26.01.2023 Єдиний унікальний номер 205/4278/22
Провадження № 2/205/303/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 рік м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Бізяєвої Н.О.

за участю секретаря судового засідання Ілічьової К.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року до суду надійшла позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , просили суд стягнути з відповідача на користь позивача завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 84945,75 грн., судові витрати в розмірі 2481,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.12.2019 року близько 14:40 години водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «Lexus RX 300», д. н. з. НОМЕР_1 , в районі будинку № 5 по вулиці Метробудівській у м. Дніпро, перед поворотом праворуч не зайняв крайнє праве положення на проїзній частині, не переконався у безпеці власного маневру, і в момент повороту праворуч здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota Corolla», д. н. з. НОМЕР_2 , під керуванням власника ОСОБА_2 , що рухався у попутному з ним напрямку. Після цьогоавтомобіль «Toyota Corolla», д. н. з. НОМЕР_2 , продовжив некерований рух вправо та здійснив наїзд на автомобіль «Mitsubishi Space Star» д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) транспортним засобам нанесені механічні пошкодження, заподіяні матеріальні збитки, водій ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження.Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2020 року по справі №205/11043/19, суддя - Калініченко Г. П., яка не оскаржувалась та набрала законної сили 17.03.2020 року, водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення прав керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.На момент настання зазначеної пригоди ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних, транспортних засобів.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.10.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

16.01.2023 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Берест О.М. звернувся до суду з клопотанням про приєднання письмових доказів до матеріалів справи, відповідно яких зазначено, відповідач ОСОБА_4 не визнає цивільний позов в повному обсязі, оскільки вважає безпосереднім та єдиним винуватцем ДТП водія автомобіля «Toyota Corolla» р/н НОМЕР_2 ОСОБА_2 , що підтверджується висновком експерта за результатами проведення судової інженерно-технічної експертизи з дослідження обставин механізму ДТП №10.1/015 від 15.04.2021 року. Оскільки відповідач ОСОБА_1 не приймав участі як при розгляді адміністративного провадження у відношенні нього так і в підготовчому судовому засіданні по вказаній цивільній справі. Скориставшись правами, передбаченими с. 106 ЦПК України, звернувся до судового експерта Драгана Віктора Миколайовича з дослідження обставин механізму ДТП, надавши йому для дослідження копії цивільної справи, зокрема матеріали витребуваної адміністративної справи №205/11043/19 у відношенні ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП. Окрім того, відповідач не може погодитись із переліком пошкоджених за ДТП частин та деталей автомобіля «Toyota Corolla» р/н НОМЕР_2 та висновками звіту по визначенню вартості (розміру) заподіяного власнику зазначеного автомобіля матеріальних збитків, оскільки не був присутнім під час огляду ТЗ та перелік пошкоджень в більшій, частині не відповідає пошкодженням, які були спричинені даному автомобілю під час ДТП 12.12.2019 року та які зазначені в догадках до схеми адміністративної справи, а саме було пошкоджене «ліве передне крило, капот, бампер, ліва фара, ліві передня та задня двері». Звідки взялися інші пошкодження, які були враховані у даному звіті а також в доданих до позову рахунку ТОВ «Алмаз-Мотор» ЛТД, та незрозуміло звідки взятих нарядів-замовленнях ФОН «Безземельний О.С.», ФОН «Веселка С.1.», тощо, відповідачу невідомо. Також, незрозуміло, за яких підстав МТСБУ здійснило регламентну виплату заявнику ОСОБА_2 за шкоду, пов`язану з лікуванням та тимчасовою непрацездатністю в розмірі 13082,87 гри. за період його перебування на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в КНП «Міська лікарня №11», оскільки МТСБУ не було перевірено, які саме ліки та процедури були призначені хворому згідно виписного епікризу та які препарати були використані під час лікування за рахунок лікарні, а які куплені за особисті кошти хворого та чи були вони зазначені в епікрізі.Згідно доданих до позовної заяви матеріалів, Постановою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2020 року, «водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, ІПН відсутній через неможливість однозначно ідентифікувати», визнаний винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення. Вказане рішення набрало законної сили. Відповідач ОСОБА_5 не був присутній при розгляді вказаної адміністративної справи за поважних причин, оскільки перебував за межами України на території республіки Грузія, та таким чином, був позбавлений права на повноцінний захист своїх інтересів та на апеляційне оскарження вказаної постанови суду, з висновками якої категорично не згоден, оскільки не вважає себе винуватим в ДТП.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за їх відсутності у порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутність не подавали.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України).

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, 12.12.2019 року о 14:40 годин на перехресті вулиць Метробудівська та Набережна Заводська в м. Дніпрі відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Lexus RX 300», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Після цього автомобіль марки «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_2 , продовжив некерований рух вправо та здійснив наїзд на автомобіль марки «Mitsubishi Space Star», реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали технічні пошкодження, чим завдана матеріальна шкода, водій ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік (а.с. 45). У вказаній постанові також зазначено, що окрім пояснень безпосередніх учасників ДТП водіїв ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , та свідка ОСОБА_6 , винуватість водія ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення знайшла своє повне підтвердження у досліджених письмових доказах, приєднаних до даної справи, а саме: протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 359003 від 12.12.2019 року; схемою місця ДТП та фото-таблицею до неї від 12.12.2019 року; письмовими поясненнями водіїв ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 від 12.12.2019 року.

Дана постанова в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили 17.03.2020 року.

Відповідно звіту суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_8 №009/20 від 20.01.2020 р. по визначенню вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_2 , оцінювачем визначено: ринкову вартість дослідженого автомобіля 194607,00 грн.; коефіцієнт фізичного зносу 0,558; вартість відновлюваного ремонту 121059,06 грн., у тому числі ПДВ на запасні частини і матеріали; суму матеріальної шкоди, як суму вартості відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу -79814,65 грн., у тому числі ПДВ на запасні частини і матеріали (а.с. 40-43, 67-82).

Відомостей про наявність у відповідача ОСОБА_1 станом на час ДТП полісу обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів до суду не надано.

13.12.2019 р. ОСОБА_2 подав до МТСБУ письмове повідомлення про ДТП, що сталася 12.12.2019 р. в м. Дніпрі (а.с. 49), а також подав заяву на відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП автомобілю «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_2 власнику автомобіля ОСОБА_2 .. В подальшому, платіжними дорученнями №1257673 від 25.02.2020 р., №1477291 від 03.04.2020 р., №1478642 від 19.05.2020 р., №1477816 від 16.04.2020 р., МТСБУ виплатило страхове відшкодування на користь власника пошкодженого автомобіля «Toyota Corolla» - ОСОБА_2 в розмірі 84945,75 грн. (а.с. 50,54-56).

Відповідно регламентної виплати МТСБУ визначено розмір на суму 68963,91 грн., що належить власнику колісного транспортного засобу «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 33).

Відповідно додаткового розрахунку регламентної виплати, яка належить власнику власнику колісного транспортного засобу «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_2 , складає суму у розмірі 1028,97 грн. (а.с. 59).

Відповідно квитанції №1 ПП ОСОБА_9 від 02.01.2020 року, ОСОБА_2 сплатив витрати на евакуацію пошкодженого транспортного засобу з місця ДТП до місця проведення ремонту на загальну суму 800,00 грн. (а.с. 35).

Крім того, відповідно платіжного доручення №1257673 від 25.02.2020 МТСБУ сплатило ТОВ «СОС Сервіс Україна» за збір документів та проведення огляду пошкодженого у ДТП автомобіля ОСОБА_2 суму у розмірі 1070,00 грн. (а.с. 55).

Згідно наказу № 4492 від 15.04.2020 МТСБУ, ОСОБА_2 було відшкодовано з фонду захисту потерпілих шкоду заподіяну здоров`ю в результаті ДТП у розмір 13082,87 грн. (а.с. 29).

24.03.2020 р. представник МТСБУ надсилав на адресу ОСОБА_1 листа, щодо надання письмової інформації про наявність чинного договору ОСЦПВ на дату ДТП, за наявності посвідчення учасника бойових дій або інваліда 1 групи, чи здійснювались взаєморозрахунки між учасниками ДТП.

20.05.2020 р. представник МТСБУ надсилав на адресу ОСОБА_1 претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 84945,75 грн. (а.с. 30).

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової інженерно-технічної експертизи №10.1/015 від 15.04.2021 року, яка проведена судовим експертом Драган В.М., за заявою ОСОБА_1 встановлено наступне:

За копіями матеріалів цивільної справи №205/3503/20:

- У даній дорожній обстановці водій автомобіля Lexus ОСОБА_1 , для забезпечення дорожнього руху, повинен був діяти відповідно вимог п.п. 10.1 та 10.3 ПДР; водій автомобіля Toyota ОСОБА_2 , для забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 10.1 ПДР, водій автомобіля Mitsubishi ОСОБА_3 для забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 1.5 ПДР. Дії водія автомобіля Lexus ОСОБА_1 не суперечили вимогам п.п. 10.1 та 10.3 ПДР; дії водія Toyota ОСОБА_2 , не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР, що , з технічної точки зору перебувало у причинному зв`язку з настанням події даної ДТП (із зіткненням з автомобілем Lexus, а пізніше з автомобілем Mitsubishi). Після зіткнення автомобіля Lexus з автомобілем Toyota водій ОСОБА_1 перебував у аварійній дорожньо-транспортній обстановці, яку йому було створено водієм автомобіля Toyota ОСОБА_2 . В умовах аварійної обстановки дії водіїв не можуть оцінюватися з точки зору правил безпеки дорожнього руху, оскільки ці правила розраховані на звичайні прийоми керування транспортним засобом, а не в умовах самозахисту. Оцінка дій учасників дорожнього руху в умовах самозахисту відноситься до правової оцінки дій учасників ДТП (з`ясування питань права), і відповідно до ч. 1 ст. 242 КПК України не допускається та виходить за межі компетенції автотехнічних експертів (а.с. 140-149).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Підпунктом а) п. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до п.п. 38.2.1 ст. 38.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

За ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно до ст. 40.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановити їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Частиною 1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини (далі - Конвенція) та практику суду як джерело права. У преамбулі та статті 6 параграфу 1 Конвенції, рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року (справа №306/192/14-ц).

Правова природа адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Згідно з п.4.1 рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень ч.1 ст.14-1 КУпАП (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

Відповідно до положень ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та не заперечується сторонами наступні факти.

12.12.2019 року о 14:40 годин на перехресті вулиць Метробудівська та Набережна Заводська в м. Дніпрі відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Lexus RX 300», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Водій ОСОБА_1 станом на дату ДТП не застрахував цивільно-правову відповідальність за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2020 р. №205/11043/19 ОСОБА_1 було визнано винним за ст. 124 КУпАП, яка набрала законної сили 17.03.2020 року.

Ринкова вартість дослідженого автомобіля складає 194607,00 грн.; коефіцієнт фізичного зносу 0,558; вартість відновлюваного ремонту 121059,06 грн., у тому числі ПДВ на запасні частини і матеріали; суму матеріальної шкоди, як суму вартості відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу -79814,65 грн., у тому числі ПДВ на запасні частини і матеріали, та власнику даного автомобіля ОСОБА_2 25.02.2020, 03.04.2020, 16.04.2020, 19.05.2020 МТСБУ виплатило страхове відшкодування: на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 71862,88 грн. та на регламентну виплату за шкоду, пов`язану з лікуванням та тимчасовою непрацездатністю у розмірі 13082,87 грн.

Суд критично оцінює доводи відповідача ОСОБА_1 та його представника про те, що ОСОБА_2 порушив п. 10.1 ПДР України, що сприяло виникненню ДТП та заподіянню шкоди, оскільки на підтвердження вказаного не надано належних та допустимих доказів.

Згідно з ч.1 ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Суд не приймає до уваги висновок експерта щодо наявності вини ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, оскільки при розгляді справи про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, за наявності преюдиційного судового рішення та експертного висновку, які протирічать один одному перевага надається рішенню суду. Зазначена правова позиція викладена у постанові ВС/КЦС №234/16272/15-ц від 05.09.2019р.

Що стосується доводів представника відповідача про не згоду із переліком пошкоджених за ДТП частин та деталей автомобіля «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_2 та висновками звіту по визначенню вартості (розміру) заподіяного власнику зазначеного автомобіля матеріальних збитків, суд зазначає наступне, що дане твердження є необґрунтованим.

Позивачем в якості письмового доказу надано до суду Звіт №009/20 від 20.01.2020 по визначенню вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, та Висновок експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля від 20.01.2020 року (а.с. 67-82), виконаних регіональним партнером ТОВ «СОС Сервіс Україна» ФОП ОСОБА_8 ТОВ. У додатках до позовної заяви, міститься карта атестованого судового експерта Цаберябий В.М. (а.с. 64).

По твердженню позивача, щодо здійснення МТСБУ регламентної виплати заявнику ОСОБА_2 за шкоду, пов`язану з лікуванням та тимчасовою непрацездатністю в розмірі 13082,87 грн. за період перебування ОСОБА_2 на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в КНП «Міська лікарня №11», суд зазначає наступне, що згідно до ст. 24 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Статтею 25 цього Закону, визначено, що шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю.

Також, ОСОБА_2 , як потерпіла сторона на підтвердження лікування після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 12.12.2019 року та на підтвердження пов`язаного з лікуванням та тимчасовою втратою працездатності надав документи, а саме: копію виписок із медичної карти амбулаторного хворого, копію листа непрацездатності, копію довідки про тимчасову втрату непрацездатності, копію довідки про середню заробітну плату, фіскальні чеки, квитанції.

Відповідно до Наказу № 4492 від 15.04.2020, зазначено, що МТСБУ було прийнято рішення про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_2 в розмірі 13082,87 грн.

Моторне (транспортне) страхове бюро України виплатили ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 13082,87 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1477816 від 16.04.2020 (а.с. 56).

Детально вивчивши надані представником позивача виписки із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_2 №11111/1256 від 23.12.2019, висновки лікарів та долучені до позову фіскальні чеки та квитанції, рецепти, суд не погоджується з запереченнями, наданими стороною відповідача щодо відшкодування МТСБУ на користь ОСОБА_2 витрат на суму 13082,87 грн., оскільки вони відповідають вимогам в розумінні ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Отже, дослідивши докази у справі суд дійшов висновку про те, що обставини, які б свідчили, що спричиненню матеріальної шкоди сприяло в тому числі порушення норм ПДР водієм «Toyota Corolla» ОСОБА_2 не підтверджені належними та допустимими доказами.

Таким чином, судом встановлено право позивача на регресне стягнення з ОСОБА_1 сплаченої суми страхової виплати в загальному розмірі 84945,75 грн.

Також суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення у ДТП за ст. 124 КУпАП, яка відбулася 12.12.2019 року, був складений тільки на ОСОБА_1 .

При цьому суд звертає увагу, що особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивчаем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучити інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Клопотання з боку відповідача ОСОБА_1 та його представника адвоката Берест О.М. щодо переходу до розгляду справи за правилами загального позовного провадження не заявлялось.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2481,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 211, 247, 259, 263, 264, 273, 280-283 ЦПК України, ч.1 ст.1191 ЦК України, ст. 38.2.1, ст. 40.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 84945 (вісімдесят чотири тисячі дев`ятьсот сорок п`ять) гривень 75 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України сплачений судовий збір 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 26.01.2023 року.

Сторони:

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, , адреса 02154, м. Київ, б-р Русанівський, буд.8,

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаює: АДРЕСА_1 .

Суддя: Н.О. Бізяєва