Справа № 466/8565/23
Провадження № 2/466/453/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2023 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі

головуючої судді Луців-Шумської Н.Л.

учасники справи

секретар Молінська С.

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

відповідачка ОСОБА_3

представник відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Ярош О.В., про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на нерухоме майно порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

17.08.2023 року ОСОБА_1 звернувся з даною позовною до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Ярош О.В. про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнання за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та гаражні бокси № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 в автогаражному кооперативі «Ветеран» за адресою м.Львів, вул.П.Орлика,5а у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті матері спадщину прийняв батько - ОСОБА_5 . ОСОБА_5 не встиг оформити спадщини, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після смерті батьків єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину є син - ОСОБА_1 . Батьки проживали за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 постійно проживав з 2014 року із батьками до їх смерті.

ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Ярош О.В. із заявою на прийняття спадщини. Однак, йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з необхідністю встановлення юридичного факту - постійного проживання на момент відкриття спадщини із спадкодавцем. Додатково приватний нотаріус Ярош О.В. роз`яснила, що у зв`язку із втратою оригіналів правовстановлюючих документів, остання не зможе оформити спадкові права, тому і рекомендовано звернутися в суд з позовною заявою за правилами позовного провадження.

Ухвалою суду від 21.08.2023 було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 02.10.2023.

Ухвалою суду від 04.12.2023 було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 12.12.2023.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, покликаючись на вказані у позові обставини. Просили задовольнити позов.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 надали суду пояснення, що не заперечують проти задоволення позову та підтвердили суду, що ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_5 , оскільки останній постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 із батьками і здійснював за ними догляд та по сьогодні проживає за вказаною адресою. Також, ОСОБА_3 наголосила, що їй стало відомо про складений заповіт, проте текст заповіту їй не відомий і ітакий заповіт не зберігся в нотаріальному архіві. Вона, ОСОБА_3 , не претендує на спадщину, оскільки єдиним спадкоємцем після смерті діда та бабці є їх син ОСОБА_1 .

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Ярош Олена Вікторівна правом надання письмових пояснень щодо позову або відзиву на позовну заяву не скористалася, на адресу суду направила належно завірені копії матеріалів спадкової справи № 04/2022 та просила суд слухати справу у її відсутності.

Заслухавши ступне слово учасників справи, дослідивши подані суду докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

ОСОБА_1 17.08.2023 звернувся із позовною заявою та просив визнати за ним право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та гаражні бокси № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 в автогаражному кооперативі «Ветеран» за адресою АДРЕСА_2 у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В процесі розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги та остаточно просив суд встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за ним право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 і гаражні бокси № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 в автогаражному кооперативі «Ветеран» за адресою м.Львів, вул.П.Орлика,5а у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Львів, Львівської області, що стверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Львів, Львівської області, що стверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 .

Позивач ОСОБА_7 є їх сином, що підтверджується його свідоцтвом про народження.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_6 залишилося спадкове майно:

- квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дякович М.М. від 03.12.1994, за реєстровим номером №1609 та реєстраційним посвідченням ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 23.12.1994, за реєстровим номером №10746;

- гаражний бокс № НОМЕР_2 вавтогаражному кооперативі «Ветеран» за адресою АДРЕСА_2 , що посвідчується договором купівлі-продажу гаража від 09.04.2004, за реєстровим номером №2014 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 12.08.2005, за реєстровим номером №8040163.

Після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно:

квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що посвідчується копією договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дякович М.М. від 03.12.1994 року за реєстровим номером №1609 та реєстраційним посвідченням ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 23.12.1994 за реєстровим номером №10746;

- гаражний бокс № НОМЕР_1 вавтогаражному кооперативі «Ветеран» за адресою м.Львів, вул.П.Орлика,5а, що посвідчується довідкою №67 автогаражного кооперативу «Ветеран» від 10.06.1996 та реєстраційним посвідченням ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 09.08.1996, за реєстровим номером №836.

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в графі батько зазначено: ОСОБА_1 та мати ОСОБА_8 . Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 , НОМЕР_6 зазначено в графі батько - ОСОБА_5 та мати ОСОБА_6 . Таким чином встановлено факт родинних відносин по відношенню до померлих осіб, а саме ОСОБА_3 є внучкою по відношенню до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та по відношенню до позивача - ОСОБА_1 є племінниця.

Із представленої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ярош О.В. спадкової справи №04/2022, встановлено, що після смерті ОСОБА_6 спадкової справи не було заведено, після смерті ОСОБА_5 заведено спадкову справу за заявою ОСОБА_3 . Згідно повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про смерть ОСОБА_5 , останній помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Приватним нотаріусом зроблено запит та сформовано інформаційну довідку зі спадкового реєстру, а саме: чи були заведені спадкові справи та чи видавались свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , згідно зазначеної довідки вбачається, що спадкової справи не заводилось та свідоцтва про право на спадщину не видавалось.

ОСОБА_5 спадщину після смерті дружини ОСОБА_6 фактично прийняв, але юридично не оформив.

Відповідно до Закону України "Про нотаріат" та п.п. 4.15, 4.19 п. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.20212 року за № 296/5 та Закону України "Про нотаріат" та Глави 7 п. 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Ярош О.В. із заявою про прийняття спадщини та отримав відповідь від 21.07.2021 року про необхідність звернутись до суду для підтвердження факту постійного проживання на момент відкриття спадщини та на адресу суду приватним нотаріусом надано лист від 01.12.2023 року, що спадщину після смерті ОСОБА_5 , приватний нотаріус не зможе оформити без представлення оригіналів правовстановлюючих документів.

Таким чином, позивачеві відмовлено нотаріусом у вчиненні нотаріальної дії, оскільки необхідно встановити юридичний факт постійного проживання із спадкодавцем та підтвердити право власності на спадкове майно оригіналами правовстановлюючих документів.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Відповідно до ст. 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Спадкова трансмісія є особливим порядком здійснення права на спадкування.

У разі переходу права на прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії застосовуються як загальні правила, що регламентують способи (необхідність вчинення трансмісарам дій, що свідчать про прийняття спадщини за статтею 1269 ЦК України, недопущення прийняття спадщини з умовою чи застереженням відповідно до частини 2 статті 1268 ЦК України), строки прийняття та відмови від спадщини, так і спеціальні норми переходу права на прийняття спадщини до трансмісара. Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився.

Застосування механізму спадкової трансмісії як юридичної фікції (закон бере до уваги, що оскільки спадкоємець мав право прийняти спадщину, але не встиг цього зробити внаслідок смерті, то він нібито спадщину прийняв) можливе за наявності послідовної сукупності таких умов-фактів (юридичний склад): 1. смерть спадкодавця; 2. закликання до спадкування спадкоємця-трансмітента; 3. смерть спадкоємця-трансмітента після смерті спадкодавця, але до спливу строку на прийняття спадщини (смерть трансмітента має настати протягом шести місяців з дня, що настав після смерті спадкодавця); 4. право на прийняття спадщини або відмова від її прийняття після смерті спадкодавця не було здійснено трансмітентом; 5. трансмітент має спадкоємця (трансмісара), який закликається до спадкування після смерті трансмітента; 6. трансмісар в установлений законом строк здійснив своє право на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті першого спадкодавця.

З постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 1 вересня 2021 року у справі № 720/2683/19 вбачається, що відповідно до статті 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти (трансмітент), право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців-трансмісарів (спадкова трансмісія).

Оскільки, у випадку позивача ОСОБА_1 трансмісія є спадкування ОСОБА_5 після смерті дружини - ОСОБА_6 .

Стаття 1298 ЦК України передбачає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 8 ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, що підлягає реєстрації (крім земельної ділянки), може бути видане уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування спадкоємцям першої та другої черги за законом (як у випадку спадкування ними за законом, так і у випадку спадкування ними за заповітом) і за правом представлення на підставі правовстановлюючих документів та довідки зазначеного органу місцевого самоврядування з викладенням характеристики будівлі, на яку видається свідоцтво.

Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкування за законом).

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. У відповідності до ст.ст.1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно ч.1ст. 1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зі змісту цієї статті право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

ОСОБА_1 прийняв спадщину, оскільки відповідно до акту №12 від 08.06.2023 фактично проживав із батьком ОСОБА_5 з 2014 року по день смерті та здійснював за батьками догляд. Даний факт також підтверджений в судовому засіданні позивачем по справі та відповідачкою і її представником.

Відсутність у позивача оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно позбавляє його можливості реалізувати своє право на спадкування у позасудовому порядку.

Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд вважає встановленим факт постійного проживання позивача ОСОБА_1 зі спадкодавцем батьком ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_7 . Визнанню в судовому порядку підлягає і право власності на спадкове майно за позивачем ОСОБА_1 .

Таким чином, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІНПП НОМЕР_7 ) право власності на квартиру АДРЕСА_3 , право власності на гаражні бокси № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 в автогаражному кооперативі «Ветеран» за адресою м.Львів, вул.П.Орлика,5а у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_5 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26 грудня 2023 року.

Суддя Н. Л. Луців-Шумська