Номер провадження: 22-ц/813/6208/23
Головуючий у першій інстанції Прийомова О.Ю.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

31.10.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к,

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про необхідність виклику та допиту в судовому засіданні неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

встановила:

У грудні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом, який було уточнено, до ОСОБА_3 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини з матір`ю, в якому просила суд визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_2 за адресою матері: АДРЕСА_1 ; відібрати неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та передати на виховання матері ОСОБА_2 за адресою матері: АДРЕСА_1 ; розподілити судові витрати у справі.

В обґрунтування позову посилалася на те, що з 17 липня 2009 року по 20 липня 2020 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.06.2020 року шлюб між сторонами розірвано.

Від сумісного шлюбу у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , є неповнолітній син: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 від 03.02.2010 року. ОСОБА_1 , після розлучення батьків залишився проживати з матерію ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою №1359 від 19.07.2021 року з КП «Великодолинське».

ОСОБА_2 , не чинила перешкод в спілкуванні батька з сином.

11.04.2021 року батько, ОСОБА_3 , узяв сина до свого фактичного місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та не повернув його матері у визначений час. За місцем фактичного проживання відсутній, телефон за яким був зв`язок матері з сином вимкнутий.

З урахуванням наведеного вище, ОСОБА_2 змушена була звернутись до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з матерію та просила суд відібрати сина у батька і передати їй на виховання.

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 грудня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_2 за адресою матері: АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передати на виховання матері ОСОБА_2 неповнолітню дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою матері: АДРЕСА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не був опитаний син сторін ОСОБА_1 , який вже декілька років мешкає разом із батьком та не бажає повертатися до матері. Крім того, ОСОБА_3 посилається на те, що він не сповіщався належним чином про розгляд справи судом.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Стаття 263 ЦПК України визначає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Особливість даної справи полягає в тому, що предметом судового розгляду є права та інтереси дитини та юридичні і фактичні наслідки, які настануть від вирішення судом відповідних питань.

Для захисту інтересів малолітніх чи неповнолітніх осіб, суд наділений правом з власної ініціативи збирати докази, що стосуються предмета спору (ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до статті 3 Конвенції про здійснення прав дітей 1996 року, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 року, дитина має процесуальне право бути поінформованою та висловлювати свою думку під час розгляду справи, що стосується її.

За ч. 1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 ЦПК України під час розгляду справи, крім прав та обов`язків, визначених статтею 43 цього Кодексу, малолітня або неповнолітня особа має також такі процесуальні права: безпосередньо або через представника чи законного представника висловлювати свою думку та отримувати його допомогу у висловленні такої думки.

За ч. 3 вказаної статті суд сприяє створенню належних умов для здійснення малолітньою або неповнолітньою особою її прав, визначених законом та передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Таким чином, дитина є суб`єктом права і незважаючи на вікову категорію, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Однак, участь в справі дитини обумовлює проведення спеціальних процедур з метою здійснення найменшого впливу та запобігання психологічного тиску на дитину в ході розгляду справи.

У постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 487/545/17-ц (провадження № 61-30823св18), від 27 грудня 2018 року у справі № 522/7893/17 (провадження № 61-16068св18), від 18 грудня 2018 року у справі № 610/2531/17 (провадження № 61-38148св17), від 23 вересня 2021 року у справі № 223/306/20 (провадження № 61-9005св21) враховано висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18), щодо неможливості суду заслухати думку дитини, яка не досягла віку, в якому вона здатна сформулювати власні погляди та вільно висловлювати їх.

Слід зазначити, що будь-яких обмежень щодо врахування думки дитини, висловленої нею до досягнення десятирічного віку, положення діючого національного законодавства України не містять.

За обставинами даної справи, неповнолітня дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на теперішній час досягла 13 років.

Отже, враховуючи специфіку спірних правовідносин та предмет судового розгляду, матеріали цивільної справи та процесуальні позиції сторін, оскільки для правильного встановлення обставин справи та перевірки доводів сторін є реальна необхідність визначення та вивчення думки дитини щодо питань, які є предметом судового розгляду, враховуючи те, що дитина, в тому числі з точки зору законодавця, не досягла відповідного віку для самостійного вирішення вказаного питання, апеляційний суд вважає за необхідне зобов`язати ОСОБА_4 забезпечити присутність неповнолітнього ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у судовому засіданні, призначеному на 28 листопада 2023 року на 09:30 год., крім того визнати обов`язковою явку органу опіки та піклування Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області.

Відповідно ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

На підставі викладеного та керуючись ст. 171 Сімейного кодексу України, ст. 365 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Зобов`язати ОСОБА_4 забезпечити присутність неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у судовому засіданні, призначеному на 28 листопада 2023 року на 09:30 год.

Визнати явку представника органу опіки та піклування Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області - обов`язковою.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе