Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 758/12640/23
Номер провадження 22-ц/824/17753/2023
Головуючий у суді першої інстанції О.О. Ковбасюк
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
26 грудня 2023 року місто Київ

Номер справи 757/10894/23-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Поливач Л.Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.

сторони

заявник ОСОБА_1

боржник ОСОБА_2

розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2023 року,

у с т а н о в и в:

23 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просила видати судовий наказ про стягнення на її користь аліментів із ОСОБА_2 на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви та до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 26.10.2023 відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на неповнолітніх дітей. Роз`яснено заявнику, що у відповідності до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Не погоджуючись з ухвалою суду про відмову у видачі судового наказу ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, не з`ясування судом обставин, що мають значення для вирішення питання про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування скарги зазначено, що зміст прохальної частини заяви про видачу судового наказу не містить вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, тому висновок суду про заявлення ОСОБА_1 одночасно двох вимог є безпідставним. Звертаючись із заявою про видачу судового наказу у відповідності до положень п. 4 ст. 161 ЦПК України, заявник вправі очікувати, що суд у відповідності до ч. 2 ст. 183 СК України, визначить єдину частку від заробітку батька, на утримання дітей, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Заява про видачу судового наказу стосується стягнення аліментів на утримання 2-х неповнолітніх дітей і дійсна сутність відповідних вимог має оцінюватись судом, виходячи з правових та фактичних підстав наведених у заяві про видачу судового наказу.

Апелянт зауважує, що у заяві були зазначені фактичні підстави про стягнення аліментів з боржника із посиланням на п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України. Посилання ОСОБА_1 у заяві на те, що розмір аліментів не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, є лише констатацією вимог закону, а не вимогою про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Відзиву на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про відмову у видачі судового наказу розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заявник у своїй заяві про видачу судового наказу заявила дві різні вимоги, тому відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України відмовив у видачі судового наказу, так як заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України.

Але погодитись із такими висновками в повній мірі не можливо з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у заяві просила суд видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття. Таким чином, заявник просила суд стягнути аліменти з боржника у частці від його заробітку (доходу).

За положеннями ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно зі ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

При цьому, як передбачено вимогами ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Тобто, незалежно від способу стягнення аліментів (у частці від заробітку (доходу) платника аліментів або у твердій грошовій сумі, розмір присуджених до сплати аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як вбачається зі змісту заяви про видачу судового наказу, заявник просив суд стягнути з боржника аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів, що, у свою чергу, відповідає вимогам п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

Водночас, зазначення у прохальній частині заяви про мінімальний розмір таких аліментів не може бути підставою для відмови у видачі судового наказу, адже, як вже зазначалося вище, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину встановлений вимогами ч. 2 ст. 182 СК України.

Отже, вказане положення ч. 2 ст. 182 СК України є безспірною, встановленою державою правовою гарантією для неповнолітніх осіб, права яких не можуть бути обмежені внаслідок застосування того чи іншого виду судового провадження при вирішенні питання їх належного матеріального утримання. Мінімальне матеріальне забезпечення неповнолітніх дітей у вказаному розмірі є законним обов`язком боржника.

Розмір аліментів встановлений матеріальним законом - СК України. ЦПК України визначено процесуальний порядок розгляду цивільних справ, та процесуальний закон не змінює мінімального розміру аліментів, визначеного СК України.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, викладення в прохальній частині заяви про видачу судового наказу застереження про стягнення аліментів на дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу боржника, але не менше визначеного законом розміру, жодним чином не вилинуло на можливість видачі судового наказу. Тому, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу скасувати на направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2023 року скасувати, справу для продовження розгляду направити до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна