Справа № 291/43/22
Ружинський районний суд Житомирської області

Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2023 року

Ружинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Митюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кащук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Ружині Житомирської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3

про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та просить встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, у період з 08.02.2004 року по 12.09.2007 року, поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя наступним чином: визнати за ОСОБА_1 , право власності на: ? частину приватного будинку, загальною площею 306,8 кв.м., житловою 159,6 кв. .по АДРЕСА_1 та на ? частину земельної ділянки, площею 0,1450 га, за адресою: смт Ружин, Ружинський район, Житомирська область, кадастровий номер земельної ділянки :04:002:0459, ? частину автомобіля Opel, модель Vectra, 1,6, 1998 року випуску,

-визнати за ОСОБА_3 , право власності на: ? частину приватного будинку, загальною площею 306,8 кв.м., житловою 159,6 кв. по АДРЕСА_1 та на ? частину земельної ділянки, площею 0,1450 га, за адресою: смт Ружин, Ружинський район, Житомирська область, кадастровий номер земельної ділянки :04:002:0459, ? частину автомобіля Opel, модель Vectra, 1,6, 1998 року випуску. Стягнути з ОСОБА_3 , на користь позивачки витрати по оплаті судового збору - 11 350,00 гривень за майнові вимоги та 908,00 гривень за немайнову вимогу

Позовні вимоги мотивує тим, що у грудні 1999 року позивачка ОСОБА_1 та відповідач - ОСОБА_3 познайомились на роботі та одразу після знайомства у них зав`язались стосунки і з вересня 2000 року вони почали проживати однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, в квартирі АДРЕСА_2 . З цього часу, вони спільно вели господарство, підтримували шлюбні стосунки, піклувались один про одного, мали спільний сімейний бюджет та побут. Жили позивачка та відповідач як звичайна сім`я, працювали, відпочивали разом, займались вихованням доньки позивачки від попереднього шлюбу - ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_5 ), до якої відповідач ставився як до своєї. Хоча на той час позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з батьком доньки - ОСОБА_6 , однак вони вже досить тривали час до цього не проживали разом. У 2003 році ОСОБА_6 , помер. Донька у 2005 році була переведена позивачкою до школи в смт Ружин та з 01.09.2005 року пішла у 8-й клас у Ружинську ЗОШ Житомирської області. Одним із підтверджень їхнього спільного проживання є спільні світлини з відповідачем на яких вони разом та з донькою вдома в будинку в смт Ружин, у друзів та родичів у гостях, в м. Києві та в с. Пирогово. 12.09.2007 року позивачка з відповідачем зареєстрували шлюб у Відділ реєстрації актів цивільного стану Ружинського районного управління юстиції Житомирської області та проживали разом до 24.03.2018 року у смт Ружин. Від зареєстрованого шлюбу спільних дітей не мають.

З початку 2017 року стосунки позивачки з ОСОБА_3 почали погіршуватись, в них почали виникати конфлікти, сварки, вони перестали розуміти один одного та в березні 2018 року позивачка та її донька змушені були переїхати до м.Києва, оскільки відповідач вигнав їх з будинку в смт.Ружин , в якому вони проживали разом. З 24.03.2018 року позивачка з відповідачем припинили проживати разом, вести спільного господарство та підтримувати шлюбні стосунки, сім`я розпалась.

05.07.2021 року Дарницьким районним судом м. Києва було постановлено заочне рішення по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, яким шлюб укладений між нами було розірвано.

Відповідач категорично відмовився ділити майно, придбане за час їхнього спільного проживання та шлюбу, позивачка змушена звернутись з цим питанням у судовому порядку та просити, суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 з 2004 року (з моменту вступу СК в силу) по 12.09.2007 року.

За час спільного проживання з ОСОБА_3 ними було придбане наступне майно, яке вона вважає підлягає поділу між нами: приватний будинок, загальною площею 306,8 кв.м., житловою 159,6 кв. по АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 0,1450 га, кадастровий номер земельної ділянки :04:002:0459 на якій розташований вказаний житловий будинок, які зареєстровані на праві власності за відповідачем.

Вказані житловий будинок та земельна ділянка були придбані згідно договору купівлі-продажу ВСС 478880 № 1233 13.07.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Ружинського районного нотаріального округу Власюком П.В., що підтверджується копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкту від 10.09.2021 року та копією державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 957829, виданого Ружинським районним відділом земельних ресурсів 12.04.2007 року.

Орієнтовна ринкова вартість вказаного майна, на даний час, становить - 1 908 200,00 гривень, що підтверджується витягом з сайту OЛX, з пропозицією продажу житлового будинку та земельної ділянки, які мають схожі параметри. Позивачка не має можливості надати дійсну ринкову вартість житлового будинку та земельної ділянки, так не має технічного паспорту будинку, який знаходиться у відповідача, а тому відповідно не може замовити дослідження експерта з визначення дійсної ринкової вартості житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Автомобіль Opel модель Vectra, 1,6. 1998 року випуску, зареєстрований 09.07.2010 року КІМ № 226810, який був придбаний у 2010 році та який зареєстрований на праві власності за відповідачем., що підтверджується копією відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві на адвокатський запит від 16.09.2021 року.

Орієнтована ринкова вартість автомобіля, на сьогоднішній день, становить - 95 375,00 гривень, що підтверджується копією витягу з сайту Auto Ria оголошення про продаж автомобіля з аналогічним характеристиками. Звіту про оцінку транспортного засобу, не може надати, так як не має доступу до автомобіля та не має технічного паспорту автомобіля.

Так як сім`я позивачки з відповідачем розпалась та проживають окремо з 24.03.2018 року, вона намагалась домовитись з ОСОБА_7 про поділ спільного майна, однак відповідач категорично відмовився вирішувати це питання мирним шляхом та до цього часу вони так і не домовились, тому вона змушена звернутись до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю у період до реєстрації шлюбу, оскільки шлюб позивачка з відповідачем офіційно зареєстрували тільки у 2007 році, хоча проживали однією сім`єю з 2000 року.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позові. В подальшому в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують, та просять суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи.

Представник відповідача ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, належним чином повідомлений про дату, час, місце розгляду справи. Направив до суду відзив на позов в якому зазначив, що позивачка не надала жодних, належних, допустимих та безспірних доказів того, що вона з 01.01.2004 року по 12.09.2007 року проживала однією сім`єю з відповідачем, вела з ним спільне господарство, мала спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, тобто, що між ними в цей період часу мали місце усталені відносини, що притаманні подружжю, у розумінні статті 74 СК України без наявності інших ознак сім`ї. Просив в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна відмовити у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Судом встановлено, що 12 вересня 2007 року між позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було зареєстровано шлюб. 05.07.2021 року Дарницьким районним судом м. Києва було постановлено заочне рішення по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу (а.с.9-10).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкту від 10.09.2021 року та копією державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 957829, виданого Ружинським районним відділом земельних ресурсів 12.04.2007 року вбачається, що житловий будинок та земельна ділянка були придбані згідно договору купівлі-продажу ВСС 478880 № 1233 13.07.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Ружинського районного нотаріального округу Власюком П.В., власником майна зазначено ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 . (а.с.16-17).

Згідно копії відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві на адвокатський запит від 16.09.2021 року вбачається, що автомобіль Opel модель Vectra, 1,6. 1998 року випуску, зареєстрований 09.07.2010 року НОМЕР_2 , був придбаний у 2010 році та зареєстрований на праві власності за відповідачем ОСОБА_3 (а.с.19).

В матеріалах справи наявні фотознімки на яких зображені разом позивач та відповідач (а.с.11-13).

Факт того, що під час проживання позивача та відповідача однією сім`єю підтвердила допитана під час розгляду справи свідок ОСОБА_9 та пояснила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були в шлюбі, а потім розірвали його. Працювала вона з ОСОБА_1 , у сторін була зразкова сім`я, відповідач приїзджав забирав позивачку з роботи, дитину забирав зі школи. Вона їздила до них в ОСОБА_10 гостювала. ОСОБА_1 працювала у її фірмі близько п`яти років. Будинок у Ружині купили за кошти позивачки з продажу квартири. Потім проживали вони у Ружині, робили ремонт разом. Позивачка працювала на дому. Дитина проживала з ними, ходила до школи. Сторони перебували в шлюбі, але в яких роках не знає. З позивачкою спілкується, з відповідачем ні, знає що він її ображав, бив, забирав у неї гроші. Відповідач вживав алкоголь, не ночував дома. Від першого шлюбу у відповідача є дочка.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що вони були сусідами з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 2005 року, товаришували поки сторони не розійшлись. Діти наші дружили, а потім ОСОБА_12 прийшла знайомитись з нами. Вони проживали у трьох сторони і дочка позивачки, яка ходила тут у школу і закінчила її. За які кошти купили сторони будинок не знає. Ремонт робили разом, мали машину, а потім ще одну спільно придбали. На даний час у будинку ніхто не проживає, ОСОБА_12 у м.Києві, а ОСОБА_13 за кордоном. Чи забирала позивачка свої речі вона не бачила. Сторони офіційно одружились в Ружині, а будинок придбали до одруження.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що у 2004 році до них звернулись сторони і купили будинок. Приходили дивитись будинок разом із родичами та дочкою ОСОБА_15 них була одна дитина, вони дивились будинок все обговорювали, і дитині кімнату підбирали. З будинком вони їм продали і земельну ділянку. Чула що говорили, як продадуть квартиру то куплять у них будинок, розраховувались готівкою. Договір укладали з ким зі сторін не пам`ятає. Робили ремонт спільно. Це вони говорили їй при зустрічі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що він племінник ОСОБА_3 , знає що вони були знайомі з ОСОБА_1 , тривалий час вони проживали в м.Києві, а потім продали квартиру і поїхали жити в ОСОБА_10 . Як переїхали в ОСОБА_10 були неодруженні, купили хату разом. ОСОБА_12 працювала майстром манікюру. Дочка ходила до школи. У 1999 році сторони приїжджали до нього в гості, як пара. На момент коли проживали в м.Києві були не одруженні. Квартира у м.Києві була ОСОБА_1 . В ОСОБА_10 переїхали вони 2005-2006 роках, він також проживав у ОСОБА_10 і ходив часто до них у гості. Спільних дітей у сторін не було. Через деякий час вони одружились. У ОСОБА_12 була дочка ОСОБА_17 . Може підтвердити той факт, що сторони проживали однією сім`єю. ОСОБА_1 проживає у м.Києві, а де ОСОБА_3 незнає. Чи були вони одруженні на момент купівлі будинку він незнає.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Нормою ст.74 СК України визначено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України (ст.60-74).

