Справа № 202/3495/23
Провадження № 2/202/1267/2023
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

07 липня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Пеки Д.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро заяву представника позивача ОСОБА_1 про притягнення до відповідальності відповідача за зловживання процесуальними правами по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особи, яка не заявляє самостійні вимоги, на стороні позивача ОСОБА_5 , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання повнолітньої непрацездатної дитини, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особи, яка не заявляє самостійні вимоги, на стороні позивача ОСОБА_5 , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання повнолітньої непрацездатної дитини.

30 травня 2023 року до суду від представника позивача ОСОБА_1 надійшла заява про притягнення до відповідальності відповідача за зловживання процесуальними правами, що полягають зокрема в діях представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Трофименка В.В. у судовому засіданні, яке відбулося в Індустріальному районному суді міста Дніпропетровська 25 травня 2023 року під час судового засідання по справі №202/3495/23, та які полягали у заявлені завідомо безпідставного відводу та аналогічних діях, що були по-суті спрямовані на безпідставне затягування розгляду цивільної справи. Просив у відповідності до положень п.2, ч.1 ст.148, ч.3 ст.148 ЦПК України постановити ухвалу за наслідками зловживання процесуальними правами представником відповідачки ОСОБА_4 - адвокатам Трофименком О.О. та стягнути з відповідачки ОСОБА_4 , штраф, як з учасника справи у сумі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб ( 805,20 грн.)

В судовому засіданні представник позивача підтримав заяву та просив суд її задовольнити з наведених в заяві підстав.

Представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні заяви посилаючись на її безпідставність.

Третя особа у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень частин 2, 3 статті 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 ЦПК України заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід; 5) штраф.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;

2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;

3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин;

4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк;

5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі ч. 2 ст. 148 ЦПК України у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховний Суд, визнаючи певні дії учасників процесу зловживанням процесуальними правами, часто зазначає, що ознакою зловживання процесуальними правами є не просто конкретні дії, а дії, спрямовані на введення суду в оману, затягування розгляду справи, створення перешкод опоненту.

Зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Притягнення особи до відповідальності за процесуальні зловживання повинно ґрунтуватися на доказах її вини. Факти процесуальних зловживань можна віднести до фактів, що доказуються в режимі процесуальних фактів, які включаються у загальний або локальний предмет доказування у справі.

З аналізу наведених норм вбачається, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою затягування чи взагалі перешкоджання розгляду справи.

Саме цей критерій є основним для кваліфікації дій особи як зловживання правами.

Будь яких зловживань процесуальними правами з боку відповідача та представника відповідача судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд доходить до висновку про відсутність підстав для вжиття до відповідача заходів примусу за зловживання процесуальними правами, оскільки відсутні докази того, що такі дії, здійснюються ним з метою перешкоджання судочинству.

Керуючись: ст.ст. 143,144,148 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про притягнення до відповідальності відповідача ОСОБА_4 за зловживання процесуальними правами по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особи, яка не заявляє самостійні вимоги, на стороні позивача ОСОБА_5 , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання повнолітньої непрацездатної дитини- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст буде складено 12.07.2023 року

Суддя Л.П. Слюсар