Житомирський апеляційний суд
Справа №278/3040/23 Головуючий у 1-й інст. Зосименко О. М.
Категорія 114 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Антоневської В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 278/3040/23 за заявою ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, заінтересовані особи : ОСОБА_3 , Служба у справах дітей Житомирської міської ради, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 5 липня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Зосименка О. М.,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій зазначила, що її бабуся та її мати вчиняють щодо неї та її малолітньої доньки ОСОБА_2 психологічне домашнє насильство. Зокрема, 1 червня 2023 року ОСОБА_4 з`явилася за її місцем проживання, гучно стукала у ворота, вимагала розмови з нею, кидала через паркан каміння, яке потрапило в автомобіль, дитина сильно перелякалася та отримала нервовий стрес. 14 червня 2023 року її чоловік ОСОБА_5 подав заяву до поліції про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4

2 червня 2023 року ОСОБА_3 подала заяву до поліції про вчинення кримінального правопорушення її зятем ОСОБА_5 , нібито з вини якого ОСОБА_4 перебуває з інсультом у лікарні. Вважає, що цим безпідставним зверненням до поліції ОСОБА_3 вчинила щодо неї та її дитини психологічне домашнє насильство.

Окрім того, вказала, що на початку березня 2022 року за місцем її проживання, під час повітряної тривоги, між нею, її матір`ю, та бабусею в присутності чоловіка відбувся словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 погрожували забрати у неї дитину. Одночасно ОСОБА_3 до Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області подавалися заяви про вчинення насильства, до Служби у справах дітей - про неналежне виконання нею та її чоловіком батьківських обов`язків. Усі вказані звернення були розглянуті та залишені без задоволення, оскільки їх зміст містив недостовірну інформацію.

19 червня 2022 року відбулася зустріч між нею, її матір`ю, та бабусею в присутності чоловіка, яка закінчилась сваркою. 5 липня 2022 року ОСОБА_3 повідомила по телефону поліцію про здійснення ОСОБА_5 кримінального правопорушення відносно неї та її дитини.

Зазначила, що 6 липня 2022 року вона подала заяву до Служби у справах дітей щодо протиправної поведінки ОСОБА_3 та просила заборонити останній спілкування з дитиною.

В серпні 2022 року ОСОБА_4 подала до суду позовну заяву про встановлення порядку її побачень з правнучкою ОСОБА_6 у присутності ОСОБА_3 без участі батьків дитини. Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 23 березня 2023 року встановлено порядок побачень ОСОБА_4 з дитиною два рази на місяць у приміщенні приватної квартири ОСОБА_3 .

На її думку, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили щодо неї та її дитини психологічне насильство. Оскільки протиправна та агресивна поведінка ОСОБА_4 й ОСОБА_3 продовжується до теперішнього часу і загрожує фізичному та психологічному здоров`ю її та її доньки, виникає необхідність застосувати до них обмежувальний припис.

Таким чином, просила видати обмежувальний припис строком на шість місяців у вигляді заходів тимчасового обмеження прав та покладення обов`язків на ОСОБА_4 , а саме: обмежити спілкування ОСОБА_4 з нею та з її дочкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах, встановлених судовим рішенням про встановлення порядку спілкування ОСОБА_4 з дитиною.

Також просила заборонити ОСОБА_4 наближатися на відстань 10 км до місця проживання (перебування) її та доньки, а також заборонити ОСОБА_4 особисто і через третіх осіб розшукувати її та доньку, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними.

Аналогічні заборони просить встановити й щодо до своєї матері ОСОБА_3 .

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 5 липня 2023 року закрито провадження в частині вимог про видачу обмежувального припису щодо померлої ОСОБА_4 .

У задоволенні заяви про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі заявниця, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити її заяву в частині видачі обмежувального припису щодо ОСОБА_3 .

Зокрема, зазначає, що суд зробив помилковий висновок про ненадання нею беззаперечних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_3 постійного та безперервного домашнього насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» відносно неї та її доньки, а також ризиків настання насильства у майбутньому. Такими обов`язковими доказами суд вважає докази притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, висновок експертного дослідження щодо ознак психотравмування дитини, адміністративний протокол, терміновий заборонний припис.

Проте вказаний висновок суду протирічить змісту Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який не передбачає обов`язкової умови притягнення кривдника до кримінальної або адміністративної відповідальності для розгляду цивільної справи про видачу обмежувального припису.

Наголошує, що у судовому засіданні 5 липня 2023 року не було досліджено її заяву про видачу обмежувального припису (повний текст заяви не оголошувався), її заява по суті справи від 5 липня 2023 року, яка за змістом є письмовими поясненнями по справі, також не була оголошена. Наявні у справі письмові докази не досліджувалися. Також не був прослуханий у судовому засіданні аудіозапис судового засідання від 28 червня 2023 року. Натомість зміст судового рішення містить інформацію, що не відповідає дійсності, зокрема, датою подання її чоловіка заяви до поліції замість «14 червня 2023 року» вказано «1 червня 2023 року». Окрім того, ОСОБА_3 не вказувала на наявність конфліктів між донькою та зятем, зокрема і тому, що їй перешкоджають побаченню з онукою. Судом також не було надано належної оцінки заяві представника Служби у справах дітей Житомирської міської ради, в якій вказано, що ситуація, яка склалася у відносинах із ОСОБА_3 , однозначно має негативний вплив на психоемоційний стан малолітньої ОСОБА_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_3 не визнала доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживає разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 та їхньої донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 є матір`ю заявниці та має інше місце проживання.

