Справа № 638/7628/23
Провадження № 2-з/638/73/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року Дзержинський районний суд міста Харкова в складі

головуючої судді Штих Т.В.

при секретарі Зайченко Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 ), ОСОБА_3 , про визнання іпотекодержателем, звернення стягнення на предмет іпотеки, в порядку розгляду заяви про забезпечення позову, -

встановив:

ТОВ «Діджи Фінанс» звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 ), ОСОБА_3 , про визнання іпотекодержателем, звернення стягнення на предмет іпотеки.

Разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просять накласти арешт на квартиру загальною площею 89,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонити будь-які реєстраційні дії з відчуження вказаної квартири. В обґрунтування зазначених вимог посилається на те, що майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 вже неодноразово продавалось третім особам в незаконний спосіб, змінювалась щодо неї площа та в подальшому передавалась в іпотеку, є ризик подальшого відчуження такого майна. У зв`язку з тим, що недобросовісна поведінка ОСОБА_4 та ОСОБА_1 вже неодноразово знаходила своє підтвердження в умисних діях, що пов`язані з утрудненням для позивача в поновлені його прав, враховуючи, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до створення додаткових труднощів у виконанні судового рішення, запобігти якому можливо шляхом накладення арешту та заборони будь-яких реєстраційних дій щодо відчуження об`єкту вказаного нерухомого майна.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає заяву про забезпечення позову такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Подібні правові висновки сформульовано Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19), від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20), від 20 лютого 2019 року у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18), а також Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постанові від 13 грудня 2021 року у справі № 367/3765/20 (провадження № 61-549св21).

У рішенні від 19 березня 1997 року заява № 18357/91 у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece) Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судом як джерело права, зазначив, що «право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін».

Отже, суд в цій ситуації вбачає легітимну мету забезпечення позову через вжиття законних тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у т.ч. задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення у контексті конвенційних гарантій права кожного на справедливий суд, ст. 6 ЄСПЛ.

Частиною третьою статті 12 і частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що вимогами позову є захист прав та інтересів позивача, як кредитора за договором про надання кредиту, та іпотекодержателя за договором іпотеки.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову заявник зазначає, що квартира АДРЕСА_2 , після скасування на підставі заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.01.2013 у справі №2011/18215/12 записів про іпотеку № 1453840 та заборону № 1454225, що були внесені до реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі договору іпотеки, який посвідчено ПН ХМНО Адамовою Л.А. та зареєстровано в реєстрі за № 1113 право власності, двічі змінило свого власника, змінено площу квартири та в подальшому передано в іпотеку фізичній особі.

Вважає, що такого роду маніпуляції спрямовані на ускладнення поновлення записів про іпотеку для іпотекодержателя відносно квартири, а тому із-за таких дій, товариство змушене звертатись до суду за захистом своїх прав. Також вважає, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до створення додаткових труднощів у виконанні судового рішення, запобігти якому можливо шляхом накладення арешту та заборони будь-яких реєстраційних дій щодо відчуження об`єкту вказаного нерухомого майна.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що забезпечення позову по суті це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів і задоволених вимог позивача, тоді як з метою уникнення негативних наслідків для себе, відповідач може здійснити відчуження спірного майна на користь третіх осіб, що призведе до істотного ускладнення чи взагалі унеможливить виконання рішення суду, та/або негативно впливе на ефективність захисту прав та інтересів позивача.

У поданій заяві про забезпечення позову чітко вказано вид забезпечення позову, зазначено усю необхідну інформацію про предмет забезпечення.

Заява містять достатньо обґрунтовані припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

У суду немає сумнів, що між сторонами існує реальний спір.

Спосіб забезпечення позову, обраний заявником, є співмірним із позовними вимогами.

Так, у разі відчуження відповідачем спірного об`єкту нерухомого майна, будуть порушені права позивача на ефективний захист, внаслідок чого під загрозою опиниться виконання основного завдання цивільного судочинства, передбаченого ст. 2 ЦПК України, що є пріоритетом для суду та учасників судового процесу.

Правовий інститут забезпечення позову покликаний саме на запобігання можливому відчуженню майна, на яке накладено арешт чи заборона вчиняти певні дії.

Суд також встановлює, що наразі відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення.

Таким чином, суд доходить висновку про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову у повному обсязі.

Керуючись ст. ст.149,150 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 89,8 кв.м., житловою площею 64 кв.м., право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна № 1 до розгляду справи по суті.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала підлягає негайному виконанню з часу її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, протягом 15 днів з дня вручення їй копії ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: Т.В. ШТИХ.