Єдиний унікальний номер 725/1446/23
Номер провадження 2/725/162/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2023 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючоїо судді Піхало Н. В.

за участю секретаря судового засідання Соник А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 10.11.2021 року він дав у борг ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 85 000 грн. 00 коп. для купівлі автомобіля, які вона зобов`язалася повернути до 25.05.2022 року, а також у разі несвоєчасного виконання зобов`язання сплатити пеню у розмірі 1% за кожен тиждень прострочення виконання зобов`язання, що підтверджується власноручно написаною ОСОБА_2 розпискою.

Разом з тим, відповідачка вказаний борг в повному обсязі не повернула та всіляко ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, чим змусила його звернутися до суду за захистом своїх прав.

Таким чином вказував, що станом на момент подачі позову сума основного боргу складає 42 066 грн. 00 коп., та пеня у розмірі 16 447 грн. 80 коп.

Посилаючись на вказане, а також своє право на вимогу частини боргу, просив стягнути з відповідачки частину суми неповернутого боргу у розмірі 42 066 грн. 00 коп., та пеню у розмірі 16 447 грн. 80 коп. й відповідно стягнути з відповідачки також на його користь понесені ним судові витрати в розмірі 1073 грн. 60 коп.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак у матеріалах справи міститься заява, в якому він зазначив, що поданий позов підтримує у повному обсязі, просив його задовольнити у повному обсязі, та справу слухати у його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подала заяву в якій вказала, що позовні вимоги визнає частково, та просила розгляд справи проводити без її участі.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 10 листопада 2021 року ОСОБА_1 дав у борг ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 85 000 грн. 00 коп. для купівлі автомобіля, які остання зобов`язалася повернути до 25 травня 2022 року, а також у разі несвоєчасного виконання зобов`язання сплатити пеню у розмірі 1% за кожен тиждень прострочення виконання зобов`язання, що підтверджується власноручно написаною ОСОБА_2 розпискою, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.5).

Разом з тим, у визначені в договорі строки відповідачка вказаний борг не повернула та всіляко ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, чим змусила позивача звернутися до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст.1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Так, 10 листопада 2021 року відповідачка ОСОБА_2 склала розписку про позику у ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 85 000 грн. 00 коп. для купівлі автомобіля та зобов`язалась повернути суму боргу до 25 травня 2022 року, та у разі несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен тиждень прострочення виконання пеню у розмірі 1% від суми.

Отже, сторонами дотримано вимог закону щодо форми та умов договору позики, визначених у ст. 1047 ЦК України.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

При цьому, ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором позики виконав та передав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 85 000 грн. 00 коп., на що вказує остання у своїй розписці.

Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Так, ОСОБА_2 зобов`язалася повернути позивачу ОСОБА_1 позику в сумі 85 000 грн. 00 коп. до 25.05.2022 року та у разі несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен тиждень прострочення виконання пеню у розмірі 1% від суми, про що зазначила у розписці.

Проте, відповідачка повністю борг, а саме грошові кошти у розмірі 42 066 грн. 00 коп. у визначені договором строки - до 25.05.2022 року не повернула, у зв`язку з чим позивачем нараховано пеню у розмірі 1% від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за користування позикою у розмірі 16 447 грн. 80 коп. і на час звернення позивача з позовом до суду також не повернула.

Відповідно до ст. 526,527,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Згідно положень ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

З розрахунку позивача вбачається, що розмір заборгованості відповідачки за договором позики становить: 42 066 грн. 00 коп., та пеня у розмірі 16 447 грн. 80 коп.

Наданий позивачем розрахунок відповідачкою визнається частково з урахуванням положень цивільного законодавства, запроваджених на час дії в Україні військового стану.

Так, відповідно до п. 18 "Прикінцевих та перехідних положень" Цивільного кодексу України в редакції відповідно до Закону України № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15 березня 2022 року у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

На підставі викладеного, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню частково, так як пеня з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, не підлягає стягненню за період військового стану.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що за невиконання грошового зобов`язання у передбачені договором строки, ОСОБА_2 має сплатити на користь ОСОБА_1 заборгованість за основною сумою боргу 42 066 грн. 00 коп.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 4-13, 81, 82, 89, 141, 264-265, 273, 274, 279 ЦПК України, ст. 1047- 1049 ЦК України, п. 18 "Прикінцевих та перехідних положеннь" Цивільного кодексу України в редакції відповідно до Закону України № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15 березня 2022 року , суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) заборгованість за несплачену суму боргу за позикою у розмірі 42 066 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) понесені судові витрати у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м.Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення,має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н.В. Піхало