ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8678/23 Справа № 213/1551/23 Суддя у 1-й інстанції - Мазуренко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року м.Кривий Ріг

справа № 213/1551/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони:

заявник ОСОБА_1

заінтересована особа Територіальна громада в особі виконкому Інгулецької районної у місті ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_3 , на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 15 червня 2023 року, яке постановлено суддею Мазуренко В.В. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 15 червня 2023 року,

УСТАНОВИВ:

В квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю посилаючись на те, що з 03.02.2016 він проживав разом з бабусею ОСОБА_4 та її чоловіком ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство. Заявник був зареєстрований у вказаній квартирі, бабуся була його опікуном на підставі рішення виконкому. ІНФОРМАЦІЯ_1 бабуся заявника померла. Заявник продовжив проживати з ОСОБА_5 , вони мали спільний бюджет, спільне харчування, приймали спільну участь в утриманні житла, надавали один одному допомогу під час хвороби і до дня смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті останнього відкрилась спадщина на частину вищевказаної квартири, інших спадкоємців немає.

Нотаріусом було відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , у зв`язку з відсутністю підтвердження факту родинних відносин, а тому він просить встановити факт його проживання з ОСОБА_5 однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини, тобто з лютого 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі наведеного вище, заявник просив суд встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини, починаючи з лютого 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто по день смерті ОСОБА_5 , включно.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 15 червня 2023 року заяву задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини, починаючи з лютого 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто по день смерті ОСОБА_5 , включно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_3 , ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю з тих підстав, що оскаржуване рішення не відповідає дійсним обставинам, що мають значення для справи, оскільки заявником не доведено факту його проживання однією сім`єю з померлим ОСОБА_5 , так як матеріали справи не містять відповідних доказів. Також апелянт зауважує на тому, що на час відкриття провадження у даній справі існувало рішення у справі № 941/120/23, яким встановлено факт постійного проживання спадкодавця ОСОБА_5 , на час відкриття спадщини разом з спадкоємцем ОСОБА_2 , яке набрало законної сили та яке спростовує обставини, зазначені заявником ОСОБА_1 в поданій ним заяві про встановлення факту проживання однією сім`єю. Крім того, оскаржуваним судовим рішенням не встановлено місце проживання заявника та спадкодавця, а до участі у справі не залучено належну заінтересовану особу. Також апелянт посилається на те, що заявником до його заяви не додано копії свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , що обумовлено тим, що він його не отримував, бо не приймав участі у похованні, що фактично спростовує його твердження про проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 . При цьому апелянт зауважує, що в даному випадку відсутній спір про право, оскільки заявник звернувся до суду з заявою після набрання законної сили рішеням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 15.03.2023 у справі № 914/120/23 та відповідно до встановленого оскаржуваним рішенням ОСОБА_1 може бути спадкоємцем ОСОБА_5 четвертої черги, в той час як скаржник ОСОБА_2 є спадкоємцем другої черги.

У відзиві на апеляційну скаргу представник заявника ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на переконання апелянта, апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_6 , які, кожен окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, названих вимог закону не дотримався.

Як установлено судом та вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення виконавчого комітету Інгулецької районної ради м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 20 жовтня 2004 року ОСОБА_4 призначена опікуном малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку із смертю батьків дитини (а.с.16).

З 03 лютого 2016 року місце проживання заявника зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).

Із акту складеного мешканцями будинку АДРЕСА_2 та завіреного керуючою справами ОСББ «Інгулець-Сонячна 15» видно, що ОСОБА_1 проживав однією сім`єю, вів спільне господарство, мав спільний бюджет, утримував житло разом з бабусею ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 з 03 лютого 2016 року і до дня смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15).

Як видно із свідоцтва про право на спадщину за законом, ОСОБА_1 отримав у спадщину після смерті бабусі ОСОБА_5 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 . Свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частку вказаної квартири видано також ОСОБА_5 11 червня 2021 року (а.с.13). Право власності заявника на частку квартири зареєстровано в Державному реєстрі речових прав (а.с.14).

Із копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_5 , наданої на ухвалу суду приватним нотаріусом Черник О.П. видно, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис №1800. На день його смерті разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 мав зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 .

За заявою заявника від 31.03.2023 заведена спадкова справа № 46/2023, яка зареєстрована у спадковому реєстрі.

Постановою приватного нотаріуса від 11 квітня 2023 року заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_5 з тих підстав, що спадкоємцем не надано документів, які підтверджують факт родинних відносин між ним і померлим, наявність яких дає право на спадкування за законом.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю заявник посилався на тек, що встановлення вказаного факту потрібно заявнику для прийняття спадщини за законом після померлого.

Задовольняючи заяву та встановлюючи факт проживання заявника та спадкодавця однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини, суд першої інстанції виходив з того, що факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_5 , ведення з ним спільного господарства не менше ніж п`ять років до дня смерті останнього, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджений письмовими доказами та поясненнями свідків.

Проте, колегія суддів не погоджується з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

В судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20.

Згідно з частиною 4 статті 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Тобто, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Так, апеляційний суд виходить з того, що метою звернення із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , зокрема з метою подальшого вирішення питання про право власності на спадкове майно та прийняття спадщини за законом.

Разом з тим, рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 15 березня 2023 року встановлено факт постійного проживання спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини разом зі спадкоємцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_3 .

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 22 листопада 2023 року вказане рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 15 березня 2023 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 , за участю заінтересованої особи - Державного нотаріуса Петрівської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Таким чином матеріалами справи установлено, що є особа - ОСОБА_2 , який також претендує на спадкове майно.

Враховуючи вищезазначені обставини, колегія суддів доходить висновку, що факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки матеріалами справи установлено, що в даному випадку існує спір про право, який підлягає розгляду виключно в порядку позовного провадження. Крім того, колегія суддів також виходить з того, що встановлення вказаного факту може вплинути на права та інтереси інших спадкоємців. В свою чергу, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

На вказані обставини, суд першої інстанції уваги не звернув, у зв`язку з чим, дійшов помилкового висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 . За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду скасувати, а заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - залишити без розгляду.

Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною за наслідками розгляду аналогічних справ, зокрема в постанові від 19 березня 2020 року у справі № 639/489/18 та в постанові від 01 березня 2023 року у справі № 179/843/19.

Пунктом 4 ч.1 ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

При цьому залишення без розгляду заяви не позбавляє ОСОБА_1 права звернутися до суду за захистом свого права в порядку позовного провадження.

Керуючись п.1 ч.1 ст.255, ст.ст.315, 367, 377, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 15 червня 2023 року скасувати.

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Територіальна громада в особі виконкому Інгулецької районної у місті ради, про встановлення факту проживання однією сім`єю - закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що він має право подати позов на загальних підставах.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2023 року.

Головуючий:

Судді: