Провадження №: 4-с/755/127/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" грудня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Булгакової Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Універсал Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», -

у с т а н о в и в:

18.08.2023 року скаржник звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якій просить: визнати неправомірною бездіяльність щодо не скасування (зняття) арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладеного постановою головного державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Чайки І.В. від 28.04.2014 року на майно скаржника в межах ВП НОМЕР_2; зобов`язати Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з майна скаржника накладений постановою головного державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Чайки І.В. від 28.04.2014 року на майно скаржника в межах ВП НОМЕР_2 (номер запису про обтяження 5748092 (спеціальний розділ); дата, час державної реєстрації: 22.05.2014 14:05:44; державний реєстратор Дудік Р.Ю., Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві).

Вимоги скарги мотивовано тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.06.2013 року у справі №2604/89/2012 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Фрам" на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" заборгованість за Генеральним договором про надання кредитних послуг №BL4068 від 09 червня 2008 року та Додатковою угодою №BL4068/К-1 від 09 червня 2008 року на загальну суму 179710,76 швейцарських франків, що еквівалентно за курсом Національного банку України станом на 05 лютого 2013 року 1576232 грн. 65 коп., та Додатковою угодою №BL5419/KL+ від 09 червня 2008 року на загальну суму 45335,94 швейцарських франків, що еквівалентно за курсом Національного банку України станом на 05 лютого 2013 року 397638 грн. 87 коп., а всього на загальну суму 225046,70 швейцарських франків, що еквівалентно за курсом Національного банку України станом на 05 лютого 2013 року 1973871 (один мільйон дев`ятсот сімдесят три тисячі вісімсот сімдесят одна) грн. 52 коп. На підставі вказаного рішення був виданий виконавчий лист від 07.03.2014 року та відкрите виконавче провадження НОМЕР_2. 28.04.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постановою державного виконавця від 14.09.2015 року виконавчий лист був повернутий стягувачеві в зв`язку із відсутністю у боржника майна на яке може бути звернуте стягнення. При повернення виконавчого листа арешт знятий не був. До теперішнього часу арешт є чинним, хоча у 2019 році між скаржником та банком були врегульовані всі питання сплати кредитної заборгованості та припинене зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку із добровільною реалізацією предмета іпотеки зобов`язання за кредитним договором №BL4068 від 09 червня 2008 року припинені і будь-яка заборгованість відсутня. Також були врегульовані всі питання виконання судових рішень і банк підтвердив відсутність вимог (претензій) до скаржника, що відображено у доданій до скарги довідці. Також такі обставини підтверджуються постановою Київського апеляційного суду від 02.02.2023 року у справі №755/16882/15-ц. Скаржник звертався до органу ДВС з проханням зняти арешт, однак позитивних результатів таке звернення не дало. Скаржник зазначає, що за наведених обставин чинність арешту не є справедливою та законною, а бездіяльність органу ДВС з цього питання є протиправною.

Ухвалою суду від 23.08.2023 року відкрите провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Протокольною ухвалою суду від 21.09.2023 року залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»

До початку проведення судового засідання представник скаржника звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі скаржника та його представника. Доводи викладені у скарзі та вимоги скарги представник підтримує.

Представники суб`єкта оскарження та заінтересованих осіб в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд, вивчивши матеріли справи, дослідивши наявні у справі письмові докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, всебічно та об`єктивно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Стосовно заяви сторони скаржника про поновлення строку звернення до суду зі скаргою, суд зазначає, що відповідний термін стороною скаржника не пропущений, оскільки бездіяльність за своєю суттю є триваючою обставиною, тож початок перебігу строку на її оскарження автоматично відкладається.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 25.03.2020 року в справі №175/3995/17.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.06.2013 року у справі №2604/89/2012 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Фрам" на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" заборгованість за Генеральним договором про надання кредитних послуг №BL4068 від 09 червня 2008 року та Додатковою угодою №BL4068/К-1 від 09 червня 2008 року на загальну суму 179710,76 швейцарських франків, що еквівалентно за курсом Національного банку України станом на 05 лютого 2013 року 1576232 грн. 65 коп., та Додатковою угодою №BL5419/KL+ від 09 червня 2008 року на загальну суму 45335,94 швейцарських франків, що еквівалентно за курсом Національного банку України станом на 05 лютого 2013 року 397638 грн. 87 коп., а всього на загальну суму 225046,70 швейцарських франків, що еквівалентно за курсом Національного банку України станом на 05 лютого 2013 року 1973871 (один мільйон дев`ятсот сімдесят три тисячі вісімсот сімдесят одна) грн. 52 коп.

За змістом наявної в матеріалах справи інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 05.03.2023 року, на все нерухоме майно скаржника накладений арешт постановою головного державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Чайки І.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.04.2014 року у ВП НОМЕР_2. Відповідне обтяження зареєстроване 22.05.2014 року.

Згідно відповіді Дніпровського РВ ДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 06.07.2023 року, на виконанні у відділі перебувало ВП НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа №2604/89/2012 від 07.03.2014 року виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості в розмірі 1973871,52 грн. 28.04.2014 року державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 14.09.2015 року державним виконавцем керуючись п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в старій редакції) винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві у зв`язку із відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернене стягнення. Зазначене виконавче провадження знищено за закінченням строків зберігання. Перевіркою АСВП встановлено, що станом на 05.07.2023 року зазначені виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 на виконання до відділу не надходили та не перебувають.

Згідно відповіді Дніпровського РВ ДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 18.07.2023 року, на виконанні у відділі перебувало ВП НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа №2604/89/2012 від 07.03.2014 року виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості в розмірі 1973871,52 грн. 28.04.2014 року державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 14.09.2015 року державним виконавцем керуючись п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в старій редакції) винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві у зв`язку із відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернене стягнення. Зазначене виконавче провадження знищено за закінченням строків зберігання. 06.07.2023 року відділом надано відповідь на адресу боржника на заяву від 30.06.2023 року про надання інформації та наявність чинного арешту, накладеному по зазначеному провадженню. Перевіркою АСВП встановлено, що станом на 14.07.2023 року зазначені виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 на виконання до відділу не надходили та не перебувають.

Відповідно до довідки виданої скаржнику АТ «Універсал Банк» від 02.10.2019 року №001/0664: «Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання боржником - фізичною особою є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Даною довідкою АТ «Універсал Банк» (надалі - Банк, Іпотекодержатель) повідомляє та підтверджує, що у зв`язку із завершенням позасудового врегулювання згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься у Договорі іпотеки, посвідченого ПН КМНО Бочаровою С.В., зареєстрованого в реєстрі за №2247, та державною реєстрацією права власності на предмет іпотеки за Іпотекодержателем, а саме: трикімнату квартиру АДРЕСА_1 , будь-які вимоги Банку щодо виконання основного зобов`язання за Генеральним договором про надання кредитних послуг №ВL4068 від 09.06.2008 року разом зі всіма додатковими угодами до нього (далі - Кредитний договір) та (або) стягнення заборгованості за Кредитним договором є недійсними. Банк не має жодних претензій до ОСОБА_1 щодо виконання умов Кредитного договору, зобов`язання припинено.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.01.2019 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 29.08.2019 року, поновлено АТ «Універсал Банк» строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №2604/89/2012 та видано дублікат зазначеного виконавчого листа.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.12.2021 року замінено стягувача АТ «Універсал Банк» на ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у виконавчому листі №2604/89/2012.

Постановляючи вказану ухвалу суд послався на те, що 30 квітня 2021 року між АТ «Універсал Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» укладено Договір факторингу № 30/04/2021/ФК2, відповідно до якого АТ «Універсал Банк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»», а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі отримав право вимоги до ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «ФРАМ»» за Кредитним договором № BL4068 від 09 червня 2008 року.

Разом з цим, ухвалою суду від 05.10.2023 року відмовлено ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа.

Відповідно до положень ст. 36 Закону України «Про іпотеку», після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання боржником - фізичною особою є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Поряд із цим, АТ «Універсал Банк» після завершення позасудового врегулювання у 2019 році, здійснив відступлення прав вимоги за кредитним договором на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у 2021 році, хоча у своїй довідці від 02.10.2019 року банк вказав, що у зв`язку із завершенням позасудового врегулювання будь-які вимоги щодо виконання основного зобов`язання за генеральним договором про надання кредитних послуг №ВL4068 від 09.06.2008 року разом зі всіма Додатковими угодами до нього та/або стягнення заборгованості за кредитним договором є недійсними, зобов`язання припинено.

Отже вбачається, що АТ «Універсал Банк» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» недійсну вимогу до ОСОБА_1 , оскільки на час здійснення відступлення, зобов`язання за кредитним договором та додатковими угодами припинено.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Так само частиною 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до положень ст.ст. 448-451 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду. Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом. Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Скаржник вважає неправомірною бездіяльність суб`єкта оскарження, яка полягає у не скасуванні арешту накладеного на майно боржника під час винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу та не зняття арешту за зверненнями скаржника у 2023 році.

Відповідно до положень ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції закону від 1999 року, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції закону від 1999 року визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом . У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналіз наведених положень закону, які були чинні на час повернення виконавчого листа стягувачу, вказує на те, що повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна не є закінченням виконавчого провадження або будь-яким іншим видом його завершення, які у відповідності до положень ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції закону від 1999 року, визначали обов`язок державного виконавця зняти арешт з майна боржника, адже при такому поверненні стягувач був наділений правом повторного звернення виконавчого документу до виконання, тому попередньо накладений арешт при поверненні виконавчого листа за відсутністю майна боржника зберігав свою силу.

За таких обставин, дії державного виконавця по поверненню виконавчого листа стягувачу у зв`язку з відсутністю в боржника майна, на яке може бути звернуте стягнення, без знання арешту з майна боржника не є неправомірними.

Стосовно правомірності дій суб`єкта оскарження, які виявились у не знятті арешту з майна боржника за його зверненнями у 2023 року, слід зазначити наступне.

Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначений вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з майна боржника.

Так, згідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

За обставинами цієї справи, жодна з перелічених підстав для зняття арешту виконавцем відсутня, а тому неправомірності дій суб`єкта оскарження у незадоволенні заяв боржника про зняття арешту судом не встановлено.

Разом з цим, ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Поряд із цим, у даній справі наявність арешту не забезпечує і не може забезпечити виконання рішення суду.

Так, із матеріалів справи вбачається, що строк пред`явлення до виконання дубліката виконавчого листа №2604/89/2012 (ураховуючи дату постанови Київського апеляційного суду від 29.08.2029 року) сплинув 29.08.2022 року.

Відповідний строк судом не поновлювався, а ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.10.2023 року відмовлено ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа.

Отже, навіть пред`явлення виконавчого листа до виконання на забезпечення виконання рішення суду не є можливим. Крім того, суд враховує, що фактично за договором факторингу № 30/04/2021/ФК2 від 30.04.2021 року передано недійсну вимогу.

За таких обставин, подальше збереження арешту майна боржника не спрямоване на забезпечення виконання рішення суду, що є основною метою арешту у виконавчому провадженні, і відтак такий арешт лише впливає на обсяг прав боржника, як власника арештованого майна.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За встановлених судом обставин, які наведені вище, а також ураховуючи знищення матеріалів виконавчого провадження за терміном зберігання, відсутності на примусовому виконанні виконавчого листа №2604/89/2012, термін тривалості арешту - майже 10 років, вбачається порушення прав боржника, як власника майна, на користування та розпорядження таким майном у зв`язку з існуючим обтяженням майна у вигляді арешту, за рахунок якого, в зв`язку із наведеними обставинами, не може бути забезпечене реальне виконання рішення суду за відсутності виконавчого провадження.

Установивши порушення прав скаржника, як власника майна, суд має відновити такі права керуючись положеннями ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає право суду зняти арешт з майна у всіх інших випадках.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259-261, 353-355, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Універсал Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - задовольнити частково.

Зняти арешт з майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), що накладений постановою головного державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Чайки І.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.04.2014 року у виконавчому провадженні НОМЕР_2 (номер запису про обтяження 5748092 (спеціальний розділ); дата державної реєстрації обтяження 22.05.2014).

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали складений та підписаний суддею 21.12.2023 року.

Суддя -