УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Про відмову у видачі судового наказу

27.12.2023 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Чішман Л.М.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 заборгованості за фактично спожиту електричну енергію, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду та просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за фактично спожиту електричну енергію у розмірі 13159, 62 грн за період з 01.12.2021 року по 01.11.2023 року та витрати по сплаті судового збору.

27.12.2023 року до суду надійшли відомості з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області, згідно яких ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 09.02.2011 року за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до територіальної підсудності Корольовського районного суду м. Житомира.

При вирішенні питання про можливість видати судовий наказ, суддя приходить до наступного висновку.

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу містяться у ст. 163 ЦПК України.

За приписами п.п. 4, 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості (п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України).

Нормами п. 5 ч. 2 ст. 163 КПК України передбачено, що в заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

За загальним правилом, передбаченим ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Всупереч викладеному, на підставі документів, долучених до заяви про видачу судового наказу, документально не підтверджується, що ОСОБА_1 отримує послуги зі споживання електричної енергії за адресою, зазначеною у заяві АДРЕСА_2 .

Зі змісту п. 6 ч. 1 ст. 1 "Про житлово-комунальні послуги" вбачається, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

До заяви не долучені докази, які підтверджують, що ОСОБА_1 є власником (співвласником) зазначеного житлового приміщення, як і не підтверджується, що вона там проживає, а відтак не доведено, що вона користується послугами, які надає стягувач.

Наявна в матеріалах справи заява-приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії від 03.12.2018 року не є належним доказом, що підтверджував би факт користування ОСОБА_1 послугами, які надає стягувач, а також наявність заборгованості зі сторони боржника в період з 01.12.2021 року по 01.11.2023 року.

Окремо суд звертає увагу на тому, що попри зазначення у згадуваній заяві-приєднанні від 03.12.2018 року адреси ОСОБА_1 АДРЕСА_2 , зареєстрована ОСОБА_1 з 09.02.2011 року по даний час на території Корольовського району м. Житомира за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не відповідає вимогам, передбаченим ст. 163, п. 5 ч. 2, п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, оскільки в ній не зазначені повні відомості, які передбачають виникнення або порушення права грошової вимоги саме до зазначеного боржника, до заяви не долучені докази, які підтверджують, що ОСОБА_1 є споживачем послуг, які надає заявник, а суд позбавлений процесуальної можливості самостійно визначати та витребувати такі відомості в наказовому провадженні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Нормами п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

З огляду на викладене, суд відмовляє у видачі судового наказу на підставі п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, оскільки заявником не доведено на підставі належних доказів, що він має право вимоги до ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 163, 165 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 заборгованості за фактично спожиту електричну енергію відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів, з дня її підписання.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 27 грудня 2023 року.

Суддя Л.М. Чішман