Ухвала

15 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 712/13080/20

провадження № 61-11287св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Фаловської І. М.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Черкаської міської ради, про позбавлення батьківських прав, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , на постанову Черкаського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року в складі колегії суддів: Новікова О. М., Вініченка Б. Б., Нерушак Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Черкаської міської ради, про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначила, що з 19 листопада 2011 року по 30 березня 2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 30 березня 2015 року шлюб між нею та ОСОБА_2 розірвано. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з нею. 20 серпня 2016 року вона уклала шлюб із ОСОБА_5 .

Відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, з 2017 року жодного разу не спілкувався із сином, не намагався з ним зустрітися, тобто взагалі не цікавився його життям.

Наразі син проживає разом із нею, її чоловіком ОСОБА_5 та маленьким братиком. ОСОБА_6 сприймає її нового чоловіка як батька, при цьому не пам`ятає свого біологічного батька.

У 2015 році відповідач вже попереджався службою у справах дітей про необхідність змінити ставлення до виховання сина, але свою поведінку не змінив. Питання щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав було предметом розгляду органу опіки та піклування , коли вона у 2019 році зверталась до суду із відповідним позовом. На засідання комісії ОСОБА_2 не з`явився, проте його представник запевнив орган опіки та піклування, що відповідач перебуває на заробітках у Польщі і по прибуттю в Україну обов`язково буде спілкуватися із сином. Це стало підставою, що вона залишила свій позов без розгляду. Проте, відповідач, приїхавши у місто Черкаси влітку 2020 року та перебуваючи в Україні, жодного разу з дитиною не спілкувався, не телефонував йому та просив знайомих не повідомляти, що він приїхав.

Така поведінка відповідача свідчить про його свідоме нехтування батьківськими обов`язками.

На даний час дитина живе в благополучній сім`ї, оточена любов`ю та піклуванням. Саме на прохання сина, який хотів мати таке саме прізвище, як і у його мами, тата та молодшого брата, вона ініціювала процес зміни прізвища дитини.

Враховуючи наведене, позивач просила суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 червня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено. Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 червня 2022 року скасовано, ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Черкаської міської ради, про позбавлення батьківських прав, відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

03 листопада 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , засобами поштового зв`язку, звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Черкаського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року в указаній справі, в якій заявник просить скасувати постанову Черкаського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року і залишити в силі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 червня 2022 року, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У лютому 2023 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Дубинський В. М., подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив її відхилити, рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Ухвалою Верховного Суду від 16 січня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

У січні 2023 року до Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України в суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, в частині тринадцятій статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Європейський суд з прав людини зазначив, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а лише тлумачили відповідні юридичні норми (рішення в справі «Жук проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Аналіз наведених положень закону свідчить про те, що виклик учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з урахуванням встановленої необхідності таких пояснень.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без проведення судового засідання.

З урахуванням категорії і складності справи та відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Черкаської міської ради, про позбавлення батьківських прав, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , на постанову Черкаського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року призначити до судового розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. Ю. Мартєв

І. М. Фаловська