Матеріали справи свідчать, що між заявницею та ОСОБА_3 тривалий час існують вкрай неприязні стосунки.

Згідно з протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 14 червня 2023 року ОСОБА_5 повідомив про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення щодо належного йому майна (а.а.с.23-24).

Крім того, згідно з листом Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області від 22 червня 2023 року № 147 а/з звернення ОСОБА_3 щодо неправомірних дій ОСОБА_5 зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області від 2 червня 2023 року № 21082, та проведено перевірку (а.с.25).

19 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області із заявою про винесення термінового заборонного припису щодо ОСОБА_4 ОСОБА_3 строком на десять діб (а.а.с. 26-27).

Також 19 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Управління культури Житомирської міської ради із заявою про вчинення домашнього насильства ОСОБА_3 (а.а.с.28-29) та до Служби у справах дітей Житомирської міської ради із заявою про вчинення домашнього насильства ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.а.с. 30-31).

Як вбачається з висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування щодо визначення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 способу участі у вихованні та спілкуванні із дитиною ОСОБА_2 , затвердженого рішенням Житомирської міської ради №223 від 1 березня 2023 року, встановлено наступний спосіб участі у вихованні і спілкуванні із дитиною, яка є їх правнучкою та онукою, перша неділя місяця з 10:00 до 12:00 години на нейтральній території у присутності матері дитини, за згодою між батьками, прабабою та бабою може бути визначений додатковий порядок побачень з дитиною (а.а.с. 32-35).

Висновком оцінки потреб сім`ї від 22 червня 2023 року, складеного фахівцем Житомирської міськради, встановлено, що сім`я заявниці перебуває у складних життєвих обставинах, основними чинниками яких є складні стосунки між подружжям ОСОБА_7 та матір`ю заявниці ОСОБА_3 . Оцінюючи стан задоволення потреб дитини в умовах таких життєвих обставин, фахівцем зазначено, що потреби дитини задовольняються у повній мірі, батьки здатні долати складні життєві обставини та забезпечувати потреби дитини. Тривалість існування проблем становить понад 1 рік. Серед переліку соціальних послуг, яких потребує сім`я, зазначено: консультування ( а.с.22).

Згідно з відповідями Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради від 19 липня та 11 серпня 2022 року вбачається, що 5 липня та 29 липня 2022 року із ОСОБА_3 було проведено профілактичні бесіди щодо неприпустимості вчинення конфліктних ситуацій в присутності малолітньої онуки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.а.с. 39-40).

Матеріали справи також свідчать, що на підставі неодноразових звернень ОСОБА_3 . Службою у справах дітей Житомирської міської ради здійснювалось обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 . Під час обстеження умов проживання ознак ухилення батьками від виконання своїх батьківських обов`язків не виявлено. У будинку створено належні умови для виховання та розвитку дитини, наявні усі побутові зручності. Малолітня ОСОБА_2 матеріально забезпечена належним чином. Психоемоційний стан дитини у межах норми, вона весела, життєрадісна, охоче йде на контакт ( а.с.43, 44, 45).

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції встановив, що між заявницею та її матір`ю, а також між останньою та зятем, наявні неприязні відносини. Однак, встановлені обставини не підтверджують факт вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, ОСОБА_1 як на підставу своїх порушених прав послалася на те, що ОСОБА_3 вчиняє відносно неї та її малолітньої дитини домашнє насильство.

Пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Згідно з частиною другою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема, заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України передбачено, що у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 9 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18), від 2 листопада 2020 року у справі № 336/3551/18-ц (провадження № 61-1693св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 766/13927/20-ц (провадження № 61-17471св20), від 28 червня 2022 року у справі № 466/180/22 (провадження № 61-4104св22), від 25 липня 2023 року у справі № 344/1732/23 (провадження № 61-6759св23).

Матеріали справи не містять належних доказів того, що ОСОБА_3 вчиняла щодо ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_2 домашнє насильство. Та обставина, що заявниця та її чоловік, а також ОСОБА_3 неодноразово зверталися до правоохоронних органів та Служби у справах дітей, не вказує на наявність факту такого насильства, а лише свідчить про вкрай неприязні стосунки між заявницею та її матір`ю.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 посилалася на ту обставину, що суд першої інстанції не застосував правовий висновок, який міститься у постанові Верховного суду від 19 травня 2020 року у справі №404/5203/19.

Так, у зазначеній справі Верховний Суд погодився з висновком судів першої та апеляційної інстанції про доведеність факту домашнього насильства, зазначивши при цьому про те, що сам по собі факт не притягнення особи до юридичної відповідальності не може бути підставою для відмови у встановленні тимчасових обмежень за наявності інших об`єктивних даних, якими підтверджуються доводи заявника. Виходячи з обставин цієї справи, такими об`єктивними даними, зокрема, були висновки щодо психологічного обстеження дитини та висновки дитячого психолога.

Водночас, у даній справі суду надано лише звернення до відповідних державних органів та письмові відповіді на такі звернення й повідомлення про результати розгляду цих звернень, що не свідчить про доведеність факту домашнього насильства .

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 5 липня 2023 року в частині відмови у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 3 листопада 2023 року.