Справа № 464/1531/23 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю.
Провадження № 22-ц/811/2638/23 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 26 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в:

20.03.2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 6000 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття. Просила також стягнути з відповідача понесені нею витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що з 27.11.2003 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, проте, з серпня 2022 року відповідач проживає окремо.

У шлюбі у них народилось троє дітей, двоє з яких проживають разом із нею та знаходяться на її матеріальному утриманні, позаяк, відповідач, з яким проживає старший син, належного матеріального утримання двом іншим дітям не надає.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 26 липня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.03.2023 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В решті вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 447 грн. 25 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 4200 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Розмір аліментів стягуваний у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_1 , від імені якої діє представник адвокат Цап О.Р., просить його скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що вона працює, але отримує заробітну плату в мінімальному розмірі, тому не може самотужки забезпечити дітям належний рівень матеріального утримання, позаяк, дохід відповідача, який працює директором ТОВ «ГІТ ПЛЮС», становить 21000 грн., про що він сам зазначав у судовому засіданні.

Зауважує, що присуджений розмір аліментів є меншим за мінімальний рекомендований розмір аліментів, що стягується на одну дитину.

Також апелянт вважає, що суд не дав належної правової оцінки доказам, які є в матеріалах справи, і безпідставно визначив до стягнення аліменти в такому розмірі, на який погоджувався відповідач.

06.11.2023 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечує доводи та вимоги апелянта.

Зазначає, що при вирішенні даного спору суд першої інстанції правильно врахував розмір його середньомісячної заробітної плати (6700 грн.), а також ту обставину, що разом із ним живе старший син, який повністю знаходиться на його утриманні. Вважає, що суд присудив аліменти у розмірі 2500 грн. на кожну дитину з урахуванням рівного обов`язку обох батьків матеріально утримувати своїх дітей.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 12.12.2023 року, є дата складення повного судового рішення 22.12.2023 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 27.11.2003 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу сторони мають трьох дітей, двоє з яких: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є неповнолітніми і проживають разом із матір`ю позивачкою ОСОБА_1 , що визнається відповідачем.

Старший син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на даний час вже є повнолітнім, проживає разом із батьком відповідачем ОСОБА_2 , та знаходиться на його утриманні, чого не заперечує мати дитини позивачка ОСОБА_1 .

Обоє батьків працюють: щомісячний дохід позивачки складає 6500 грн. (а.с.62), а відповідача 6700 грн. (а.с.91).

Окрім того, відповідач має дохід, як самозайнята особа, проте, такий не є щомісячним (а.с.117-118).

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст.51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Зміст глави 15 Сімейного кодексу України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.181 СК України, той з батьків, з яким проживають діти, має право на одержання матеріального утримання (аліментів) на дітей від іншого з батьків, який проживає окремо від дітей.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК).

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; а також інші обставини, які мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При цьому, основним критерієм визначення судом розміру аліментів на дитину має бути достатність аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до висновку Верховного Суду, висловленого в постанові від 12 вересня 2018 року у справі №459/2181/17, який підлягає врахуванню відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України, стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суперечить вимогам сімейного законодавства.

Аналізуючи положення статті 182 та 184 СК України слід дійти висновку, що під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз.2 ч.2 ст.182 СК України.

Встановивши, що неповнолітні діти сторін: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом із матір`ю і перебувають на її утриманні, а відповідач на регулярній основі не надає коштів на їхнє утримання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, оскільки основний тягар утримання припадає на матір.

При цьому, необхідно зазначити, що в силу наведених вище вимог закону, на обох батьків у рівній мірі покладається забезпечення дитині належного утримання до досягнення нею віку вісімнадцяти років.

Колегія суддів погоджується і з визначеним судом першої інстанції розміром присуджених аліментів з огляду на вік дітей й ті обставини, що розмір щомісячного доходу відповідача є невисоким, а інший дохід є нестабільним, окрім того, судом ураховано, що з відповідачем проживає старший син, який є студентом вищого навчального закладу (а.с.70) і знаходиться на утриманні батька.

За наведених і встановлених судом обставин справи, в колегії суддів немає правових підстав для інших висновків по суті вирішення даного спору, ніж тих, яких дійшов суд першої інстанції, задовольняючи частково вимоги позивача, судом не допущено порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для зміни чи скасування рішення, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 26 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 22 грудня 2023 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич