Справа №203/3140/23
Провадження №2/0203/1116/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2023 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Католікяна М.О.,

при секретарі Гапоновій К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні,

у с т а н о в и в:

1. 06 червня 2023 року позивач засобами електронного зв`язку звернувся до суду з позовом до ТОВ «Краснолиманське» про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що від лютого 2018 року по вересень 2020 року позивач працював у відповідача і був звільнений за власним бажанням. При звільненні з позивачем не було проведено остаточного розрахунку за період роботи від грудня 2019 року по червень 2020 року. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з відповідача було стягнуто заборгованість по заробітній платі за вказаний період та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період від 01.04.2021 по 23.04.2021. Зазначені суми були стягнуті примусово 05.06.2023. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача середньої заробітної плати за затримку розрахунку при звільненні в сумі 300 000,00 грн (а.с.а.с. 1, 2).

2. 07 липня 2023 року відповідач подав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області на відповідача уже було покладено відповідальність за несвоєчасний розрахунок при звільненні. При цьому цим рішення було встановлено, що у день звільнення позивач не працював, отже відповідальність відповідача настає після пред`явлення позивачем відповідної вимоги. Вказаним рішенням також було встановлено, що відповідачеві вперше стало відомо про вимогу позивача при одержанні ухвали про відкриття провадження у справі. У заявленому позові відповідач не зазначає період стягнення, а сам позов по суті спрямований на безпідставне збагачення за рахунок відповідача.

3. Того ж дня позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій вказав період, за який просить стягнути середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні період до 01.07.2022 та шестимісячний період від 01.07.2022 по 01.01.2023.

4. Представники сторін до суду не з`явилися, звернувшись із заявами про розгляд справи за їхньої відсутності (а.с. 37).

5. Справу розглянуто без фіксування звукозаписувальними технічними засобами на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК).

6. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов необхідно відхилити з таких підстав.

7. Судом було встановлено, що позивач від 21.02.2018 по 30.09.2020 працював у відповідача на посадах помічника начальника дільниці підземним з повним підземним робочим днем в шахті, заступника начальника дільниці підземним з повним підземним робочим днем в шахті(а.с.а.с. 21 24).

8. При звільненні відповідач не сплатив позивачеві заборгованість по заробітній платі.

9. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23.04.2021 у цивільній справі №235/1781/21 (провадження №2/235/924/21) з відповідача на користь позивача було стягнуто:

- заборгованість з нарахованої, але не виплаченої при звільненні заробітної плати за грудень 2019 року вересень 2020 року в сумі 289 982,91 грн;

- середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період від 01.04.2021 по 23.04.2021 (включно) у сумі 24 696,24 грн.

10. Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23.04.2021 фактично виконано 05.06.2023, про що свідчить зміст позовної заяви.

11. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

12. Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

13. За правилами, встановленими частинами 1 4 статті 12 ЦПК, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

14. Частинами 1, 3 статті 13 ЦПК визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

15. Аналіз приведених норм дає підстави дійти висновку про те, що до суду за захистом порушеного права може звернутися будь-яка особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено.

16. При цьому процес такого захисту у суді обмежено законодавцем принципами змагальності та диспозитивності.

17. Принцип змагальності, закріплений у статті 12 ЦПК, визначає для сторін ризики настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними процесуальних дій. Такий принцип, зокрема, полягає у покладанні на позивача (його представника) обов`язку з доведення обставин, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог. Невиконання такого обов`язку несе процесуально негативні наслідки у вигляді настання ризиків, визначених процесуальним законом (закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду, повна або часткова відмова у позові).

18. Принцип диспозитивності, натомість, має дещо інший юридичний зміст, згідно з яким суд зобов`язаний розглянути справу винятково в межах заявлених позивачем вимог. При цьому позивач розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

19. Принцип диспозитивності при розгляді справи та ухваленні у ній рішення процесуально обмежує суд доводами сторони та доказами, наданими на підтвердження таких доводів. При цьому межі самостійно визначених позивачем доводів суд порушувати не має права.

20. Судом встановлено, що позивач, звернувшись з позовом про стягнення з відповідача середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, не зазначив у ньому період, за який просить стягнути кошти.

21. Крім того, позовна заява свідчить про те, що сума, яку позивач просить стягнути на свою користь, визначена ним без будь-якого нормативного обґрунтування.

22. Відтак, зважаючи на необґрунтованість позову, суд не знаходить підстав для його задоволення.

23. Підстав вважати таким обґрунтуванням сукупність цитат у позові нормативно-правових актів, що регулюють трудові правовідносини, суд не вбачає.

24. Суд критично ставиться до відповіді на відзив, у якій позивач зазначив період, за який вважає за необхідне стягнути кошти, оскільки відповідь на відзив не може підміняти собою позовну заяву.

25. Своїм правом на відповідне уточнення позовної заяви позивач не скористався.

26. При цьому суд не вважає цей спосіб розв`язання спору таким, що має суто формальний характер, оскільки з огляду на абстрактний характер суми позову пов`язати її з конкретним періодом у часі об`єктивно неможливо.

27. Керуючись статтями 5, 7, 10 13, 19, 23, 76 81, 89, 209, 210, 213, 223, 228, 229, 258, 259, 263 265, 274, 275, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) у позові до товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» (ідентифікаційний код 32281519; 01001, Україна, місто Київ, вулиця Прорізна, 12А) про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя М.О. Католікян