Провадження № 2/361/865/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2023 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Коваль О.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

представника відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Зазимська сільска рада Броварського району Київської області, Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання свідоцтва про право власності на спадщину недійсним, скасування державної реєстрації та визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

17 грудня 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у якому просив суд:

-визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину від 26.01.2017 року № 3-34, видане державним нотаріусом Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Київського міського нотаріального округу Бочковою Ніною Георгіївною, з одночасним припиненням права власності ОСОБА_5 , на 1/2 частини земельної ділянки кадастровий номер :01:039:0037, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,25 га;

-визнати недійсним з моменту укладення договір дарування земельної ділянки від 20.06.2017р., № 3-386 виданий Дев`ятою київською державною нотаріальною конторою Київського міського нотаріального округу;

-скасувати державну реєстрацію права власності, номер запису про право власності № 20999417 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 212) щодо ОСОБА_3 , на 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер - :01:039:0037, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,25.

-скасувати державну реєстрацію права власності номер запису про право власності № 20999473 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 212) щодо ОСОБА_4 на 1/4 частину земельної ділянки, кадастровий номер - :01:039:0037, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,25;

-скасувати державну реєстрацію права власності номер запису про право власності № 18717088 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 212) щодо ОСОБА_5 на 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер - :01:039:0037, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,25 га;

-визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер - :01:039:0037, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,25.

Також позивач просив стягнути судові витрати солідарно з відповідачів.

Свій позов обґрунтовував тим, що 21 травня 1991 року ОСОБА_1 згідно договору дарування за реєстр. № 1-1616 прийняв у дар від ОСОБА_7 1/2 частину житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

У договорі дарування зазначено, що на присадибній земельній ділянці площею 0,33 га, розташований один дерев`яний будинок загальною площею 52,3 м2 з надвірними будівлями: сарай, літня кухня, погріб, погріб, колодязь, огорожа; інша частина будинку в розмірі 1/2 залишалася у власності ОСОБА_7 .

Право власності на 1/2 вищевказаного будинку та земельної ділянки, що знаходиться під ним зареєстровано не було.

Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок з відповідними надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:039:0037, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,25 га - не поділена і жоден із співвласників будинку не звертався до суду з позовом про поділ.

Однак 13.12.2021 року в процесі підготовки документів для оформлення права власності на частку належного позивачу майна, а саме: 1/2 подарованого згідно договору будинку та земельної ділянки кадастровий номер :01:039:0037, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), виявилося, що відповідачі, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вже зареєстрували за собою право власності на 100% земельної ділянки.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13 грудня 2021 року № 289899138 державним нотаріусом Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Київського міського нотаріального округу м. Київ Бочковою Ніною Георгіївною було зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:039:0037, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,25 га. за відповідачами.

26 грудня 2017 року було зареєстровано 1/2 частини права власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_5 (номер запису про право власності №18717088). Підставою для державної реєстрації було вказано свідоцтво про право на спадщину, серія та номер: 3-34, виданий 26.01.2017, видавник: Дев`ята київська державна нотаріальна контора.

20 червня 2017 року зареєстровано по 1/4 частини права власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_4 (номер запису про право власності № 20999473) та ОСОБА_3 (номер запису про право власності № 20999417). Підставою для державної реєстрації було вказано договір дарування, серія та номер: 3-386, виданий 20.06.2017, видавник: 9 днк.

Позивач вважає, що державна реєстрація за відповідачами прав власності на всю спірну земельну ділянку є незаконною та такою, що безпосередньо порушує його право власності та користування, виходячи із наступного.

Позивач зазначає, що оскільки позивач придбав частину житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , то він автоматично набув права власності на 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер :01:039:0037, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,25 га.

Виходячи із вищевикладеного державна реєстрація прав власності спірної земельної ділянки за собою зі сторони відповідачів безпосередньо порушує його права, як законного землекористувача та унеможливлює оформлення її у свою власність, право власності на яке виникло в нього після укладення договору дарування, та яке не припинилося станом на дату реєстрації права власності за відповідачами.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.12.2021 р. № 290429831 наявний наступний розподіл часток на праві власності житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 63,6 м 2, який знаходиться за адресою:

АДРЕСА_2 належить ОСОБА_3 підставою для реєстрації якої був договір дарування, серія 3-383, виданий 20.06.2017 р., виданий Дев`ятою київською державною нотаріальною конторою;

-1/8 належить ОСОБА_4 підставою для реєстрації якої був договір дарування, серія 3-386, виданий 20.06.2017 р., виданий Дев`ятою київською державною нотаріальною конторою;

-1/4 належить ОСОБА_5 підставою для реєстрації якої було свідоцтво про право на спадщину, серія та номер: 3-38, виданий 26.01.2017 р., виданий державним нотаріусом Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Бочковою Ніною Георгіївною.

Державна реєстрація часток у праві власності на будинок є правильною, законною та такою, що не порушують права інших співвласників.

Позивач зазначає, що згідно з відомостями, які зазначені у довідці № 289899138 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підставою для державної реєстрації 1/2 частини земельної ділянки кадастровий номер № :01:039:0037, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,25 га за ОСОБА_5 було свідоцтво про право на спадщину, серія та номер: 3-34, виданий 26.01.2017р., виданий державним нотаріусом Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Бочковою Ніною Георгіївною.

Таким чином свідоцтво про право на спадщину серія та номер: 3-34, видане 26.01.2017 р., державним нотаріусом Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Бочковою Ніною Георгіївною, яке було підставою для державної реєстрації 1/2 частини земельної ділянки кадастровий номер :01:039:0037, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,25 га за ОСОБА_5 є таким, що видане із порушенням законодавства, оскільки стало підставою для державної реєстрації прав власності на належну позивачу 1/2 частку земельної ділянки кадастровий номер :01:039:0037, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а тому виникла необхідність у визнанні недійсним такого свідоцтва.

Крім того, позивач зазначає, що договір дарування № 3-386 від 20.06.2017 р. який був підставою для державної реєстрації за відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за собою по 1/4 частини земельної ділянки кадастровий номер :01:039:0037, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 є незаконним, та таким, що порушує право власності на спірну земельну ділянку, а тому необхідно визнати зазначений договір дарування - недійсним.

04 лютого 2022 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 09 червня 2022 року.

12 травня 2022 року відповідач ОСОБА_5 подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі виходячи із наступного.

Посилалась на те, що договір дарування, який ліг в основу позовної заяви, було складено 21.05.1991 р. Цей документ було складено в державі УРСР, яка входила до складу Радянськго Союзу, який розпався в 1991р., а 24 серпня 1991 року було проголошено незалежність української держави - держави Україна.

Таким чином, позивач просить суд України визнати за ним право власності на майно, яке знаходиться в державі Україна, на підставі документу, який було складено в УРСР , яка припинила своє існування з 24.08.1991 р .

З дня складання Договору дарування - 21.05.1991 р. пройшло вже декілька етапів змін порядку реєстрації права власності на майно в Україні, однак позивач ні одного разу не виконав вимог закону про реєстрацію його права власності. По сплину 31 року, він вирішив через суд України, визнати за ним право власності на підставі документу оригінальність якого на даний момент підтвердити вже не можливо. Тим більше, що вимога стосується не майна вказаного в Договорі дарування від 21.05.1991 р., а зовсім іншого майна, яке на праві власності у дарителя на той час не було взагалі.

В позовній заяві ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки під обслуговування будинку. Однак, до позовної заяви не додано жодного документу, який би підтверджував, що ОСОБА_1 має на праві власності частину (або будинок) на спірній земельній ділянці.

Відповідач зазначає, що у договорі дарування, укладеного між дарителем ОСОБА_7 та обдарованим ОСОБА_1 21.05.1991 р. мова йде про дарунок у вигляді: однієї другої частини житлового будинку з відповідними надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , під номером двадцять третім на земельній ділянці розміром 0,33 га. У договорі дарування зазначено, що він повинен був бути зареєстрований в Бюро технічної інвертаризації. Однак до позовної заяви позивачем не додано технічний паспорт на 1/2 частину будинку АДРЕСА_4 , що також ставить під сумнів законність цього документу та здійснення його належної реєстрації для виникнення в ОСОБА_1 права на власність на 1/2 частину будинку за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповдач посилалась на те, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, право власності ОСОБА_1 на частину будинку АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Крім того, в позовній заяві позивач просить суд визнати за ним право власностів на 1/2 частину земельної ділянки розміром 0,25 га, яка знаходиться під будинком АДРЕСА_1 за кадастровим номером :01:039:0037; але вказана земельна ділянка була оформлена на праві власності за матір`ю відповідача ОСОБА_8 Державним актом на правло власності на земельну ділянку Серія ЯА № 482415 від 01.08.2005 р.

Позивач має суміжну з їхньою земельною ділянкою, свою земельну ділянку, на яку оформив право власності за адресою АДРЕСА_4 тобто за тим номером будинку, який вказано в Договорі дарування йому 1/2 частини будинку від 21.05.1991 р.

Даний факт підтверджується рішенням Зазимської сільської ради від 28.07.2004 р. №250-17-ХХІV, яким було затверджено виготовлену технічну документацію із землеустрою про складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, що розташовані в с. Зазим`я та безоплатно передані у власність ОСОБА_1 земельної ділянки 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельну ділянку площею 0,1590 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_4 .

Тобто при складанні технічної документації на відвід земельних ділянок за адресою, АДРЕСА_4 - ОСОБА_1 ніяких претензій не заявляв, а погодився з відведенням йому земельної ділянки саме за цією адресою.

Даний факт також підтверджується листом Зазимської сільської ради Броварського району Київської області від 06.06.2009р. № 311, в якому зазначено, що за ОСОБА_7 (яка потім подарувала будинку ОСОБА_1 ) була закріплена земельна ділянка площею 0,33 га в АДРЕСА_4 . Рішенням 12 сесії Зазимської сільської ради народних депутатів XXI скликання від 29 січня 1993 року додатково ОСОБА_7 була надана в постійне користування земельна ділянка площею 0,07 га в АДРЕСА_4 , збільшивши загальну площу до 0,40 га. Відповідач звернула увагу суду на те, що ОСОБА_7 була збільшена земельна ділянки вже після того як вона подарувала частину свого будинку ОСОБА_1 . Тобто на думку відповідача договір дарування 1/2 частини будинку по АДРЕСА_4 станом на 29.01.1993 р. належним чином зареєстрований не був.

Також в цьому листі повідомляється інформація, що рішенням Зазимської сільської ради від 28.07.2004р. № 250-17-ХХІV була затверджена технічна документація по складанню державного акту на право власності та передана у власність ОСОБА_1 земельна ділянка загальною площею 0,4090 га, із них: 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,1590 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_4 .

Після оформлення земельних ділянок ОСОБА_1 у власність, її матір`ю ОСОБА_8 також була подана заява на відвід земельної ділянки. Рішенням Зазимської сільської ради від 17.11.2004р. № 287-18-ХХІV було затверджено виготовлену технічну документацію із землеустрою про складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, що розташовані в с.Зазим`є та передано безоплатно у власність ОСОБА_8 земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та земельну ділянку площею 0,0897 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 . Її матір`ю ОСОБА_8 були отримані два документа:

- Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА №482415 від 01.08.2005р. розміром 0,2500 га, розташованої в АДРЕСА_1 ;

- Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА №482416 від 01.08.2005р. розміром 0,0897 га розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 її мати - ОСОБА_8 померла у віці 81 року, відповідач разом з братом - ОСОБА_9 , подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори видані:

- свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.01. 2017 р. спадкоємцями якої є: - її син ОСОБА_9 на частку спадщини; її донька ОСОБА_5 - на 1/2 частку спадщини.

Спадщина складається із: земельної ділянки площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:039:0037), що належала померлій на підстав: Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯА № 482415, виданого Зазимською сльською радою Броварського району Київської області 01 серпня 2005 р.

- свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.01.2017 р.спадкоємцям її сину ОСОБА_9 на частку спадщини; її доньці ОСОБА_5 - на 1/2 частку спадщини.

Спадщина складається із: земельної ділянки площею 0,0897 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:039:0038), що належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯА № 482416, виданого Зазимською сільською радою Броварського району Київської області 01 серпня 2005р.

- свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.01.2017 р. спадкоємцям - її сину ОСОБА_9 на 1/2 частку спадщини; її доньці ОСОБА_5 - на 1/2 частку спадщини.

Спадщина складається із: 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , що належала померлій: 1/4 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Броварською районною державною нотаріальною конторою 11 червня 1986 р. Р 2482, зареєстрованого в Броварському БТІ 22.01.2008р. номер запису:37 в книзі №1, реєстраційний номер 21837942, та 1/4 частина - на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Броварською державною нотаріальною конторою 19 червня 1990 р. Р № 1-1712, зареєстрованого в Броварському БТІ 22.01.2008 р., номер запису: 37 в книзі: 1, реєстраційний номер: 218379042. Житловий будинок житловою площею 19,0, загальною площею 63,6 кв.м. Свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частину житлового будинку видано ОСОБА_5 .

Потім її брат ОСОБА_9 подарував свої частки на право власності на земельні ділянки та будинок своїм дітям: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Таким чином, відповідач зазначила, що при оформленні права на спадщину після смерті матері, буд яких порушень при цьому ними допущено не було.

Відповідач одночасно зазначає, що до виниклик правовідносин слід застосувати строки позовної давності, так як з моменту оформлення договору дарування вже пройшло більше трьох років.

23 лютого 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

15 червня 2023 року до суду надійшли пояснення представника позивача, в яких він зазначив, що 21 травня 1991 року ОСОБА_1 згідно договору дарування за реєстр. № 1-1616 прийняв у дар від ОСОБА_7 1/2 частину житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

У договорі дарування зазначено, що на присадибній земельній ділянці площею 0,33 га, розташований один дерев`яний будинок загальною площею 52,3 м2 з надвірними будівлями: сарай, літня кухня, погріб, погріб, колодязь, огорожа; інша частина будинку в розмірі 1/2 залишалася у власності ОСОБА_7 .

Право власності на 1/2 вищевказаного будинку та земельної ділянки, що знаходиться під ним зареєстровано не було.

Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок з відповідними надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:039:0037, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,25 га - не поділена і жоден із співвласників будинку не звертався до суду з позовом про поділ.

28.07.2004 року рішенням сесії №250-17-ХХІV Зазимської сільської ради Броварського району було затверджено технічну документацію про безоплатну передачу у власність на отримання державного акту про право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельної ділянки 0,1590 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_4 ОСОБА_1 .

17.11.2004 року рішенням Зазимської сільської ради Броварського району затверджено технічну документацію про безоплатну передачу у власність на отримання державного акту про право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельної ділянки 0,0897 га для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_8 .

В 2007 році в Дніпровському районному суді м. Києва розглядалась адміністративна справа № 2-а-90/07 за позовом ОСОБА_1 до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, Броварського районного відділу земельних ресурсів, треті особи: ОСОБА_8 , Броварський районний відділ №28 Київської регіональної філії ДП ?Центр ДЗК? про визнання недійсним рішення та державного акту про право власності на земельну ділянку та адміністративний позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_8 до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, Броварського районного відділу земельних ресурсів, третьої особи ОСОБА_1 , Броварський районний відділ №28 Київської регіональної філії ДП ?Центр ДЗК?, про визнання протиправних рішень.

27 червня 2007 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 2-а-90/07 адміністративний позов ОСОБА_1 до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, Броварського районного відділу земельних ресурсів, треті особи ОСОБА_8 , Броварський районний відділ № 28 Київської регіональної філії ДП ?Центр ДЗК?, про визнання недійсним рішення та державного акту про право власності на земельну ділянку та адміністративний позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_8 до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, Броварського районного відділу земельних ресурсів, треті особи ОСОБА_1 Броварський районний відділ №28 Київської регіональної філії ДП ?Центр ДЗК? про визнання протиправних рішень задоволено.

Вказаною постановою визнано протиправним та скасовано рішення Зазимської сільської ради Броварського району від 28.07.2004 року № 250-17-ХХІV в частині затвердження технічної документації про складення державного акту право власності на земельні ділянки, що розташовані в с. Зазим`є, та передачі безоплатно у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельної ділянки площею 0,1590 га. Для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_4 та рішення сесії Зазимської сільської ради Броварського району від 17.11.2004 року №287-18-ХХІV в частині затвердження технічної документації про складання державного акту про право власності на земельні ділянки, що розташовані в селі Зазим`є, та передачі безоплатно у власність ОСОБА_8 земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та земельної ділянки площею 0,0897 га. Для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №482415, виданий ОСОБА_8 , що розташована в АДРЕСА_1 .

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 2- а- 90/07 постанова Дніпровського районного суду м. Києва залишена в силі та набрала законної сили.

Однак 13.12.2021 року в процесі підготовки документів для оформлення права власності на частку належного позивачу майна, а саме: 1/2 подарованого згідно договору будинку та земельної ділянки кадастровий номер :01:039:0037, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), виявилося, що відповідачі, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вже зареєстрували за собою право власності на спірну земельну ділянку.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13 грудня 2021 року № 289899138 державним нотаріусом Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Київського міського нотаріального округу м. Київ Бочковою Ніною Георгіївною було зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:039:0037, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,25 га. за відповідачами, а саме:

Так, 26 грудня 2017 року було зареєстровано 1/2 частини права власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_5 (номер запису про право власності № 18717088).

Підставою для державної реєстрації було вказано свідоцтво про право на спадщину, серія та номер: 3-34, виданий 26.01.2017, видавник: Дев`ята київська державна нотаріальна контора.

До того ж 20 червня 2017 року було зареєстровано по 1/4 частини права власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_4 (номер запису про право власності № 20999473) та ОСОБА_3 (номер запису про право власності № 20999417).

Підставою для державної реєстрації було вказано договір дарування, серія та номер: 3-386, виданий 20.06.2017, видавник: 9 днк.

Позивач зазначає, що оскільки позивач придбав частину житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , він автоматично набув права власності на 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер :01:039:0037, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,25 га.

Виходячи із вищевикладеного державна реєстрація прав власності спірної земельної ділянки за собою зі сторони відповідачів безпосередньо порушує його права, як законного землекористувача та унеможливлює оформлення її у свою власність, право власності на яке виникло в нього після укладення договору дарування, та яке не припинилося станом на дату реєстрації права власності за відповідачами.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити, пояснення надали аналогічно викладеним у позовній заяві та поясненнях.

Відповідач ОСОБА_5 та її представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували та просили в його задоволенні відмовити, пояснення надали аналогічно викладеним у відзиві на позовну заяву.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засізанні проти задоволення позову заперечували та просили в його задоволенні відмовити, із підстав та обставин наведених відповідачем ОСОБА_5 та її представником ОСОБА_6 .

Представник третьої особи Зазимська сільска рада Броварського району Київської області, в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Представник третьої особи Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), в судове засідання не з`явилась, подала до суду пояснення, в яких просила проводити розгляд справи без їх участі за наявними у справі матеріалами.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, відповідачів, представника відповідача, вивчивши наявні у матеріалах справи письмові докази, встановивши обставини у справі та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказам; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно ч.1, 2 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 21 травня 1991 року ОСОБА_1 згідно договору дарування зареєстрований у реєстрі № 1-1616 прийняв у дар від ОСОБА_7 1/2 частину житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір дарування також зареєстрований у Броварському міжміському бюро технічної інвентаризації 11 січня 1992 року. (а.с. 16-17)

У договорі дарування зазначено, що на присадибній земельній ділянці площею 0,33 га, розташований один дерев`яний будинок загальною площею 52,3 м2 з надвірними будівлями: сарай, літня кухня, погріб, погріб, колодязь, огорожа.

Згідно довідки № 416 від 19.09.2007 року, виданої Зазимською сільською радою Броварського району Київської області в погосподарській книзі № 7 були два окремі господарства:

-особовий рахунок № НОМЕР_1 у 1983 році за ОСОБА_10 була закріплена земельна ділянка площею 0,33 га в АДРЕСА_1

-особовий рахунок № НОМЕР_2 у 1983 році за ОСОБА_7 була закріплена земельна ділянка площею 0,33 га в АДРЕСА_4 (а.с. 72)

Згідно листа № 311 від 06.05.2009 року (а.с. 73), виданого Зазимською сільською радою Броварського району Київської області в погосподарській книзі № 12 особовий рахунок № НОМЕР_3 у 1991 році за ОСОБА_7 була закріплена земельна ділянка площею 0,33 га в АДРЕСА_4 .

Рішенням 12 сесії Зазимської сільської ради народних депутатів ХХІ скликання від 29 січня 1993 року надана в постійне користування земельна ділянка площею 0,07 га в АДРЕСА_4 , збільшивши загальну площу до 0,40 га.

Рішенням сесії Зазимської сільської ради від 28.07.2004 року № 250-17-ХХІV затверджена технічна документація по складанню державного акту на право власності та передана у власність ОСОБА_1 земельна ділянка загальною площею 0,4090 га із них: 0,2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та 0,1590 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_4 . (а.с. 74)

Рішенням вісімнадцятої сесії Зазимської сільської ради ХХІ скликання від 11 березня 1994 року передано у приватну власність земельні ділянки, які раніше були надані у постійне користування для індивідуального будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та розвитку особистого підсобного господарства ОСОБА_8 : для індивідуального житлового будівництва 0,25, особистого підсобного господарства 0,01, загальною площею 0,26. (а.с. 113)

17.11.2004 року рішенням Зазимської сільської ради Броварського району затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, що розташовані в с. Зазим`ї та передано безоплатно у власність земельні ділянки для ведення будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва ОСОБА_8 земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, земельну ділянку площею 0,0897 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 . (а.с. 75)

01 серпня 2005 року ОСОБА_8 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,2500 га, серії ЯА №482415, кадастровий номер :01:039:0037 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд та державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,0897 га, серії ЯА №482416, кадастровий номер :01:039:0038 для ведення особистого селянського господарства на підставі рішення 18 сесії 24 скликання Зазимської сільської ради від 17.11.2004 року за № 287. (а.с. 76-77)

25 червня 2007 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва у справі №2-а-90/07 адміністративний позов ОСОБА_1 до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, Броварського районного відділу земельних ресурсів, треті особи ОСОБА_8 , Броварський районний відділ № 28 Київської регіональної філії ДП ?Центр ДЗК?, про визнання недійсним рішення та державного акту про право власності на земельну ділянку та адміністративний позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_8 до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, Броварського районного відділу земельних ресурсів, треті особи ОСОБА_1 , Броварський районний відділ №28 Київської регіональної філії ДП ?Центр ДЗК? про визнання протиправних рішень задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував рішення Зазимської сільської ради Броварського району від 28.07.2004 року № 250-17-ХХІV в частині затвердження технічної документації про складення державного акту право власності на земельні ділянки, що розташовані в с. Зазим`є, та передачі безоплатно у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельної ділянки площею 0,1590 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_4 та рішення сесії Зазимської сільської ради Броварського району від 17.11.2004 року № 287-18-ХХІV в частині затвердження технічної документації про складання державного акту про право власності на земельні ділянки, що розташовані в селі Зазим`є, та передачі безоплатно у власність ОСОБА_8 земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та земельної ділянки площею 0,0897 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 .

Вказаною постановою визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 482415, виданий ОСОБА_8 , що розташована в АДРЕСА_1 .

У вказаній вище постанові судом встановлено, що спірним рішенням Зазимської сільської ради від 17.11.2004 року № 287-18-ХХІV затверджено виготовлену технічну документацію із землеустрою про складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, що розташовані в с.Зазимє, та передано безоплатно у власність ОСОБА_8 земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та земельної ділянки площею 0,0897 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 (а.с. 36).

На підставі вищевказаних рішень на імя ОСОБА_1 та ОСОБА_11 були видані Державні акти на право власності на земельну ділянку.

Як безспірно встановлено в судовому засіданні на час прийняття оскаржуваних рішень право спільної власності ОСОБА_8 та ОСОБА_1 на жилий будинок припинено не було, порядок користування земельною ділянкою у відповідності з правовстановчим документом на жилий, будинок із визначенням меж та врахуванням фактичного розташування будинку не встановлювався.

За вищевикладених обставин суд прийняв до уваги пояснення представника відповідача Зазимської сільської ради про те, що оспорювані рішення постановлені помилково та на підставі усних зобовязань позивачів щодо укладення відповідної угоди в майбутньому, оскільки при цьому учасниками судового засідання не було надано відповідних документів на яких мали б грунтуватись рішення.

Визначення меж в натурі між земельними ділянками позивачів за обомапозовами потягне за собою невідповідність постановлених рішень за площами та виданих Державних актів на право власності на земельну ділянку фактичним розміщенням земельних ділянок позивачів. (а.с. 134-139)

18 лютого 2011 року ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 2-а-90/07 вище зазначена постанова Дніпровського районного суду м. Києва залишена в силі та набрала законної сили. (140-142)

При цьому колегія суддів зазначила, що ст. 86 ЗК України передбачає, що земельна може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного із учасників спільної часткової власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна часткова власність). Право спільної власності на землю посвідчується державним актом на право власності на землю ( ч. 4 ст. 86 ЗК України).

Згідно ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає: а) при добровільному об`єднанні власниками належних їм земельних ділянок; б) при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; в) при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами; г) за рішенням суду.

Приписами ст. 88 ЗК України встановлено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Договір про спільну часткову власність на земельну ділянку укладається в письмовій і посвідчується нотаріально (ч. 2 )

Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а й у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації (ч. 3)

Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки (ч. 4)

Отже, визначаючи розмір земельної ділянки, виділеної в користування позивачу та третій особі, які заявляє самостійні вимоги із земельної ділянки, наданої їм для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства відповідач повинен був виходити з розміру їх частки в спільній власності на будинок (ст. 42 ЗК України 1992 року). Аналогічні норми містяться й у Земельному кодексі України 2002 року.

Як вбачається із матеріалів цивільної справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 7949.(а.с. 68)

26 січня 2017 року державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Бочкова Н.Г. видані свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_8 :

- свідоцтво про право на спадщину за законом, спадкоємцями якої є: - ОСОБА_9 на частку спадщини та ОСОБА_5 - на 1/2 частку спадщини.Спадщина складається із: земельної ділянки площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:039:0037), що належала померлій ОСОБА_8 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА №482415, виданого Зазимською сільською радою Броварського району Київської області 01 серпня 2005 року. Свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстроване в реєстрі № 3-34, спадкова справа 837/2016; (а.с. 69)

- свідоцтво про право на спадщину за законом, спадкоємцям якої є ОСОБА_9 на частку спадщини та ОСОБА_5 - на 1/2 частку спадщини. Спадщина складається із: земельної ділянки площею 0,0897 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:039:0038), що належала померлій ОСОБА_8 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 482416, виданого Зазимською сільською радою Броварського району Київської області 01 серпня 2005 р. Зареєстровано в реєстрі за № 3-36. (а.с.70)

- свідоцтво про право на спадщину за законом спадкоємцями якої є ОСОБА_9 на 1/2 частку спадщини та ОСОБА_5 - на 1/2 частку спадщини. Спадщина складається із: 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , що належала померлій: 1/4 частина на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого Броварською районною державною нотаріальною конторою 11 червня 1986 р. Р 2482, зареєстрованого в Броварському БТІ 22.01.2008р. номер запису: 37 в книзі №1, реєстраційний номер 21837942, та 1/4 частина - на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого Броварською державною нотаріальною конторою 19 червня 1990 р. Р № 1-1712, зареєстрованого в Броварському БТІ 22.01.2008 р., номер запису: 37 в книзі: 1, реєстраційний номер: 218379042. Житловий будинок житловою площею 19,0, загальною площею 63,6 кв.м. Свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частину житлового будинку видано ОСОБА_5 . Свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частину житлового будинку видано ОСОБА_5 . (а.с. 71)

20 червня 2017 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 укладений договір дарування частини земельної ділянки. (надалі Договір).Вказаний договір зареєстрований в реєстрі за № 3-386, та посвідчений державним нотаріусом Девятої Київської державної нотаріальної контори Бочковою Н.Г. (а.с. 2 том 2)

У п. 1 Договору дарувальник зобовязувався передати у дар (подарувати), а обдаровувані зобовязуються прийняти в дарунок належну ОСОБА_12 на праві власності 1/2 частину земельної ділянки у рівних частках.

У п. 2 Договору зазначено, що земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:039:0037).

За цим договором Дарувальник передає у власність обдаровуваних вказану вище 1/2 частину земельної ділянки безоплатно.

У п. 3 Договору зазначено - цільове призначення (використання) земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Експлікація земельних угідь: площа земельної ділянки - 0,2500 га. У тому числі за земельними угіддями:під житловою забудовою, одно- та двоповерховою - 0,2500 га.

Пункт 4 Договору - 1/2 частина земельної ділянки належить Дарувальнику на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого 9 Київською державною нотаріальною конторою 26 січня 2017 року Р № 3-28. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.01.2017 року, номер запису про право власності: 18716912, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 212.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13 грудня 2021 року № 289899138 державним нотаріусом Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Київського міського нотаріального округу м. Київ Бочковою Ніною Георгіївною було зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:039:0037, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,25 га за відповідачами, а саме: 1/2 частини права власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_5 (номер запису про право власності №18717088) та по 1/4 частини права власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_4 (номер запису про право власності № 20999473) та ОСОБА_3 (номер запису про право власності № 20999417). (а.с. 18-19)

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.12.2021 р. №290429831 зареєстровано право власності відповідно до часток житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 63,6 м 2, який знаходиться за адресою:

АДРЕСА_2 належить ОСОБА_3 ;

1/8 - належить ОСОБА_4 ;

1/4 - належить ОСОБА_5 . (а.с. 20-21)

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що зі спливом шести місяців з дня відкриття спадщини спадкоємець, діючи розумно, обачливо і добросовісно, має отримати свідоцтво про право на спадщину.

Обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно встановлено і у статті 1297 ЦК України.

Свідоцтво про право на спадщину - це документ, який посвідчує перехід права власності на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується оформлення спадкових прав.

У приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або вражати договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ.

Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом (частина перша статті 1301 ЦК України).

У ЦК України закріплено можливість пред`явити позовну вимогу про визнання недійсним свідоцтва проправо на спадщину. Заявляти вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину може будь-яка особа, цивільні права чи інтереси якої порушені видачею свідоцтва про право на спадщину.Тобто, оспорювання свідоцтва про право на спадщину відбувається тільки за ініціативою заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимоги про визнання його недійсним (позов про оспорювання свідоцтва).

Як вже було вищевказано, свідоцтво про право на спадщину від 26.01.2017 року, зареєстроване в реєстрі за № 3-34, видане державним нотаріусом Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Київського міського нотаріального округу Бочковою Ніною Георгіївною, видане ОСОБА_5 , на 1/2 частини земельної ділянки кадастровий номер № :01:039:0037, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,25 га, спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, належала померлій ОСОБА_8 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯА № 482415, виданого Зазимською сільською радою Броварського району Київської області 01 серпня 2005 року.Цільове призначення (використання) земельної ділянки - для будівництва обслуговування жилого будинку і госп. споруд. Але Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯА № 482415 виданий на імя ОСОБА_8 був визнанний недійсним постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2007 року, крім того були скасовані і рішення сесії Зазимської сільської ради Броварського району від 17.11.2004 року №287-18-ХХІV в частині затвердження технічної документації про складання державного акту про право власності на земельні ділянки, що розташовані в селі Зазим`є, та передачі безоплатно у власність ОСОБА_8 земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та земельної ділянки площею 0,0897 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 .

Так, відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином відсутні правові підстави для оформлення спадкових прав та видачу свідоцвта на право на спадщину на земельну ділянку за кадастровим номером :01:039:0037 спадкоємцям ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , а тому слід визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину від 26.01.2017 року, зареєстроване в реєстрі за № 3-34, видане державним нотаріусом Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Київського міського нотаріального округу Бочковою Ніною Георгіївною, видане ОСОБА_5 , на 1/2 частини земельної ділянки кадастровий номер №:01:039:0037, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,25 га.

Щодо заявлених позовних вимог в частині визнання недійсним договору дарування частини земельної ділянки від 20.06.2017 р., зареєстрований в реєстрі за № 3-386 виданий Дев`ятою київською державною нотаріальною конторою Київського міського нотаріального округу, укладений між ОСОБА_9 з однієї сторони та дарувальниками ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , слід зазначити про наступне.

Згідно зі статтею 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Зважаючи на ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 ст.215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою стороною статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Як вбачається із наданих письмових доказів договір дарування № 3-386 від 20.06.2017 р. був укладених між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про передачу обдарованим по частини земельної ділянки кадастровий номер :01:039:0037, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на земельну ділянку за ОСОБА_9 виникло на підставі виданого свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_8 , яка в свою чергу права власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:039:0037, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 не набула з підстав визнання Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 482415 виданого на імя ОСОБА_8 недійсним постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2007 року, яка набрала законної сили.

Таким чином наявні підстави для визнання недійсним вищезазначеного договору дарування.

Щодо позовних вимог про скасування державної реєстрації права власності за кожним із відповідачів на частини земельної ділянки слід зазначити про наступне.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що пред`явлення вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права і в інших постановах (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18, пункт 100), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29)). У зв`язку з цим Велика Палата Верховного Суду в постанові від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц відступила від висновку, сформульованого у своїй постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16, де раніше зазначала про можливість скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності як належний спосіб захисту права або інтересу.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).

Під час розгляду справи суд враховує вимоги статті 1301 ЦК України, у якій зказначається, що недійснимможна визнати свідоцтво про право на спадщину, і така вимога може бути заявлена як однією зі сторін, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено його вчиненням.Тому не є належним способом захисту вимоги позивача про скасування державної реєстрації речових прав (рішень про таку реєстрацію), зокрема і за спадкоємцем.

Таким чином у позовних вимогам про скасування державної реєстрації права власності на частки відповідачів на спірну земельну ділянку слід відмовити.

Щодо позовних вимог про визнання за позивачем права власності на частину земельної ділянки кадастровий номер :01:039:0037, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , то в задоволенні позовних вимог і в цій частині слід відмовити виходячи із наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі.

Для здійснення переходу права власності необхідно щоб земельна ділянка мала кадастровий номер та щоб була проведена державна реєстрацію речових прав на нерухоме майно в реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідної земельної ділянки та об`єкта нерухомості що знаходиться на цій земельній ділянці.

Згідно зі ст.125 та ст.126 Земельного кодексу право власності на земельну ділянку, а також права постійного користування та оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з частиною першою ст. 791 Земельного кодексу України формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру (з присвоєнням кадастрового номеру та внесення на відомостей про неї на публічну кадастрову карту). Формування земельної ділянки супроводжується розробкою відповідної документації із землеустрою.

Документи, що підтверджують набуття права власності на об`єкт нерухомого майна є підставою для державної реєстрації переходу до набувача права власності або користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт.

Пунктом 3 розділу VII Закону України Про Державний земельний кадастр установлено, що у разі якщо на земельній ділянці, право власності (користування) на яку не зареєстровано, розташовано житловий будинок, право власності на який зареєстровано, кадастровий номер на таку земельну ділянку присвоюється за заявою власників такого будинку на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Забороняється вимагати для присвоєння земельній ділянці кадастрового номера інші документи. Такий кадастровий номер є чинним з моменту його присвоєння.

Відповідно до ч.1 ст. 118 Земельного кодексу України, громадянину, який заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, необхідно подати клопотання з додатками у вигляді технічної документації до відповідного органу місцевого самоврядування (міської, селищної, сільської ради), що передає земельні ділянки комунальної власності у власність.

Порядок державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі регламентовано ст.24 Закону України Про Державний земельний кадастр. Для державної реєстрації земельної ділянки державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію подаються:

- заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин;

- документація із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки. в електронній формі та формі електронного документа.

Постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 25 червня 2007 року визнано протиправним та скасовано рішення сесії Зазимської сільської ради Броварського району від 28.07.2004 року № 250-17-ХХІУ в частині затвердження технічної документації про складання державного акту про право власності на земельні ділянки, що розташовані в с.Зазимє, та передачі безоплатно у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельної ділянки площею 0,1590 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_4 та рішення сесії Зазимської сільської ради Броварського району від 17.11.2004 року № 287-18-ХХІУ в частині затвердження технічної документації про складення державного акту про право власності на земельні ділянки, що розташовані в с. Зазим`є, та передачі безоплатно у власність ОСОБА_8 земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та земельної ділянки площею 0,0897 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 .

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

У той же час відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належать повноваження щодо вирішення відповідно до закону питаньрегулювання земельних відносин.

Суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема, про передачу у власність земельних ділянок, окрім як в порядку та у спосіб передбачений законом. (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі №712/10864/16-а).

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 року у справі Педерсен і Бодсгор проти Данії зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, слід зазначити про наступне.

Як передбачено ч. 1, 2, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно із ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як передбачено ч.4 та 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані зрозглядом справи, покладаються: 1)у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Як вбачається із матеріалів справи, при зверненні до суду із вказаним позовом позивачем сплачений судовий збір в розмірі 7968 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією за №0.0. від 17 грудня 2021 року, відділення Четверте столичне № 28 АТ КБ Приватбанк. Таким чином, оскільки позовні вимоги в частині визнання недійсним свідоцтв та договору дарування задоволено, підлягають стягненню із відповідачів на користь позивача і сплачений ним судовий збір в розмірі з кожного по 2656 грн. 00 коп.

Що стосується витрат на правову допомогу в розмірі 30000 грн., які просив позивач стягнути із відпвоідачів на його користь, то в цій частині в задоволенні позову слід відмовити виходячи із наступного.

29 жовтня 2021 року видана довіреність ОСОБА_1 на представлення його інтересів в суді адвокатом Поповичем Вадимом Сидоровичем, для чого він надав всі права наданих законом позивачу. Вказана довіреність видана без права передоручення повноважень іншим особам, строком на три роки і зберігає свою дійсність по 19 жовтня 2024 року, зареєстрована в реєстрі за № 1834. (а.с.96)

Суд, враховуючи вимоги зазначених вище процесуальних норм (ч. 1, 2, 3 ст.133, ч. 1 ст. 134, ч.4 та 5 ст. 137 ЦПК України), зважаючи на те, щопозивач не подав до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, не надав договору на надання правничої допомоги, у якому б визначалися умови договору про надання правничої допомоги, та відповідні докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачені або підлягають сплаті, крім того не надав докази для визначення розміру витрат на правничу допомогу із детальним опиом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, тому за таких обставин та на піставі тих доказів, які були надані суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.

Керуючись ст.ст. 76 80, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину від 26.01.2017 року, зареєстроване в реєстрі за № 3-34, видане державним нотаріусом Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Київського міського нотаріального округу Бочковою Ніною Георгіївною, видане ОСОБА_5 , на 1/2 частини земельної ділянки кадастровий номер №:01:039:0037, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,25 га.

Визнати недійсним договір дарування частини земельної ділянки від 20.06.2017 р., зареєстрований в реєстрі за № 3-386 виданий Дев`ятою київською державною нотаріальною конторою Київського міського нотаріального округу, укладений між ОСОБА_9 з однієї сторони та дарувальниками ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Стягнути із ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір з кожного по 2656 грн. 00 коп.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.