Справа № 367/494/21
Провадження №2/367/1686/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

14 грудня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області в складі

судді Карабаза Н.Ф.,

за участі секретаря Шемігон В.А.,

заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Говорова Павла Володимировича про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави,

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області звернулась ОСОБА_1 із позовом до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Говорова П.В. про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави. В позовній заяві зазначає, що 19.09.2019 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис № 5020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованість в розмірі 18 562,62 грн. та 150,00 грн. за вчинення виконавчого напису. TOB «Фінансова компанія управління активами» пред`явило виконавчий напис № 5020 від 19.09.2019 для виконання до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича, на підставі якого приватний виконавець 11.09.2019 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 60574259. 11.11.2019 приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , що містяться на рахунках: АТ "ОЩАДБАНК", МФО 300465; АТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 380805; АТ КБ "Приватбанк", МФО 305299; АБ "УКРГАЗБАНК", МФО 320478; АТ"Альфа-Банк", МФО 300346. Відповідно до довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 18.12.2020 № BVFK63ITRG4V7CHO, 02.06.2020 з картки НОМЕР_1 ОСОБА_1 було списано платіж в сумі 13 546,72 грн. згідно платіжної вимоги ВП № 60574259/1 від 20.01.2020, стягувач - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович. 13.10.2020 рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області по справі № 310/9988/19, яке набрало законної сили 04.12.2020, задоволено позов ОСОБА_1 та визнано виконавчий напис № 5010 від 19.09. 2019, вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Фінансова компанія управління активами заборгованості в розмірі 18 562,62 грн. та 150, 00 грн. за вчинення виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. На даний час, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович не повернули їй коштів, набутих без достатньої правової підстави. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів на її користь безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 13 546,72 грн.

В судове засідання позивач не з`явилась, представник позивача адвокат Калінін С.К. через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позивач наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, інші клопотання заяви з боку позивача відсутні, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ТОВ «Фінансова компанія управління активами» в судове засідання не забезпечив явку свого представника. Заяву про слухання справи за його відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином.

Відповідач приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Говоров П.В. в судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за його відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У статті 129 Конституції України, закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з пунктом 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 11.11.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. розглянуто заяву стягувача та постановлено відкрити виконавче провадження про примусове виконання виконавчого напису № 5020, виданого 19.09.2019 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" , якому Товариством з обмеженою відповідальністю" ФК "Європейська агенція з повернення боргів", , відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 28/12/18 від 28.12.2018, якому в свою чергу ПАТ "ОТП Банк", , на підставі договору факторингу № 24/03/17/1 від 24.03.2017, відступлено право вимоги за кредитною лінією відкритою 07.03.2012року на підставі договору про надання споживчого кредиту № , укладеного між ПАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_1 , кошти в сумі 18562,62грн., що вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.11.2019 ВП № 60574259.

Згідно постанови про арешт коштів від 11.11.2019 ( ВП № 60574259) приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. накладено арешт коштів боржника ОСОБА_1 , що містяться на рахунках: АТ "ОЩАДБАНК", МФО 300465; АТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 380805; АТ КБ "Приватбанк", МФО 305299; АБ "УКРГАЗБАНК", МФО 320478; АТ"Альфа-Банк", МФО 300346 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору /основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження,штрафів 20640,88грн.

З довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 18.12.2020 № BVFK63ITRG4V7CHO, вбачається, що 23.01.2020 з картки НОМЕР_1 ОСОБА_1 було списано платіж в сумі 13 546,72 грн. згідно платіжної вимоги ВП № 60574259/1 від 20.01.2020, стягувач - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13.10.2020 року по справі № 310/9988/19 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано виконавчий напис № 5010 від 19.09.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 18 562,62 грн. та 150, 00 грн. за вчинення виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Рішення суду набрало законної сили 04.12.2020року.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві посилається на те що кошти, які отриманні відповідачами від неї є безпідставно набутими, а тому до відносин, які виникли між ними підлягає застосуванню ст. 1212 ЦПК України.

Згідно з статтею 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Згідно з ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

За ст.1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

За змістом ст.1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з того, що ст.1212 ЦК України застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч.1 ст.1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Як зазначав Верховний Суд, норми ст.ст.1212, 1213 ЦК України застосовуються до позадоговірних зобов`язань. Відповідно, якщо суд встановлював наявність між сторонами договору, то визнавав застосування до таких відносин ст. 1212 неправильним (постанова від 14.10.2014 р. у справі №3-129гс14, постанова від 25.02.2015 р. у справі №3-11гс15, постанова від 02.02.2016 р. у справі №6-3090цс15 та ін.).

Водночас у постанові ВСУ від 02.02.2016 р. у справі №6-3090цс15 суд відзначив, що конструкція ст.1212 Цивільного кодексу України, як і загалом норм гл.83, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише у момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Узагальнюючи викладене, можна сказати, що норми ст.ст.1212, 1213 ЦК України, застосовуються у таких випадках: зобов`язання між сторонами виникло не на підставі договору; набуття або збереження майна є абсолютною безпідставним; безпідставне збагачення однієї особи через іншу не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту.

Проаналізувавши викладені норми чинного законодавства України та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що з матеріалів справи не вбачається наявності між сторонами будь-яких договірних правовідносин, що зумовлювали б перерахування позивачем відповідних коштів відповідачу.

Відповідно, набуття цих коштів відповідачами є абсолютно безпідставним як на час набуття, так і на моменту розгляду справи, враховуючи, що іншого стороною відповідача не доведено, а матеріали справи не підтверджують будь-якої підставності набуття відповідачем коштів позивача.

Таким чином, оскільки рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13.10.2020 року виконавчий напис № 5010 від 19.09.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Фінансова компанія управління активами заборгованості в розмірі 18 562,62 грн. та 150, 00 грн. за вчинення виконавчого напису визнано таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що набуття коштів відповідачем на підставі такого виконавчого напису, є безпідставним як на час набуття, так і на момент розгляду справи.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач ставить вимогу щодо солідарного стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Говорова Павла Володимировича безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 13 546,72грн., однак не надає суду жодних належних та допустимих доказів підтвердження того, що кошти в розмірі 13546,72 перебувають як у відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» так і відповідача приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Говорова Павла Володимировича, крім того, відсутні докази того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» і приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Говоров Павло Володимирович мав підстави для набуття 6773,36грн. до визнання таким що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5020 вчинений 19.09.2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованість в розмірі 18 562,62 грн. та 150,00 грн. за вчинення виконавчого напису, оскільки позивач ставить солідарне стягнення коштів.

В поданій довідці АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 18.12.2020 № BVFK63ITRG4V7CHO не міститься інформації, що грошові кошти в розмірі по 6773,36грн. (списано з картки 13 546,72грн.) були стягнути на рахунок ТОВ «Фінансова компанія управління активами», та рахунок приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Говорова Павла Володимировича, а лише зазначено, що сума 13546,72грн. списані згідно платіжної вимоги ВП № 60574259/1 від 20.01.2020 року, стягувач приватний виконавець Говоров П.В., таким чином позивачем не надано жодних доказів того, що відповідачі володіють безпідставно грошовими коштами, які належать позивачці саме в розмірі 6773,36грн. кожний.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 не підлягає задоволенню в повному обсязі, як така, що необґрунтована та недоведена.

Частиною 1, пунктом 2 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові - на позивача.

На підставі ст. 177, 190, 1212, 1213, 1215 ЦК України, ст. 12, 83, 89, 141, 247, 263-265, 268, 273, 281-282, 283-289,352 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Говорова Павла Володимировича про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Н.Ф. Карабаза