Справа№592/6627/23
Провадження №2/592/1565/23

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі головуючого судді Корольової Г.Ю., за участю секретаря судового засідання Панасовської В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку,

у с т а н о в и в :

17.05.2023 року позивач звернулась із позовною заявою до суду і просить стягнути з відповідача на її користь 18273,38 грн нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 74238,46 грн. Свої вимоги мотивує тим, що з 05.07.2021 року по 24.06.2023 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем. 24.06.2022 року звільнена за власним бажанням (ст.38 КЗпП) з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг». При звільненні з нею не був проведений повний розрахунок.

Ухвалою суду від 18.05.2023 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

20.06.2023 року представником відповідача ОСОБА_2 надано відзив на позовну заяву, де вказано, що заборгованість товариства перед позивачем складає 11913,01 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 05.07.2021 року по 24.06.2022 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем та 24.06.2022 року позивач звільнилась з роботи за власним бажанням (ст.38 КЗпП).

Після звільнення ОСОБА_1 з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг», роботодавцем не проведено розрахунок по заробітній платі.

Згідно з довідкою наданої АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг» від 19.06.2023 року № 16-07/301 заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_1 (після відрахування ПДФО та військового збору) становить 11913 грн 01 коп. (а.с. 31).

Частиною 1 ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

За приписами ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Крім того, слід зазначити, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, що узгоджується з правовою позицією викладеною в рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5/2012.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Однак, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Враховуючи конкретні обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника.

Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно, щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця.

Якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків.

Відшкодування, передбачене ст. 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому ст. 117 КЗпП України.

Враховуючи компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.

З вищевикладеного, вбачається очевидна неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача, а тому суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивачу виплат в розмірі 10000,00 грн.

Позивачі - у справах про стягнення заробітної плати відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору.

Ухвалою суду від 18.05.2023 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору у розмірі 1073,60 грн. за вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Зважаючи на викладене, з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2147,20 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» (м.Суми, вул.Іллінська, 13, ) про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 11913 грн 01 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 10000 грн 00 коп., з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» на користь держави судовий збір у сумі 2147 грн 20 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.Ю. Корольова