відповідач безпідставно утримував належні ОСОБА_1 земельні ділянки, судовим рішенням, ухваленим Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області 18 жовтня 2021 року зобов`язано ТОВ «Агрофірма Корнацьких» повернути належній їй земельні ділянки відповідно до акту приймання передачі. Одночасно стягнуто орендну плату за 2018 -2020 роки.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2021 року в частині повернення земельних ділянок, залишено без змін (а.с.15-18).

На виконання вказаного судового рішення 27 травня 2022 року від ТОВ «Агрофірма Корнацьких» позивачка отримала акт приймання-передачі земельних ділянок, датований 24 грудня 2021 року (а.с.19).

Відповідно до довіреності, зареєстрованої в реєстрі за № 1247 та посвідченої приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Цихонею В.А. 23 березня 2007 року ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ТОВ «Агрофірма Корнацьких», ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , представляти її інтереси в усіх установах, підприємствах та організаціях незалежно від їх форм власності та підпорядкування, галузевої належності з питань: вчинення від її імені правочинів, щодо розпорядження всім її нерухомим майном, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось, зокрема договорів купівлі-продажу, міни, застави в забезпечення виконання її майнових зобов`язань, а також зобов`язань інших осіб, найму (оренди), позички, договорів на прийняття в дар на її ім`я (а.с.39).

04 січня 2022 року ОСОБА_3 , діючи як представник ОСОБА_1 на підставі довіреності від 23 березня 2007 року, уклав з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» чотири окремі договори встановлення права користування земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), відповідно до яких належні ОСОБА_1 на праві власності земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:0461; :01:000:0363; :01:000:0189; :01:000:0215, загальною площею 4,6 га, розташовані в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, передав ТОВ «Агрофірма Корнацьких» у право володіння та право цільового використання (емфітевтичне право).

Термін дії договору встановлено 50 років, а плата за користування емфітевтичним правом встановлена 1 (одна) гривня, яку власник отримав до укладення цих договорів (п.2.2; 3.1 договорів).

Договори емфітевзису від 04 січня 2022 року зареєстровані державним реєстратором Центру надання адмінінстративних послуг м. Южноукраїнська Миколаївської області 10 лютого 2022 року (а.с.40 -59).

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19 жовтня 2022 року ТОВ «Агрофірма Корнацьких» зареєстроване як юридична особа, її засновниками зазначено ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а основним видом діяльності є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Як встановлено судом, про наявність зазначених вище договорів емфітевзису позивачці стало відомо 23 вересня 2022 року, коли вона звернулася до державного реєстратора для реєстрації договору оренди спірних земельних ділянок з іншим орендарем.

28 вересня 2022 року ОСОБА_1 скасувала довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Цихонею В.А. 23 березня 2007 року та зареєстрованої в реєстрі за номером № 1247 на розпорядження всім майном.

Позивачка, звертаючись до суду із даним позовом, заперечувала, що не погоджувалася передавати ТОВ «Агрофірма Корнацьких» за договором про встановлення права користування земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) належні їй на праві власності земельні ділянки строком на 50 років.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 вказувала на те, що відповідач діяв виключно у власних інтересах, представник вчинив правочин на користь своїх дітей, ціна договору емфітевзису за користування земельними ділянками встановлена у розмірі 1 грн, що свідчить про те, що такий правочин має для неї негативні наслідки.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною першою статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За нормами частини третьої статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Главою 17 ЦК України унормовано правовідносини представництва при здійсненні правочинів.

Згідно з частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Отже, односторонній правочин є дією однієї сторони, яка створює обов`язки лише для особи, яка видала довіреність. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє (частини перша, друга статті 238 ЦК України).

При цьому, якщо представник вчинив правочин не в інтересах довірителя, а у своїх власних, то це є підставою для визнання такого правочину недійсним. Правило, передбачене частиною третьою статті 238 ЦК України, покликане гарантувати інтереси особи, яку представляють, від можливих зловживань з боку представника.

За загальним правилом довірена особа, яка виступає від імені довірителя, зобов`язана діяти в її інтересах добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Верховний Суд у постанові від 25 вересня 2019 року у справі № 727/3501/16-ц дійшов висновків, що правочин завжди має вчинятися в інтересах сторони, яку представляють. З метою забезпечення інтересів цієї особи представнику заборонено вчиняти представницький правочин у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є. При цьому, словосполучення «у своїх інтересах» необхідно розуміти таким чином, що представник не може вчиняти від імені особи, яку він представляє, правочин щодо себе особисто (тобто бути стороною цього правочину) або іншим шляхом на шкоду інтересам довірителя, у тому числі на користь інших осіб, включаючи і тих, представником яких він одночасно є.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) міститься висновок про те, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки) базується на римській правовій максимі - non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Обставини справи свідчать про те, що на момент укладення оскаржуваних договорів учасниками (засновниками) ТОВ «Агрофірма Корнацьких» були діти представника власника земельних ділянок ОСОБА_3 .

