Справа № 129/1643/23
Провадження по справі № 2/129/661/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" липня 2023 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Дєдова С.М.,

розглянувши у відсутність сторін та їх представників у приміщенні суду в місті Гайсині за позовом ОСОБА_1 , поданого в його інтересах представником позивача, - адвокатом Долею Оленою Анатоліївною, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

Установив:

17.05.2023 р. до суду заявлено позов, у якому представник позивача просить розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, взаємопідтримки, взаємодопомоги, спільних життєвих інтересів, з 2018 р. вони подружніх стосунків не підтримують, неповнолітніх дітей та спірного майна у них немає.

Представник позивача письмово просила розглянути справу у її та позивача відсутність, позов задовольнити.

Відповідач подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, вимоги позову визнає, не заперечує проти їх задоволення, на даний час не вагітна, після розірвання шлюбу залишила прізвище « ОСОБА_2 ».

Відповідно до положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом.

З урахуванням позицій учасників розгляду справи та досліджених доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю.

Доведено, що визначені ст.ст. 51, 55 СК України взаємні любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, разом вони не проживають подружжям та не підтримують подружніх стосунків з 2018 р., сторони наполягали на розірванні шлюбу, про що представник позивача в інтересах ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 подали письмові заяви, в яких позов про розірвання шлюбу підтримують повністю та наполягали на його задоволені, а тому з огляду на вказані встановлені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб сторін у справі носить формальний характер та унеможливлює подальше спільне життя подружжя та збереження цього шлюбу суперечить інтересам сторін.

Спірні правовідносини регламентуються наступними нормами права.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу.

Оскільки між сторонами відсутні передбачені ст.ст. 51, 55 СК України взаємні любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси, разом вони не проживають подружжям та не підтримують подружніх стосунків з 2018 р., сторони наполягали на розірванні шлюбу, про що представник позивача в інтересах ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 подали письмові заяви, в яких позов про розірвання шлюбу підтримують повністю та наполягали на його задоволені, тому суд визнає, що сім`я сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України,

Ухвалив:

Позовні вимоги задовільнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 30.05.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гайсинського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №43.

Визначити ОСОБА_2 під час державної реєстрації розірвання шлюбу прізвище « ОСОБА_2 ».

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Вінницького апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданий 21.09.2018 року органом 3DEU2, місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 10.09.2002 року Гайсинським РВ УМВС України у Вінницькій області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце реєстрації АДРЕСА_2 , засоби зв`язку: телефон НОМЕР_4 .

Суддя: