Справа № 461/3341/22 Головуючий у 1 інстанції Кротова О.Б.
Провадження № 22-ц/811/372/23 Доповідач в 2 інстанції Шеремета Н. О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цьони С.Ю.

з участю: ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , його представника ОСОБА_4 ,

представника ОСОБА_3 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львовіцивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , на рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 січня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

у липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна.

В обгрунтування позовних вимог, з врахуванням заяв про уточнення позовних вимог, покликається на те, що протягом 28 років проживає з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Стверджує, що вони з відповідачем займаються виготовленням ключів, здійснюючи підприємницьку діяльність у нежитловому приміщенні, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що спочатку вищезазначене приміщення вони орендували, а в подальшому придбали його у власність за спільні кошти отримані від їх діяльності шляхом викупу майна з комунальної власності, зареєструвавши право власності за відповідачем. Крім того, за спільні кошти ними придбано станки та інше майно, необхідне для здійснення спільної підприємницької діяльності, ремонти якого у випадку необхідності проводилися також за спільні кошти. Вказує, що за час спільного проживання ними також був придбаний автомобіль марки «Skoda», модель «Roomster Style», 2007 року випуску, яким вони користуються по даний час. Звертає увагу, що вони ведуть спільний бізнес, постійно разом їздять за кордон на відпочинок та на конференції, де виступають як подружжя, що підтверджується статтями в закордонних журналах, відмітками про перетин кордону, спільними фотографіями.

З наведених підстав просить:

встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 понад 28 років без реєстрації шлюбу;

визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 наступне майно: нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; обладнання (станки та заготовки); автомобіль марки «Skoda», модель «Roomster Style», 2007 року випуску;

визнати за ОСОБА_1 право власності на спільно нажите майно, а саме: на 1/2 частку нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; на 1/2 частину обладнання (станки та заготовки); на 1/2 частку автомобіля марки «Skoda», модель «Roomster Style», 2007 року випуску.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 11 січня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , починаючи з 1994 року і по даний час.

Визнано об`єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 таке майно:

-нежитлове приміщення загальною площею 36,2 кв.м, розташоване на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 ;

-обладнання (станки та заготовки) для виготовлення ключів;

-транспортний засіб марки «Skoda», модель «Roomster Style», рік випуску - 2007, р.н. НОМЕР_1 , номер шасі № НОМЕР_2 .

В порядку поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності, визнано за ОСОБА_1 право власності на:

-1/2 частки нежитлового приміщення загальною площею 36,2 кв.м, розташованого на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 ;

-1/2 частини обладнання (станки) для виготовлення ключів;

-1/2 частки транспортного засобу марки «Skoda», модель «Roomster Style», рік випуску - 2007, р.н. НОМЕР_1 , номер шасі № НОМЕР_2 .

В порядку поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності, визнано за ОСОБА_3 право власності на:

-1/2 частки нежитлового приміщення загальною площею 36,2 кв.м, розташованого на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 ;

-1/2 частини обладнання (станки та заготовки) для виготовлення ключів;

-1/2 частки транспортного засобу марки «Skoda», модель «Roomster Style», рік випуску - 2007, р.н. НОМЕР_1 , номер шасі № НОМЕР_2 .

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки введено в національне законодавство Сімейним Кодексом України, який набув чинності 01 січня 2004 року, тому факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу можна встановити лише після 01 січня 2004 року. Стверджує, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Кодексу про шлюб та сім`ю України, якими не передбачено можливості встановлення факту спільного проживання чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, а відтак, позовні вимоги не підлягають до задоволення. Зазначає, що факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки без ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ними склалися відносини, притаманні які подружжю. Вважає, що показання свідків, спільні фотографії та періодичний спільний відпочинок не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Вказує, що нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 придбано її батьком ще у 2001 році, тобто до запровадження інституту спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, а відтак, не може бути визнане об`єктом спільної сумісної власності. Звертає увагу, що позивачкою не надано доказів того, що спірне приміщення придбане внаслідок спільної праці з відповідачем, а ступінь її трудової участі в придбанні приміщення не підтверджується належними та допустимими доказами. Наголошує, що відмова у задоволенні позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є підставою для відмови у задоволенні похідної від неї вимоги про визнання автомобіля марки «Skoda», модель «Roomster Style», 2007 року випуску, а також обладнання для виготовлення ключів об`єктами спільної сумісної власності. На думку апелянта, суд першої інстанції не пересвідчився в дійсній волі ОСОБА_3 щодо визнання позову, передчасно ухваливши рішення в підготовчому засіданні чим порушено норми процесуального права. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

15 травня 2023 року ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про закриття апеляційного провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3 , його представника ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на підтримання доводів клопотання, заперечення представника ОСОБА_3 ОСОБА_5 щодо задоволення клопотання, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи клопотання, колегія суддів приходить до висновку про закриття апеляційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 356 ЦПК України, апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 356 ЦПК України, до апеляційної скарги додаються довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга на рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 січня 2023 року подана ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 .

Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 , виданим 12 квітня 1987 року, підтверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою ОСОБА_3 .

Подаючи апеляційну скаргу ОСОБА_3 обгрунтовує таке право діяти в інтересах ОСОБА_3 та представляти його інтереси без спеціальних на те повноважень на підставі статті 172 СК України, у зв`язку з його немічним станом, так як йому 73 роки, він страждає на захворювання, а саме, деменцію, хвороби ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Статтею 172 СК України передбачено, що дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Повнолітні дочка, син мають право звернутися за захистом прав та інтересів непрацездатних, немічних батьків як їх законні представники, без спеціальних на те повноважень. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.

Для застосування частини другої статті 172 СК України немічною вважається особа, яка в силу свого похилого віку, тяжкої хвороби або каліцтва, не може самостійно забезпечувати умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Норма частини другої статті 172 СК України щодо права дочки, сина захищати своїх батьків без спеціальних на те повноважень, є спеціальною процесуальною нормою, так як змістовно відрізняється від офіційно-функціонального представництва (статті 56, 57 ЦПК України). Норма частини другої статті 172 СК України врегульовує сімейні відносини з притаманним їм особисто-довірчим характером, які за своїм змістом та суб`єктним складом дещо подібні до процесуальних відносин законного представництва (стаття 59 ЦПК України), але не тотожні. Так, стаття 59 ЦПК України містить перелік осіб, які виступають у процесі законними представниками, їх перелік не є вичерпним, проте вичерпним є перелік осіб, яких можуть представляти законні представники і до цього переліку не входять непрацездатні, немічні батьки, які потребують захисту дітей.

Непрацездатні, немічні батьки de jure не позбавлені цивільної процесуальної дієздатності, але de facto вони не здатні особисто здійснювати цивільні процесуальні права і виконувати цивільні процесуальні обов`язки в силу обставин перебування у стані непрацездатності чи немічності. При цьому такий стан батьків підлягає доказуванню у кожному конкретному випадку звернення до суду на підставі частини другої статті 172 СК України.

На підтвердження немічного стану ОСОБА_3 , скаржником надано копії медичних документів про проходження ОСОБА_3 медичного огляду в клініках м. Ашдод, Держава Ізраїль, перекладених з івриту на українську мову, з яких вбачається, що ОСОБА_3 хворіє хворобою Паркінсона та деменцією середнього ступеня важкості, внаслідок чого потребує часткової допомоги у виконанні базових функцій та часткового догляду.

Згідно з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, наявної в матеріалах справи, ОСОБА_3 з 2016 року хворіє хворобою Паркінсона та гіпертонічною хворобою у зв`язку з чим постійно приймає медикаментозне лікування та перебуває на диспансерному нагляді сімейного лікаря невролога.

Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого не містить даних щодо неможливості ОСОБА_3 самостійно забезпечувати свою життєдіяльність та необхідності стороннього догляду.

Відтак, доказів медичного характеру, які містять достатню інформацію про те, що ОСОБА_3 , якого ОСОБА_3 представляє без довіреності, дійсно перебуває у немічному, безпорадному стані, що в сукупності створює правові підстави для застосування положення ст. 172 СК України, ОСОБА_3 суду не надала, а сам факт наявності захворювання не свідчить про те, що ОСОБА_3 не може самостійно забезпечувати умови свого життя та перебуває в стані немічності.

З податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, поданої ОСОБА_3 за 2022 рік, вбачається, що ОСОБА_3 займається підприємницькою діяльністю з ремонту інших побутових виробів і предметів особистого вжитку (код згідно з КВЕД 95.29), у зв`язку з чим сплачує єдиний податок з доходу фізичних осіб, що свідчить про його працездатність, незважаючи на захворювання, якими він хворіє, та спростовує доводи скаржника щодо його немічності.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 не підтримав апеляційну скаргу, подану ОСОБА_3 в його інтересах, пояснив, що в суді першої інстанції він повністю визнав позовні вимоги, а з рішенням Галицького районного суду м. Львова від 11 січня 2023 року він повністю погоджується та не бажає його оскаржувати.

Ствердив, що займається підприємницькою діяльністю, керує транспортним засобом, їздить за кордон. Категорично не погоджується з апеляційною скаргою, поданою його донькою, яка, постійно проживаючи в Ізраїлі, з незрозумілих для нього причин вважає його немічним, однак, фізичної допомогу йому, як немічному, не надає.

Крім того, подав заяву про відмову від апеляційної скарги, поданої його дочкою ОСОБА_3 в його інтересах, та просив апеляційне провадження закрити.

Відповідно до ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо:

1) після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги;

2) після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати;

3) після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Таким чином, подаючи апеляційну скаргу на рішення Галицького районного суду м.Львова від 11 січня 2023 року в інтересах ОСОБА_3 без довіреності на представництво його інтересів, ОСОБА_3 вчинила процесуальні дії, з якими не погодився та від яких відмовився ОСОБА_3 , без належних на те повноважень.

Враховуючи, що після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , виявилося, що апеляційну скаргу подано особою, яка не мала повноважень на її подання, а ОСОБА_3 , в інтересах якого подана апеляційна скарга відмовився від апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 362, 381-384 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , на рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 січня 2023 року закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали.

Повна ухвала складена 22.05.2023 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк