ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1054/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №710/1956/21 Категорія: на ухвалу Побережна Н.П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів Новікова О.М., Василенко Л.І., Карпенко О.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 24 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 18 січня 2021 року близько 00 год. 30 хв. на 23 км + 800 м. автодороги «Київ Знам`янка» відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Опель Астра» р.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався з боку м. Обухів та виконуючи маневр лівого повороту до с. Ходосівка, зіткнувся із автомобілем марки «ACURA MDX» р.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався з боку м. Києва. У результаті зіткнення пасажир автомобіля марки «Опель Астра», р.н.з. НОМЕР_1 . ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув на місці пригоди.

За фактом ДТП управлінням Головного управління Національної поліції України у Київській області внесено відомості до ЄРДР №000000020 за ч. 2 ст. 286 КК України.

Станом на день подачі позову досудове розслідування триває.

Внаслідок смерті ОСОБА_4 в результаті ДТП, матері загиблого - ОСОБА_2 завдано шкоду. Розмір завданої моральної шкоди позивач обґрунтовує тим, що внаслідок загибелі сина, незважаючи на те, що пройшов деякий час, вона не змирилась з тим, що вона втратила рідну дитину. Загиблий перебував у досить тісних родинних зв`язках з нею, оскільки їх нерозривно поєднував не тільки родинні стосунки, а ще й спільний побут, так як загиблий постійно проживав з нею та постійно здійснював за нею догляд, був її опорою в житті, завжди разом з нею розділяв радість та підтримував у важкі моменти. Втрата сина несе непоправну втрату та глибокі страждання, які будуть переслідувати її усе подальше життя.

У вказаному позові просила стягнути з відповідача на свою користь 250000,00 грн. моральної шкоди завданої смертю сина внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки та 30000,00 грн. судових витрат на професійну правову допомогу.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 24 травня 2023 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого зупинити до завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні №000000020 за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Ухвала суду мотивована тим, що від встановлення результатів досудового розслідування за ч. 2 ст. 286 КК України залежить вирішення питання щодо наявності чи відсутності солідарної відповідальності відповідача з іншим учасником ДТП перед потерпілою особою.

Таким чином, застосовуючи аналогія права, з метою повного та всебічного розгляду справи, враховуючи наявність кримінального провадження №000000020 за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, результатів досудового розслідування по якому немає, хід якого має значення для розгляду та прийняття рішення у справі №710/1956/21, суд вважав необхідним зупинити провадження по справі.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою в якій вказує, що ухвала є незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права, тому просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що необхідність у зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Разом із тим, необхідно врахувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Звернуто увагу, що при неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства, підставою для зупинення провадження у цивільній справі може бути лише наявність кримінальної справи на розгляді в суді, а не на стадії досудового розслідування.

На теперішній час триває стадія досудового розслідування кримінального провадження ЄРДР №000000020.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

У відповідності до вимог статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, в тому числі про повернення позовної заяви позивачеві, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У такому випадку судове засідання не проводиться, а розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами - частина 13 статті 7 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає даним вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 січня 2021 року близько 00 год. 30 хв. на 23 км + 800 м. автодороги «Київ Знам`янка» відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Опель Астра» р.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався із сторони м. Обухів та виконуючи маневр лівого повороту до с. Ходосівка, зіткнувся із автомобілем марки «ACURA MDX» р.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався зі сторони м. Києва.

У результаті зіткнення пасажир автомобіля марки «Опель Астра», р.н.з. НОМЕР_1 . ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув на місці пригоди.

За фактом ДТП управлінням Головного управління Національної поліції України у Київській області внесено відомості до ЄРДР №000000020 за ч. 2 ст. 286 КК України.

Даних про передачу матеріалів кримінального провадження на розгляд до суду в матеріалах справи немає, тобто наразі триває досудове розслідування.

Заявляючи клопотання про зупинення провадження у справі з підстав передбачених пунктом 6 частини 1 статті 251 ЦПК України, представник позивача посилався на те, що зупинення провадження необхідно для повного та об`єктивного встановлення обставин справи.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У цьому випадку провадження у справі зупиняється до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи (пункт 5 частини першої статті 253 ЦПК України).

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли у іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

При вирішенні питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що з метою повного та всебічного розгляду справи, враховуючи наявність кримінального провадження №000000020 за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, результатів досудового розслідування по якому немає, хід якого має значення для розгляду та прийняття рішення у справі №710/1956/21, необхідно зупинити провадження у даній справі.

З такими висновками суду колегія суддів не може погодитися з огляду на таке.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22 квітня 2020 року у справі № 280/1222/17, на яку, зокрема, посилається позивач у позовній заяві, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, а позивач доводить інші обов`язкові складові цивільно-правової відповідальності, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправність поведінки; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За вимогами частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про неможливість розгляду справи про відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП, до завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні №000000020 за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, є помилковим.

Так, під час розгляду цивільної справи про відшкодування шкоди, позивач винен довести наявність шкоди, протиправність поведінки відповідача, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою. Відповідач, у свою чергу, повинен довести відсутність своєї вини у завданні шкоди або, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого.

Суд на підставі поданих сторонами доказів розглядає справи та вирішує чи є такі докази належними і достатніми для задоволення позовних вимог.

Крім того, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки законом передбачено обов`язок суду зупинити провадження у справі до вирішення іншої справи, зокрема, що розглядається в порядку кримінального судочинства, однак законом не передбачено зупинення провадження на час закінчення досудового розслідування.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги позивачів, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які за приписами статті 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 24 травня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді