Єдиний унікальний номер судової справи: 486/647/23
Номер провадження: 22-ц/812/847/23 Суддя - доповідач апеляційного суду: Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2023 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Темнікової В.І., Тищук Н.О.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

без участі сторін, розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03 травня 2023 року, постановлену під головуванням судді Волкової О.І. в приміщенні того ж суду за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, у якій просила видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на свою користь аліментів на утримання 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування заяви, ОСОБА_1 зазначала, що з 2014 року по 2016 рік проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 . Від спільного проживання мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після припинення спільного проживання у 2016 році, ОСОБА_2 періодично надавав матеріальну допомогу на утримання сина, зокрема присилав сину подарунки. Однак, останнім часом матеріальну допомогу на утримання сина добровільно не надає, при цьому інших неповнолітніх дітей не має.

Посилаючись на викладені обставини, просила про задоволення заяви.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03 травня 2023 року у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, заявник - ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої ст. 353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи питання про відмову у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заява про видачу судового наказу не оформлена належним чином та місце реєстрації боржника не підтверджено, а тому на підставі ч.9 ст. 165 ЦПК України у видачі судового наказу слід відмовити.

Однак, з таким висновком суду колегія погодитись не може з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України визначено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу визначені у ст. 163 ЦПК України.

Заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Статтею 162 ЦПК України визначено, що заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 28 ЦПК України встановлено, що позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Відповідно до вимог ч.2 ст.167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

На виконання вимог до ч. 5 ст. 165 ЦПК України, судом направлено запит до Центру надання адміністративних послуг Южноукраїнської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Згідно відповіді начальника ЦНАП Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, ОСОБА_2 на території Южноукраїнської територіальної громади не зареєстрований.

Відповідно до положень ч.9 ст.165 Цивільного процесуального кодексу України, у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

У зв`язку із тим, що отримана судом інформація не дає можливості підтвердити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання /перебування/ ОСОБА_2 суд першої інстанції дійшов висновку про відмову ОСОБА_1 у видачі судового наказу.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, у заяві про видачу судового наказу ОСОБА_1 зазначила місце реєстрації та місце проживання боржника ОСОБА_2 - Кіровоградська область, Голованівській район, с. Журавлинка.

Між тим, в матеріалах справи відсутній запит суду до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника, за відповідною адресою, яка зазначена у заяві про видачу судового наказу.

Крім того, відповідно до ч.7 ст. 165 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Запиту до Єдиного державного демографічного реєстру щодо місця реєстрації боржника ОСОБА_2 матеріали справи також не містять.

Аналіз зазначених обставин у їх сукупності свідчить про передчасність висновку суду про неможливість здійснити перевірку місця реєстрації боржника ОСОБА_2 , а також про те, що отримана інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце його реєстрації.

Також, помилковими є висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 при подачі заяви не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта боржника, що унеможливлює видачу судового наказу, який буде відповідати вимогам виконавчого документа, оскільки згідно п. 2 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового збору повинно бути зазначено місце проживання боржника, а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

При зверненні до суду з заявою про видачу судового наказу, ОСОБА_1 зазначено місце реєстрації та проживання ОСОБА_2 тобто відому їй інформацію, що ідентифікує боржника.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За такого, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали суду та направлення справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03 травня 2023 року скасувати, а справу направити для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили негайно з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складання її повного тексту до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді В.І. Темнікова

Н.О. Тищук

Повний текст постанови складено 19 липня 2023 року.