ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/530/23 Справа № 173/355/22 Суддя у 1-й інстанції - Петрюк Т.М. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Паромової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Циндри Романа Андрійовича на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2 Дніпропетровської обласної ради про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2 Дніпропетровської обласної ради про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що з 2003 року по 2020 рік він займав посаду директора КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1 Дніпропетровської обласної ради. Розпорядженням голови Дніпропетровської обласної ради від 16 березня 2020 року № 25-КП його було звільнено з посади за стверджуване одноразове грубе порушення трудових обов`язків (пункт 1 статті 41 КЗпП України). Не погодившись із указаним розпорядженням, у березні 2020 року він звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Дніпропетровської обласної ради про скасування розпорядження про його звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та скасування змін у державному реєстрі. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 листопада 2020 року у справі №203/1079/20 його позовні вимоги було задоволено частково. Розпорядження голови Дніпропетровської обласної ради про його звільнення було скасовано, та його поновлено на посаді директора КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2 Дніпропетровської обласної ради, що є правонаступником закладу, з якого його було звільнено. Щодо вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд дійшов висновку, що ця вимога має пред`являтися до КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2 Дніпропетровської обласної ради, а тому відмовив у її задоволенні як пред`явленої до неналежного відповідача. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 березня 2021 року було відмовлено у задоволенні вимоги про поновлення його на посаді директора КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2 Дніпропетровської обласної ради із висновком про неможливість поновлення на посаду у іншій юридичній особі, аніж та, з якої його було звільнено. Рішення суду першої інстанції в частині скасування розпорядження голови Дніпропетровської обласної ради про його звільнення було залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі №203/1079/20 рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.11.2020 у незміненій апеляційним судом частині та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 березня 2021 року залишено без змін. Таким чином, наразі наявне остаточне судове рішення, яким встановлено незаконність його звільнення з посади директора КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1 Дніпропетровської обласної ради. Водночас, питання щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишилося невирішеним. На час незаконного звільнення у березні 2020 року він працював у КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1 Дніпропетровської обласної ради. 31 серпня 2020 року указану юридичну особу було припинено шляхом реорганізації (запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи № 024000352), із визначенням правонаступником припиненої юридичної особи КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2 Дніпропетровської обласної ради. 21 липня 2021 року було створено юридичну особу із назвою, ідентичною до назви закладу, з якого його було звільнено - КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 1 Дніпропетровської обласної ради. У цьому закладі він працює на даний час. Жодних юридичних зв`язків із КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1 Дніпропетровської обласної ради, з якого його було звільнено, та із його правонаступником, КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2 Дніпропетровської обласної ради, новостворена юридична особа - КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 1 Дніпропетровської обласної ради не має. Датою початку його вимушеного прогулу є 18 березня 2020 року - день, наступний за датою звільнення його з посади директора КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок- інтернат № 1 Дніпропетровської обласної ради. Датою закінчення його вимушеного прогулу є день, що передував дню прийняття його на роботу до новоствореного КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1 Дніпропетровської обласної ради після затвердження Департаментом соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації штатного розпису вказаної юридичної особи. Таким чином, строк вимушеного прогулу складає із 18 березня 2020 року по 31 серпня 2021 року та середній заробіток за час вимушеного прогулу йому не був виплачений. На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу із 18 березня 2020 року по 31 серпня 2021 року в розмірі 326529 грн. 39 коп. та понесені судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2022 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Стягнуто із КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2 Дніпропетровської обласної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 101 646 грн. 89 коп. з відрахуванням встановлених законом податків і зборів, за період з 18 березня 2020 року по 31 серпня 2020 року. В задоволенні іншої частини позивних вимог відмовлено. Стягнуто з КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок - інтернат №2 Дніпропетровської обласної ради судовий збір на користь ОСОБА_1 1016 грн. 46 коп. на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору. В іншій частині понесені судові витрати по сплаті судового збору покласти на ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Циндра Р.А. просить рішення суду від 10 серпня 2022 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення із КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок - інтернат №2 Дніпропетровської обласної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 вересня 2020 року по 31 серпня 2021 року в сумі 224882 грн. 50 коп. та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 листопада 2020 року у справі №203/1079/20 за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної ради, треті особи без самостійних вимог КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1 Дніпропетровської обласної ради, Комунальний заклад Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2 Дніпропетровської обласної ради, державний реєстратор Кам`янської міської ради Бараннік Г.О., про скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, скасування змін у державному реєстрі було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Скасовано розпорядження голови Дніпропетровської обласної ради Про кадрові питання комунального закладу Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1 Дніпропетровської обласної ради №25-КП від 16 березня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади директора КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1 Дніпропетровської обласної ради. Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2 Дніпропетровської обласної ради з 18 березня 2020 року. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з Дніпропетровської обласної ради (49004, м.Дніпро, пр.Олександра Поля,2, ) на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2 Дніпропетровської обласної ради з 18 березня 2020 року (а.с.172-177).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної ради задоволено частково. Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 листопада 2020 року скасовано в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2 Дніпропетровської обласної ради з 18 березня 2020 року та в частині негайного виконання рішення щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді директора КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2 Дніпропетровської обласної ради з 18 березня 2020 року та відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 в цій частині. В іншій частині рішення залишити без змін (а.с.15-29).

Постановою Верховного Суду від 10 листопада 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 листопада 2020 року в незміненій після апеляційного перегляду частині та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 березня 2021 року залишено без змін (а.с.32-40).

Вказаними судовими рішеннями встановлено, 03 лютого 2020 року між Дніпропетровської обласною радою в особі голови обласної ради Олійника С.В. та ОСОБА_1 було укладено строковий трудовий договір №306-2, згідно якого останнього було призначено на посаду директора КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1 Дніпропетровської обласної ради на термін з 03 лютого 2020 року по 03 лютого 2023 року. Відповідно до Закону України Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення, постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-192 11 березня 2020 року головою Дніпропетровської обласної державної адміністрації було видано розпорядження №Р-185/0/3-20 Про запобігання поширенню коронавірусу COVID-19 на території Дніпропетровської області. На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, розпорядження Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2020 року №93-р Про заходи щодо запобігання занесенню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом 2019-nCoV та розпорядження голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 11 березня 2020 року №Р-185/0/3-20 Про запобігання поширенню коронавірусу COVID-19 на території Дніпропетровської області головою Дніпропетровської обласної ради 13 березня 2020 року було видано доручення №12, яким уповноважено зазначених в ньому посадових осіб здійснити заходи щодо моніторингу запобігання поширенню коронавірусу COVID-19 та застосування карантинних заходів у закладах соціального захисту населення Дніпропетровської області та забезпечити неухильне виконання алгоритму запровадження протиепідемічних заходів для запобігання поширенню коронавірусу COVID-19; забезпечити підготовку аналізу можливості обсервації осіб з ознаками гострого респіраторного захворювання, спричиненого коронавірусом COVID-19, на базі підготовлених лікувально-профілактичних закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області. Координацію роботи щодо виконання вказаного доручення покласти на начальника управління взаємодії з правоохоронними і контролюючими органами, правового забезпечення та антикорупційної політики ОСОБА_2 16 березня 2020 року начальником управління взаємодії з правоохоронними і контролюючими органами, правового забезпечення та антикорупційної політики Свіренком О.А. на ім`я голови обласної ради складено службову записку, в якій зазначено, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211, розпорядження Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2020 року №93-р та розпорядження голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 11 березня 2020 року №Р-185/0/3-20, 15 березня 2020 року проведено спільний виїзд представників облдержадміністрації, обласної ради та керівництва Центрального оперативного територіального управління Національної гвардії України до с.Мишурін Ріг Верхньодніпровського району (КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1 Дніпропетровської обласної ради). У ході виїзду, розглянули питання стосовно виконання розпорядження голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 11 березня 2020 року №Р-185/0/3-20 та алгоритму запровадження протиепідемічних заходів для запобігання поширенню коронавірусу COVID-19. Було здійснено зовнішній огляд приміщень лікувально-профілактичного закладу для моніторингу запобігання поширенню коронавірусу COVID-19 на території КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1 Дніпропетровської обласної ради. Директор КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1 Дніпропетровської обласної ради Змієнко О.Л. під час огляду об`єкта перешкоджав доступу посадових осіб обласної ради до приміщень комунального закладу і не надав обгрунтованої відповіді на запитання, чому посадові особи не мали можливості здійснювати перевірку щодо забезпечення безпечних умов праці працівників та перебування підопічних в умовах можливого поширення коронавірусу COVID-19. Розпорядженням голови Дніпропетровської обласної ради №25-КП від 16 березня 2020 року ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади 17 березня 2020 року відповідно до п.1 ст.41 КЗпП України. Як зазначено в розпорядженні На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, розпорядження Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2020 року №93-р Про заходи щодо запобігання занесенню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом 2019-nCoV, з урахуванням розпорядження голови Дніпропетровської облдержадміністрації від 11 березня 2020 року №Р-185/0/3-20 Про запобігання поширенню коронавірусу COVID-19 на території Дніпропетровської області головою Дніпропетровської обласної ради було видано доручення від 13 березня 2020 року №12, згідно з яким посадові особі Дніпропетровської обласної ради 15 березня 2020 року здійснювали заходи щодо моніторінгу запобігання поширенню коронавірусу COVID-19 та застосування карантинних заходів у закладах соціального захисту населення Дніпропетровської області, які належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області. Згідно із службовою запискою від 16 березня 2020 року начальника управління взаємодії з правоохоронними і контролюючими органами, правового забезпечення та антикорупційної політики Свіренка О.А., директором КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1 Дніпропетровської обласної ради Змієнком О.Л. було здійснено перешкоджання доступу посадовим особам обласної ради до приміщень закладу. У розпорядженні про звільнення позивача №25-КП від 16 березня 2020 року зазначено, що позивача звільнено на підставі п.1 ст.41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов`язків, передбачених статутом закладу та строковим трудовим договором від 03 лютого 2020 року №306-2, однак, не було зазначено які саме трудові обов`язки, з зазначенням конкретного пункту статуту та договору, було порушено позивачем.

У цій справі суди дійшли висновку, що звільнення позивача було проведено без дотримання встановленого законом порядку застосування дисциплінарного стягнення, за відсутності підстав для його застосування.

Встановивши, що на час звільнення позивача із займаної посади КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1 ДОР та КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2 ДОР були самостійними юридичними особами та не несли відповідальність за зобов`язаннями одне одного, реорганізація КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1 ДОР не мала наслідком автоматичне перенесення до штатного розпису посади директора КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1 ДОР, новий штатний розпис КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2 ДОР містив одну посаду директора, яку на момент звільнення позивача займав ОСОБА_3 , апеляційний суд дійшов висновку, що поновлення ОСОБА_1 на посаді директора цього закладу слугуватиме обов`язковою підставою для звільнення з посади директора КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2 ДОР ОСОБА_3 , що призведе до порушення трудових прав останнього. Суд не вбачав правових підстав для поновлення позивача на посаді директора КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1 ДОР у зв`язку з припиненням діяльності цього закладу як юридичної особи та стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з Дніпропетровської обласної ради середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди зазначили про відсутність підстав для такого стягнення, оскільки відповідно вимоги ОСОБА_1 мав заявити до комунального закладу, а не до Дніпропетровської обласної ради, тому відмовили у задоволенні цієї частини позовних вимог.

Встановлено, наразі наявне остаточне судове рішення, яким визнано незаконним звільнення позивача ОСОБА_1 з посади директора КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1 ДОР, однак відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної ради про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки вказані позовні вимоги у вказаній справі було заявлено до неналежного відповідача.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 у цій справі, що переглядається, суд першої інстанції посилався на їх обґрунтованість в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 101 646 грн. 89 коп. за період з 18 березня 2020 року по 31 серпня 2020 року, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного засування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ч. 3, 6 ст. 43 Конституції України - кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами (пункт 1 частини першої статті 41 КЗпП України).

Важливим елементом застосування пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України є звільнення керівника за порушення, яке має ознаку одноразовості. Так, і рішення компетентного органу, власника підприємства, і наказ про звільнення мають містити чітко сформульоване одноразове порушення, яке стало підставою звільнення керівника. За своїм змістом наказ про звільнення не повинен містити цілу систему порушень, за які був звільнений позивач, а лише одноразове грубе порушення конкретних трудових обов`язків.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 листопада 2020 року у справі №203/1079/20 за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної ради, треті особи без самостійних вимог КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1 Дніпропетровської обласної ради, Комунальний заклад Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2 Дніпропетровської обласної ради, державний реєстратор Кам`янської міської ради Бараннік Г.О., про скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, скасування змін у державному реєстрі було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Скасовано розпорядження голови Дніпропетровської обласної ради Про кадрові питання комунального закладу Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1 Дніпропетровської обласної ради №25-КП від 16 березня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади директора КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1 Дніпропетровської обласної ради. Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2 Дніпропетровської обласної ради з 18 березня 2020 року. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з Дніпропетровської обласної ради (49004, м.Дніпро, пр.Олександра Поля,2, ) на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2 Дніпропетровської обласної ради з 18 березня 2020 року (а.с.172-177).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної ради задоволено частково. Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 листопада 2020 року скасовано в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2 Дніпропетровської обласної ради з 18 березня 2020 року та в частині негайного виконання рішення щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді директора КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2 Дніпропетровської обласної ради з 18 березня 2020 року та відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 в цій частині. В іншій частині рішення залишити без змін (а.с.15-29).

Постановою Верховного Суду від 10 листопада 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 листопада 2020 року в незміненій після апеляційного перегляду частині та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 березня 2021 року залишено без змін (а.с.32-40).

У цій справі вказаними рішеннями судів встановлено, що звільнення ОСОБА_1 з роботи з посади директора КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1 ДОР було незаконним, однак було відмовлено у поновленні ОСОБА_1 на роботі на цій посаді, оскільки поновлення ОСОБА_1 на посаді директора цього закладу слугуватиме обов`язковою підставою для звільнення з посади директора КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2 ДОР ОСОБА_3 , що призведе до порушення трудових прав останнього. Суд не вбачав правових підстав для поновлення позивача на посаді директора КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1 ДОР у зв`язку з припиненням діяльності цього закладу як юридичної особи. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної ради про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було відмовлено, оскільки вказані позовні вимоги у цій справі було заявлено до неналежного відповідача.

Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, встановлено, що наразі наявне остаточне судове рішення, яким визнано незаконним звільнення позивача ОСОБА_1 з посади директора КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1 ДОР, однак відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної ради про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки вказані позовні вимоги було заявлено до неналежного відповідача.

Відповідно до ст. 240-1 КзпП у разі, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках правонаступника), виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону № 108/95-ВР, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону № 108/95-ВР, за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати - це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

У Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 щодо тлумачення положень частини другої статті 233 КЗпП України, статей 1, 12 Закону № 108/95-ВР Конституційний Суд України зазначив, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано в законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також вказав, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти всі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

За висновком Конституційного Суду України, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Зміст поняття заробітної плати узгоджується з одним із принципів здійснення трудових правовідносин, а саме відплатності праці, який отримав відображення у пункті 4 частини I Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, за яким усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень. Крім обов`язку оплатити результати праці робітника, існують також інші зобов`язання роботодавця матеріального змісту. Ці зобов`язання стосуються тих витрат, які переважно спрямовані на охорону праці чи здоров`я робітника (службовця) або на забезпечення мінімально належного рівня його життя, у тому числі й у разі простою - зупинення роботи, що було викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами (форс-мажор) тощо. Такі зобов`язання відповідають мінімальним державним гарантіям, установленим статтею 12 Закону № 108/95-ВР, зокрема щодо оплати часу простою, який мав місце не з вини працівника.

Зазначене, на переконання Конституційного Суду України, дає підстави для висновку, що обсяг заробітної плати найманого працівника становлять винагорода за виконану роботу, про що йдеться у статті 94 КЗпП України і статті 1 Закону № 108/95-ВР, та гарантовані державою виплати, передбачені у статті 12 Закону № 108/95-ВР.

Праву працівника на належну заробітну плату кореспондує обов`язок роботодавця нарахувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат. Тому незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, працівник у разі порушення законодавства про оплату праці має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

Конституційний Суд України зробив висновок, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто всіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Тобто Конституційний Суд України фактично зробив висновок, що навіть у разі невиконання трудової функції не з власної вини, він вважається таким, що працює і отримує за це заробітну плату, а не компенсацію, бо саме заробітна плата є тією грошовою виплатою, яка забезпечує можливість самого існування як працівника, так і, можливо, членів його сім`ї, а також наповнення державного бюджету, бо із цієї виплати вираховуються податки і збори, у тому числі внески до Пенсійного фонду України у розмірах, який передбачений саме для заробітної плати, а період вимушеного прогулу зараховується до страхового стажу.

Виходячи з того, що звільнення позивача визнане незаконним, позивач наділений правом на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Встановлено, розпорядженням голови Дніпропетровської обласної ради №25-КП від 16 березня 2020 року ОСОБА_1 було звільнено з посади директора КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1 Дніпропетровської обласної ради 17 березня 2020 року відповідно до п.1 ст.41 КЗпП України.

31 серпня 2020 року, згідно витягу із Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, діяльність КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 1 Дніпропетровської обласної ради була припинена в результаті її реорганізації, правонаступником якого є - КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2 Дніпропетровської обласної ради (а.с.46-53).

Встановлено, в подальшому було створено заклад з ідентичною назвою - КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 1 Дніпропетровської обласної ради, який є новоствореним та жодних юридичних зв`язків із закладом з якого було звільнено з роботи позивача ОСОБА_1 - КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 1 Дніпропетровської обласної ради, цей новостворений заклад з ідентичною назвою - не має.

Наказом новоствореного закладу - КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 1 Дніпропетровської обласної ради №1-к від 01 вересня 2021 року Про вступ на посаду виконуючого обовязки директора ОСОБА_1 приступив до виконання виконуючого обовязки директора з 01 вересня 2021 року (а.с.44).

На теперішній час ОСОБА_1 працює у новоствореному закладі з ідентичною назвою - КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 1Дніпропетровської обласної ради () на посаді директора.

Працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення цього середнього заробітку без обмеження будь-яким строком згідно з частиною другою статті 233 КЗпП України та не позбавлений права після ухвалення судового рішення про поновлення його на роботі в подальшому звернутися до суду із позовом про стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначеного частиною другою статті 235 КЗпП України.

Така правова позиція викладене у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19.

Звернувшись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2 Дніпропетровської обласної ради, який є правонаступником КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 1 Дніпропетровської обласної ради, середній заробіток за час вимушеного прогулу із 18 березня 2020 року по 31 серпня 2021 року в розмірі 326 529 грн. 39 коп.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2022 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто із КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2 Дніпропетровської обласної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 101 646 грн. 89 коп. з відрахуванням встановлених законом податків і зборів, за період з 18 березня 2020 року по 31 серпня 2020 року дату реорганізації КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1 Дніпропетровської обласної ради з утворенням його правонаступника - КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2 Дніпропетровської обласної ради.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Циндра Р.А. просить стягнути із КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок - інтернат №2 Дніпропетровської обласної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 вересня 2020 року по 31 серпня 2021 року у сумі 224 882 грн. 50 коп. (а.с.152-157).

Із копії трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, запис №40 від 17 березня 2020 року: Звільнити із КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1 Дніпропетровської обласної ради за одноразове грубе порушення трудових обов`язків п.1 ст.41 КЗпП України (а.с.199).

Запис №41 від 02 березня 2021 року: Запис за №40 є недійсним (а.с.199).

Запис №42 від 20 липня 2021 року КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1 Дніпропетровської обласної ради: Призначити виконуючим обов`язки директора, строком на два місяці (а.с.199).

Таким чином, встановлено, що до 19 липня 2021 року ОСОБА_1 фактично не був звільнений із КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1 Дніпропетровської обласної ради, правонаступником якого є КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2 Дніпропетровської обласної ради.

20 липня 2021 року ОСОБА_1 був призначений виконуючим обов`язки директора, строком на два місяці КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1 Дніпропетровської обласної ради, який є новоствореним закладом.

Записів про вступ ОСОБА_1 на посаду виконуючого обовязки директора новоствореного КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1 Дніпропетровської обласної ради саме з 01 вересня 2021 року у трудовій книжці не міститься.

Таким чином, період вимушеного прогулу ОСОБА_1 слід вважати з 18 березня 2020 року по 19 липня 2021 року.

Враховуючи, що оскаржуваним рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2022 року вже стягнуто на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18 березня 2020 року по 31 серпня 2020 року, то стягненню підлягає сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01 вересня 2020 року по 19 липня 2021 року.

Відповідно до пп. з п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (з наступними змінами і доповненнями) - цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках: вимушеного прогулу

Згідно п. 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Останніми повними календарними місяцями роботи позивача ОСОБА_1 , на займаній посаді були січень і лютий 2020 року.

Відповідно до наданої суду довідки заробітна плата позивача за два останні повні робочі місяці складала: 18 440 грн.38 грн. за місяць.

Загальний розмір заробітної плати позивача за січень і лютий 2020 року становить: 18 440 грн. 38 грн х 2 = 36 880 грн. 76 коп.

Вказана сума розділяється на робочі дні (41 робочі дні даного періоду) і складатиме 899 грн. 53 коп. - середньоденна заробітна плата.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

За період з 01 вересня 2020 року по 19 липня 2021 року згідно офіційних даних число робочих днів становить - 220 днів.

Загальна сума середньоденного заробітку позивача складатиме : 899 грн. 53 коп коп. х 220 робочих днів = 197 896 грн. 60 коп.

Таким чином, відповідно сума середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу за період з 01 вересня 2020 року по 19 липня 2021 року становить - 197 896 грн. 60 коп., яка підлягає стягненню з відповідача КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2 Дніпропетровської обласної ради, який є правонаступником реорганізованого КЗ Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1 Дніпропетровської обласної ради.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2022 року скасувати частково в оскаржуваній частині, та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Циндри Романа Андрійовича задовольнити частково.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2 Дніпропетровської обласної ради про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати частково в оскаржуваній частині - в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Стягнути із Комунального закладу Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2 Дніпропетровської обласної ради () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 вересня 2020 року по 19 липня 2021 року у розмірі 197 896 грн. 60 коп. із відрахуванням податків та інших обовязкових платежів.

Допустити негайне виконання рішення суду про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми платежу за один місяць у розмірі 18 440 грн. 38 коп. із відрахуванням податків та інших обовязкових платежів.

Стягнути з Комунального закладу Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2 Дніпропетровської обласної ради () на користь держави судовий збір у розмірі 4 897 грн. 94 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П. Красвітна

О.В. Свистунова