Справа № 939/1040/23
УХВАЛА

12 липня 2023 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді Герасименко М.М.,

за участі секретаря Рассказової М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт Бородянка, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 07 липня 2020 року, від даного шлюбу мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя не склалося, з березня 2022 року вони проживають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Просив шлюб із ОСОБА_2 розірвати.

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 11 травня 2023 року було відкрито провадження у даній справі та вирішено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з вимогами статті 190 ЦПК України, вказану ухвалу про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви та доданими до неї документами було надіслано учасникам справи засобами поштового зв`язку.

09 червня 2023 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Башинської О.П. надійшов відзив на позовну заяву, в якому ОСОБА_2 , заперечуючи проти розірвання шлюбу з ОСОБА_1 , просить надати їм строк для примирення терміном шість місяців. В обґрунтування зазначила, що причиною окремого проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є те, що 14 березня 2022 року через військову агресію РФ вона разом із дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виїхала до Італії, де і перебуває на даний час. Причиною окремого проживання стали обставини, які не залежали від їх (сторін у справі) волі, оскільки ОСОБА_1 не мав можливості виїхати з України разом із сім`єю, а тому проживав разом із їхньою дитиною один місяць. Вважає, що після її ( ОСОБА_2 ) і доньки повернення з-за кордону, яке заплановано на вересень 2023 року, знайомства та спілкування ОСОБА_1 з дитиною, між нею і позивачем можливе примирення.

Ухвалою суду від 12 червня 2023 року було ухвалено розгляд справи провести в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

27 червня 2023 року до суду від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що він, як батько, не відмовляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Розлучення з відповідачем не є перешкодою у його подальшому спілкуванні з дитиною та участі у вихованні після її повернення в Україну. Окрім того, зважаючи, що на території України воєнний стан не скасовано, а ракетні обстріли тривають безперервно, доцільність повернення в Україну та така реальна необхідність має вирішуватися у залежності від ситуації у країні та не може бути чітко спланована в часі, адже передчасне повернення може бути небезпечним для життя і здоров`я спільної дитини. Він ( ОСОБА_1 ) беззаперечно переконаний у відсутності в нього почуття любові до ОСОБА_2 , неможливості та недоцільності збереження їхньої сім`ї як такої. Також зазначив, що між ними вже досить давно існують спори щодо поглядів на життя і сімейні цінності на спільний побут, виховання, і взагалі на майбутнє життя, тому спільне подальше їх проживання не можливе. Станом на день написання відповіді на відзив, ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про стягнення аліментів на дитину та дружину, в якій на обґрунтування своїх вимог зазначає, що її з відповідачем подружнє життя не склалося і вже більше року вони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують і спільного господарства не ведуть, тобто вона фактично визнає відсутність подальшої можливості збереження сім`ї. Ці обставини підтверджують факт того, що ОСОБА_2 вводять суд в оману стосовно щирості її намірів по збереженню шлюбу. Враховуючи наведені обставини, оскільки надання строку на примирення суперечить його ( ОСОБА_1 ) волевиявленню і його інтересам, просив клопотання про надання строку на примирення залишити без задоволення і розірвати шлюб із ОСОБА_2 .

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Башинська О.П. клопотання про надання часу на примирення підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, відповідно до заяви просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Судом встановлено, що сторони з 07 липня 2020 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому Бородянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 7).

Від шлюбу мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Згідно з ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

За змістом статті 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування, зокрема, до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність.

Статтею 111 СК України встановлено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Надання строку для примирення подружжя є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року в справі № 200/952/18.

З огляду на зазначене, суд вважає, що призначення подружжю строку для примирення та зупинення розгляду справи є правом суду, необхідність якого визначається у кожному окремому випадку індивідуально.

Наявність наміру для примирення лише в одного подружжя без згоди на те іншого не є правовою підставою для надання строку для примирення.

Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_1 вважає, що спільне подальше проживання із ОСОБА_2 не можливе в зв`язку з його беззаперечним переконанням у відсутності в нього до неї почуття любові, неможливості та недоцільності збереження їхньої сім`ї, а надання строку на примирення таким, що суперечить його волевиявленню та інтересам, суд вважає, що надання сторонам строку для примирення є недоцільним, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 251 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про надання строку на примирення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяМ. Герасименко