Відповідач, будучи обізнаним про відсутність волевиявлення позивачки щодо передачі ТОВ «Агрофірма Корнацьких» у користування належних їй на праві власності земельних ділянок, попри наявність судового рішення, яким ТОВ «Агрофірма Корнацьких» зобов`язано повернути земельні ділянки їх власнику, діючи від імені ОСОБА_1 за довіреністю, 04 січня 2022 року, уклав із ТОВ «Агрофірма Корнацьких» оспорювані договори емфітевзису.

Таким чином, укладаючи оспорювані договори емфітевзису з ТОВ «Агрофірма Корнацьких», відповідач свідомо діяв в інтересах своїх близьких родичів та своєї сім`ї, а не в інтересах довірителя ОСОБА_1 , що прямо заборонено частиною третьою статті 238 ЦК України. Більш того, договором емфітевзису за користування спірними земельними ділянками встановлена ціна, яка вочевидь не відповідає інтересам власника земельних ділянок.

При цьому матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 знала про наявність вказаних обставин та погоджувалася на укладання оспорюваних договорів.

З огляду на викладене та враховуючи, що дії відповідача при підписанні спірних договорів емфітевзису були спрямовані на передачу у безкоштовне користування земельних ділянок своїм близьким родичам, що свідчить про незаконність та недобросовісність дій відповідача та наявність особистого інтересу представника під час укладення оспорюваних договорів, висновки суду першої інстанції про те, що оспорювані договори відповідають інтересам позивачки та її внутрішній волі є помилковими.

Крім того, у разі вчинення правочину представником позивача, суду слід було з`ясувати, чи був наділений представник його довірителем повноваженнями на вчинення правочину, чи діяв він в межах наданих йому повноважень (ч.1 ч. 3 ст. 238 ЦК України), а якщо ні, то чи схвалив в подальшому довіритель укладений представником в його інтересах правочин.

Правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання (частина перша статті 241 ЦК України).

Зміст довіреності від 23 березня 2007 року, на підставі якої було вчинено оспорювані правочини, свідчить про те, що ОСОБА_1 надала повіреним право представляти її інтереси з питань, які стосуються її, як власника спірних земельних ділянок.

Для виконання цих повноважень ОСОБА_1 надала представникам право здійснювати конкретні, визначені у довіреності дії та визначила їх право на укладання від її імені конкретні договори, обумовивши це у довіреності, зокрема: договорів щодо найму (оренди) земельних ділянок та договорів на прийняття в дар на її ім`я, однак не уповноважувала повірених на укладання від її імені іншого за правовими наслідками та менш вигідного для довірителя договору - договору емфітевзису, який було укладено строком на 50 років зі сплатою за користування емфітевтичним правом у розмірі 1грн.

Отже, суд першої інстанції неправильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки довіреність, на підставі якої були вчинені оспорені правочини, не містить визначених повноважень повірених на укладення договору емфітевзису.

Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував матеріальний закон, який регулює спірні правовідносини, прийняте ним судове рішення слід скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити повністю, а оспорювані договори емфітевзису визнати недійсними з підстав, передбачених частиною першою статті 215 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з ТОВ « Агрофірма Корнацьких» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 2684 грн судового збору, які складаються із витрат позивачки у розмірі 1073 грн 60 коп по сплаті судовго збору при подачі позовної заяви і 1610 грн 40 коп судового збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381 -384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) з кадастровим номером :01:000:0461, укладений 04 січня 2022 року, між ОСОБА_1 від імені якої діяв ОСОБА_3 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких», зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 63439961 від 14 лютого 2022 року.

Визнати недійсним договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) з кадастровим номером :01:000:0363, укладений 04 січня 2022 року, між ОСОБА_1 від імені якої діяв ОСОБА_3 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких», зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 63440655 від 14 лютого 2022 року.

Визнати недійсним договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) з кадастровим номером :01:000:0189, укладений 04 січня 2022 року, між ОСОБА_1 від імені якої діяв ОСОБА_3 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких», зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 63439141 від 14 лютого 2022 року.

Визнати недійсним договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) з кадастровим номером :01:000:0215, укладений 04 січня 2022 року, між ОСОБА_1 від імені якої діяв ОСОБА_3 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких», зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 63441268 від 14 лютого 2022 року.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких», , повернути належні на праві власності ОСОБА_1 земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:000:0461 площею 0,02 га, :01:000:0363 площею 0,2768 га, :01:000:0189 площею 2,8619 га; :01:000:0215 площею 1,4426 га, що розташовані в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких», , на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 2684 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий

Судді:

_____________________

Повний текст судового рішення виготовлено 04.07.2023 р.