П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 грудня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Мацунича М.В.

суддів: Собослоя Г.Г., Джуги С.Д.

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 листопада 2023 року про відмову у видачі судового наказу, постановлену суддею Крегул М.М. у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію

встановив:

У жовтні 2023 року ТОВ «Закарпаттяенергозбут» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 3313,66 грн.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 листопада 2023 року у видачі судового наказу відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ТОВ «Закарпаттяенергозбут» оскаржило таку в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Зазначає, що заявником було надано докази про те, що споживання електроенергії боржником здійснюється за адресою: АДРЕСА_1 і саме за цією адресою утворилася вказана заборгованість.

Фактичне надання та отримання ОСОБА_1 послуг електропостачання за цією адресою підтверджується роздруківкою публічного договору про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг та загальною карткою споживання електричної енергії за відкритим на її ім`я особовим рахунком, де вказані обсяги споживання електроенергії, а також відображені суми на оплату побутовим споживачем отриманих послуг та часткову оплату, здійснену боржником за надані послуги з електропостачання.

Вважає безпідставним посилання суду першої інстанції, як на підставу відмови у видачі судового наказу на те, що заявником додано платіжне доручення про сплату судового збору в якому не вказано прізвища боржника. При цьому вказує, що законодавством не передбачено обов`язку в призначенні платежу зазначати найменування боржника, а тому на думку апелянта, суд першої інстанції допустив надмірний формалізм.

Згідно приписів ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу (п.1 ч.1 ст.353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що додана заявником платіжна інструкція не є належним доказом сплати судового збору за даною заявою, а тому заява подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України.

Наказне провадження це особливий спрощений вид цивільного процесу, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, що одночасно є судовим рішенням та виконавчим документом.

Частиною 1 статті 160 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Статтею 163 ЦПК України встановлені вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу.

Згідно із частиною 3 статті 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

ТОВ «Закарпаттяенергозбут» подало до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію за адресою споживання: АДРЕСА_1 , яка виникла за період з лютого 2021 року по липень 2023 року в розмірі 3313,66 грн.

До заяви про видачу судового наказу ТОВ «Закарпаттяенергозбут» долучило докази щодо заборгованості, а також платіжну інструкцію №140344 від 25.08.2023 про сплату судового збору в розмірі 268,40 грн.

Порядок та розмір сплати судового збору визначений Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 6 Закону судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, зокрема й з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу.

Відповідно до частини другої статті 40 «Про платіжні послуги» від 30 червня 2021 року №1591-IX платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції.

Пунктом 37 Розділу ? Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг від 29.07.2022 № 163 встановлено, що платіжна інструкція, оформлена платником в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов?язкові реквізити: 1) дату складання і номер; 2) унікальний ідентифікатор платника або найменування/прізвище, власне ім?я, по батькові (за наявності), код платника та номер його рахунку; 3) найменування надавача платіжних послуг платника; 4) суму цифрами та словами; 5) призначення платежу; 6) підпис(и) платника; 7) унікальний ідентифікатор отримувача (або найменування/прізвище, власне ім?я, по батькові (за наявності), код отримувада та номер його рахунку; 8) найменування надавача платіжних послуг отримувача.

Пунктом 40 Розділу ? Інструкції визначено, що платник має право ініціювати платіжну операцію за фактичного платника та/або на користь фактичного отримувача коштів шляхом надання платіжної інструкції надавачу платіжних послуг платника. Платіжна інструкція, крім обов?язкових реквізитів, визначених у пункті 37 розділу II цієї Інструкції, повинна містити: 1) унікальний ідентифікатор фактичного платника або найменування/ прізвище, власне ім?я. по батькові (за наявності), код фактичного платника та/або 2) унікальний ідентифікатор фактичного отримувача або найменування/прізвище, власне ім?я, по батькові (за наявності), код фактичного отримувача.

Відповідно до пункту 41 Інструкції, платник заповнює реквізит "Призначення платежу" платіжної інструкції так, щоб надавати отримувачу коштів повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється платіжна операція. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Крім того, Верховний Суд, зокрема, в ухвалі від 31 травня 2018 року у справі № 922/496/17 та у постанові від 19 січня 2019 року у справі № 905/1057/18 звернув увагу на обов`язковість правильного оформлення платіжного документу, який підтверджує сплату судового збору та вказав, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Також згідно роз`яснень, наведених у пункті 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

Як слідує з платіжної інструкції №140344 від 25.08.2023 у реквізиті «Призначення платежу» зазначено: «Судовий збір, за заявою про видачу судового наказу ТОВ «Закарпаттяенергозбут», Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області». При цьому, прізвище боржника, з якого заявник просить стягнути заборгованість за надані послуги, у цій платіжній інструкції не вказане.

Тобто, з такого платіжного доручення не можна встановити чи сплачено судовий збір за подання заяви про видачу судового наказу про стягнення саме з боржника ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію.

За вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що додана заявником платіжна інструкція не є належним доказом сплати судового збору за заявою про видачу судового наказу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу, а тому відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, у видачі судового наказу слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Керуючись нормами статей 367, 368, 374, 375, 381-384, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут», залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 листопада 2023 року про відмову у видачі судового наказу, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 28 грудня 2023 року.

Суддя-доповідач

Судді