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: встановлення правовідношення.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Положеннями ст.392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можуть ґрунтуватись на припущеннях.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені судом на підставі таких доказів фактичні обставини спірних правовідносин сторін в контексті наведених вище норм законодавства, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, за змістом наведених судом вище норм законодавства, зокрема сімейного, слідує, що хоча проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу не породжує виникнення в них прав та обов`язків подружжя, однак, якщо такі жінка та чоловік не перебувають в будь-якому іншому шлюбі в період такого спільного проживання, то на майно, набуте ними за час спільного проживання однією сім`єю, поширюється режим спільної сумісної власності, який регулюється тими же нормами, що і режим спільної сумісною власності майна подружжя. Відтак, майно, набуте жінкою та чоловіком під час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, може бути визначено та поділено між ними за тими ж правилами та на тих же підставах, що й спільне сумісне майно подружжя, зокрема із застосуванням презумпції спільності майна подружжя. Однак, для можливості такого поділу попередньо підлягає встановленню судом внаслідок доведення належним чином позивачем саме факт проживання чоловіка та жінки (сторін по справі) однією сім`єю без реєстрації шлюбу між собою в певний період часу, протягом якого і було придбане спірне майно, поділ якого просить здійснити в судовому порядку позивач.

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №244/4801/13-ц, від 28 листопада 2018 року в справі №127/11013/17, від 16 січня 2019 року у справі №343/1821/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі№522/25049/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі №354/693/17-ц, від 17 квітня 2019 року у справі №490/6060/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі №588/350/15, від 23 вересня 2019 року у справі №279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі №748/897/18, від 11 грудня 2019 року в справі №712/14547/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі №490/4949/17, від 18 грудня 2019 року в справі №761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року в справі №490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року №757/8786/15-ц.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі №524/10054/16.

В контексті визначення можливих доказів, їх оцінки як достатніх слід також відзначити, що згідно усталеної судової практики самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2019 року по справі №466/3769/16-ц).

Вирішуючи заявлену в межах даної цивільної справи позову вимогу про встановлення факту спільного проживання сторін як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 08.02.2004 року по 12.09.2007 року, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення цієї вимоги.

Надані позивачем докази, а саме роздруківка фотознімків, свідчать лише про існування між сторонами у певний період часу близьких, романтичних стосунків як між чоловіком та жінкою, які не можна ототожнювати із подружніми/шлюбними відносинами.

Позивач на підтвердження своїх вимог посилалася на покази свідків, проте, такі свідчення свідків не дають підстав для визнання сторін такими, що проживали однією сім`єю, вели спільне господарство.

З урахуванням викладеного, не підлягає задоволенню і решта заявлених позовних вимог про поділ між сторонами спільного майна подружжя шляхом визнання права власності на цей майно, оскільки такі вимоги є похідними та ґрунтуються на позовній вимозі про встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, у задоволенні якої, як вказано вище, судом відмовлено.

Сам факт перебування у незареєстрованих шлюбних відносинах без установлення обставин ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною із сторін, про що, також зазначено в Постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі № 442/2219/11.

Доводи позовної заяви щодо підтвердження наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю поясненнями свідків не можна вважати достатніми та переконливими доказами.

Отже, позивачем не надано допустимих доказів про придбання спірного майна внаслідок спільної праці та внаслідок проживання з відповідачем однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно.

На підставі вищевикладеного суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 60, 69 СК України, ст.ст. 317, 319, 358, 368, 372, 377 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 13, 76-81, 206, 247, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільного майна подружжя відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 23.11.2023року.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя О. В. Митюк.