Постанова

Іменем України

26 грудня 2023 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/15025/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О.В., Немировської О. В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК»

на рішення Святошинського районного суду м. Києва

в складі судді Єросової І. Ю.

від 30 червня 2023 року

по справі №759/4441/23 Святошинського районного суду м. Києва

за позовом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року позивач - Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» (далі - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», Банк) звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом, в якому посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує взятих на себе зобов`язань у договірних відносинах, просив стягнути з останньої заборгованість за кредитом у розмірі 32 234 грн 56 коп.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказував на те, що ОСОБА_1 , з метою отримання банківських послуг, підписала Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 25.03.2019, підтвердивши свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг та відповідач ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.

На підставі укладеного договору відповідачу надано кредит у розмірі 20 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з можливістю його коригування зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 37,2% річних та 74,4% на суму простроченої заборгованості.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався пунктами 5.1. - 5.4. Договору, на підставі яких клієнт, шляхом розрахунку за товари та послуги та /або отримання готівкових коштів з використанням Платіжної картки, після встановлення або зміни ліміту до використання підтверджує факт згоди з встановленням ліміту до використання, який розраховується, встановлюється та переглядається Банком, виходячи з його внутрішніх процедур та зазначається клієнту в електронному вигляді через мобільний додаток або іншим способом з використанням каналів дистанційного, а інформація щодо зміни ліміту зазначається клієнту текстовим повідомленням в електронному вигляді на номер мобільного телефону Клієнта та/або у Мобільному додатку.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30.06.2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 20 000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та без повного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що особливість проекту «monobank» - банківське обслуговування, що здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Активація картки здійснюється за допомогою мобільного додатку через смартфон клієнта, який встановлює код доступу/пін код.

Судом неповно з`ясовано обставини справи та не взято до уваги, що послуги банку надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і правила, які включають тарифи були надані Відповідачу саме через мобільний додаток, та такі правилає є загальнодоступними на сайті Банку, та ОСОБА_1 ознайомлена саме з Умовами, які діяли на дату підписання анкети-заяви.

Крім того, зазначив, що лише шляхом попереднього погодження з Умовами і правилами надання банківських послуг можливий вхід у головне меню застосунку Monobankта подальше проведення банківських опрерацій, у тому числі, отримання кредиту, а тому висновок суду про відсутність доказів погодження мід сторонами істотних умов договору є помилковими.

Також судом не враховано положення п. 5.23 п. 5 Розділу 2 умов у відповідності до якого, у разі, якщо на рахунку клієнта не вистачає коштів для внесення щомісячного мінімального платежу, банк має право самостійно збільшити кредитний ліміт на суму заборгованості клієнта за Договором та направити відповідні грошові кошти на здійснення щомісячного мінімального платежу, погашення відсотків та неустойки за прострочені платежі згідно Тарифів.

Також зазначив, що суд першої інстанції помилково посилався на судову практику Верховного Суду, висловлену у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17, оскільки даний висновок зроблений щодо інших кредитних угод, з іншими умовами, відносини у яких виникли на підставі договору, укладеного в письмовій формі, в той час як у даних відносинах кредитний договір укладено в електронній формі.

Крім того, зазначив, що суд не врахував долучений до позовної заяви розрахунок заборгованості, який містить необхідну інформацію та підтверджує розмір заборгованості за кредитом. Також розрахуноку заборгованості не спростовано відповідачкою.

За вказаних обставин, просив скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30 червня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідач своїм правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки дана справа є малозначною та ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини виникли між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 щодо отримання останньою кредиту за проектом monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank.

Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.

Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" при наданні Банківських послуг щодо карткових продуктів. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (Monobank) від 01.11.2018 року, далі - Умови, опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://wvvw.monobank.ua/terms.

Відповідно до п. 5.16. Розділу II Умов у разі порушення терміну сплати Щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за Кредитом вважається простроченою (Істотне порушення Клієнтом зобов`язань). На залишок простроченої Заборгованості Банк нараховує, а Клієнт сплачує штраф у розмірі згідно із Тарифами, але не більше 50 % від суми, одержаного Клієнтом Кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування Кредитом у розмірі 0,00001% річних.

Відповідно п. 5.23. п. 5 Розділу II Умов, Кредит збільшується на суму заборгованості за Договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних для оплати вказаної заборгованості. При цьому Банк надає кредит згідно з Договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з Тарифами, якщо інше не передбачено умовами цього Договору.

Як вбачається з матеріалів справи 25 березня 2019 року відповідач звернулася до АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 25.03.2019, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 20 000 грн.

При підписанні вказаної Анкети-заяви ОСОБА_1 погодилася з тим, що Анкета-заява разом Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердила, що ознайомилась та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого Банком, станом на 13.12.2022 загальний залишок заборгованості за наданим кредитом становить 32 234,56 грн (а. с. 6-8).

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог у розмірі, що перевищує ліміт кредиту, оскільки позивач на підтвердження позовних вимог в цій частині не надав доказів, що сторони погодили такі умови.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним, з наступних підстав.

Як зазначав позивач, ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого ліміту на банківську картку у розмірі 20 000 грн та з урахуванням положень пункту 5 Розділу ІІ Умов, Банк на власний розсуд переглядає ліміт до використання в межах суми ліміту кредитування, що зазначена в Договорі.

Таким чином, доведенню підлягає факт збільшення Банком кредитного ліміту на картковому рахунку ОСОБА_1 з 20 000 грн до 32 234,56 грн.

Однак, заявляючи вимоги в розмірі 32 234,56 Банк доводив обставини не збільшення кредитного ліміту, а обставини порушення відповідачкою зобов`язань за кредитним договором.

Обґрунтовуючи суму заборгованості за наданим кредитом, Банк вказував, що ОСОБА_1 допустила істотне порушення зобов`язань, понад 90 днів, тому відбулося нарахування штрафів згідно п. 5.16Розділу II Умов.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

На підтвердження вказаних обставин Банк, долучив до позову розрахунок заборгованості, який як він вважав є належним доказом розміру заборгованості за тілом кредиту.

Разом з тим, у позовній заяві зазначено, що ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 20 000,00 грн, проте позов не містить обґрунтувань коли та в якому розмірі такий кредитний ліміт було збільшено та на яких підставах. В позовній заяві зазначено, що Банк може збільшити кредитний ліміт на суму заборгованості у випадку нестачі коштів клієнтів в порядку п. 5.22 Розділу II Умов. Також зазначено, що розрахунок заборгованості додано до позовної заяви.

Водночас, як правильно зазначив суд в мотивувальній частині рішення, долучений позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості не є належним доказом, оскільки не містить відомостей збільшення встановлено кредитного ліміту з 20 000,00 до 32 234,56 грн.

Також долучений позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості не є належним доказом, оскільки по суті є калькуляцією, якою позивач обґрунтовує розмір своїх вимог. Більш того, наданий позивачем розрахунок заборгованості не доводить факту збільшення кредитного ліміту на 12 234,56 грн.

Крім того, з огляду на те, що збільшення кредитного ліміту в порядку п. 5.22 Розділу II Умов, на яке посилається позивач, можливе лише на прострочену заборгованість, яка з огляду на положення п. 5.16Розділу II Умов настає у разі порушення терміну сплати щомісячного платежу понад 90 днів, розрахунок заборгованості не доводить факт виникнення прострочки понад 90 днів.

Також слід зазначити, що сам по собі розрахунок заборгованості без надання доказів збільшення кредитного ліміту з 20 000 грн до 32 234,56 грн не є підтвердженням наявності заборгованості за тілом кредиту у такому розмірі.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги про те, що суд не перевірив розрахунок заборгованості та доводи щодо користування відповідачем кредитними коштами.

У справі, що переглядається саме на позивача покладено обов'язок надати докази на підтвердження збільшення розміру кредиту, а також докази, який пільговий період врахований в розрахунку, по закінченню якого заборгованість стала простроченою.

Позивач помилково вважає, що позов підлягає задоволенню за відсутності заперечень відповідача, оскільки за приписами процесуальних норм права позов підлягає задоволенню без дослідження доказів лише у разі визнання відповідачем позову і то за умови, що таке визнання не буде суперечити закону або порушувати прав, свобод чи інтересів інших осіб (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). При цьому, відсутність заперечень проти позову з боку відповідача не є безумовною підставою для задоволення позову.

Таким чином, позов підлягає задоволенню лише у разі доведення позовних вимог.

Оскільки, як вказувалося вище, докази, надані позивачем до суду першої інстанції, не підтверджують збільшення розміру кредитного ліміту з 20 000 грн до 32 234,56 грн, доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає безпідставними.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що сума 12 234,56 грн фактично є нарахуванням Банком неустойки, передбаченої Тарифами (а. с. 3). Однак, Банком не наведено обґрунтувань нарахування цих коштів на підставі умов договору, погоджених між сторонами.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що стосуються укладення між сторонами договору приєднання, оскільки в мотивувальній частині рішення відсутні висновки, що договір не укладено. З цих же підстав колегія суддів відхиляє доводи, що суд першої інстанції помилково посилався на практику у справах з АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Оскільки апеляційна скарга позивача не містить доводів щодо незгоди з рішенням суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, а також рішення суду в цій частині не оскаржувалося відповідачем, колегія суддів у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України не переглядає рішення суду в цій частині.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про стягнення частини заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12 234,56 грн.

Колегія суддів, з огляду на положення ст. 376 ЦПК України, не може прийняти доданий Банком до апеляційної скарги новий доказ - Виписку по рахунку ОСОБА_1 , оскільки такий доказ до суду першої інстанції не подавався та про нього позивач не заявляв. Крім того, такий доказ хоч і долучений до апеляційної скарги, однак позивач не просив його долучити до матеріалів справи та не обргутовував поважність причин неподання такого доказу до суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду в частині, що оскаржувалося, без змін, а скарги без задоволення.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30 червня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

О. В. Немировська