ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5118/23 Справа № 2-2073/10 Суддя у 1-й інстанції - Бутенко М.В. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року м.Кривий Ріг

справа № 2-2073/10

провадження № 22-ц/803/5118/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Мірути О.А., Хейло Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Тимофєєва В.О.,

учасники справи:

скаржник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Центрально-Міський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

заінтересована особа ОСОБА_2 ,

заінтересована особа ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 2-2073/10 за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за апеляційною скаргою Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 березня 2023 року (суддя Бутенко М.В.),постановлену в приміщенні Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ

В серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області зі скаргою на дії державного виконавця, яку обґрунтував тим, що 05 червня 2018 року державний виконавець Пилявець О.В. прийняв постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Підставою для винесення постанови був виконавчий лист № 2-2073/2010, виданий 17.02.2012 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Вважає зазначену постанову незаконною та прийнятою з порушенням Закону України «Про виконавче провадження». В оскаржуваній постанові державний виконавець встановила, що він повинен погасити на користь стягувачів суму 89 347,00 грн та виконавчий збір в сумі 9 105,76 грн. Проте, державним виконавцем не враховані раніше перераховані гроші за рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.11.2010 року на користь ОСОБА_4 . Згідно з представленими платіжними документами і реєстру, ним перераховано на депозитний рахунок виконавчої служби грошові кошти в сумі 49 750,00 грн, в тому числі виконавчий збір 4 975,00 грн. 28 вересня 2016 року листом № 22595/8 його було проінформовано, що ним за період з 18.01.2013 року по 29.02.2016 року на депозитний рахунок виконавчої служби всього сплачено: 38 960,00 грн боргу та 3 430,00 виконавчого збору. На його думку, борг станом на 29.02.2016 року перед стягувачем склав 65 225,00 грн, а борг за виконавчим збором 6 025,00 грн. Виходячи з постанови про звернення стягнення від 05.06.2018 року ВП № 38466757 на його доходи, він повинен перерахувати більше ніж встановлено судом та виконавчим листом стягувачу на 18 307,00 грн, по виконавчому збору на 1 535,76 грн.

Враховуючи вищезазначене та з урахуванням поданих уточнених скарг, ОСОБА_1 просив суд скасувати постанову про звернення стягнення від 05.06.2018 року ВП № 38466757 державного виконавця Пилявець О.В. на дохід ОСОБА_1 (пенсію); ухвалити рішення, яким стягнути з Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг 25 521,19 грн на його користь, стягнутої з його пенсії; визнати виконавчий лист за підписом судді Затолочного В.С., в якому допущено помилку від 17.02.2012 р. у справі № 2-2073/2010 р., який видав Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, недійсним; стягнути з Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг 49 752,00 грн, виплачені ним по виконавчому листу від 17 лютого 2012 року у справі № 2-2073/2010, якій видав Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, на його користь; зняти арешт з часта квартири, за адресою АДРЕСА_1 , та приватної спільної частки у 3-кімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 березня 2023 року скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця задоволено частково: скасовано постанову про звернення стягнення від 05.06.2018 року, ВП № 38466757 державного виконавця Пилявець О.В. на дохід ОСОБА_1 (пенсію). В задоволенні інших вимог відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що згідно з розрахунками на підставі наданих скаржником документів, суми зазначені в постанові про звернення стягнення від 05 червня 2018 року, ВП № 38466757 на доходи (пенсію) ОСОБА_1 , не відповідають дійсності, зокрема при здійсненні підрахунку кінцевої суми стягнення державним виконавцем не було враховано 6 000,00 грн, які відповідно до квитанції від 08.11.2012 року на суму 3 000,00 грн та квитанції від 10.12.2012 року на суму 3 000,00 грн ОСОБА_1 сплатив на користь стягувачів.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, Центрально-Міський відділ державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) посилається на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що одним із заходів примусового виконання рішень згідно зі статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» є звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника. Скасувавши постанову про звернення стягнення на доходи ОСОБА_1 , суд першої інстанції фактично відміняє дії державного виконавця, направлені на всебічне повне виконання рішення суду у справі № 2-2073/10 про стягнення з ОСОБА_1 110 000,00 грн боргу та 1 100,00 грн судових витрат, судового збору 120,00 грн на користь стягувачів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Вказує, що під час підрахунку кінцевої суми, яка підлягає стягненню, державним виконавцем були враховані кошти, які фактично надходили на депозитний рахунок ВДВС за весь період примусового виконання виконавчого документу № 2-2073/10. ОСОБА_1 звертався до Центрального-Міського ВДВС у м. Кривому Розі 01 листопада 2022 року, проте ним не було додано доказів про сплату стягувачам коштів в сумі 6 000,00 грн, а тому, враховуючи зазначене та чинність виконавчого документа пред`явленого на примусове виконання до ВДВС, вважає недопустимим та протиправним скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 05.06.2018 року в межах виконавчого провадження № 38466757.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає про безпідставність і необґрунтованість доводів апеляційної скарги виконавчої служби, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Від інших учасників справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явися, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

25.03.2010 року ОСОБА_1 власноруч склав боргову розписку про те, що винен ОСОБА_4 110 000,00 грн. і зобов`язався повернути борг до 10 квітня 2010 року, проте борг не повернув.

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про стягнення боргу та рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 11.11.2010 року у справі №2-2073/2010р. позовні вимоги було задоволено повністю та стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 110 000,00 грн, а також стягнуто судові витрати: 1 100,00 грн судовий збір, 120,00 грн витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 111 220,00 грн.

ОСОБА_4 помер, у зв`язку з чим, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.02.2012 року залучено в якості правонаступника після смерті позивача ОСОБА_4 його дружину ОСОБА_6 .. На підставі виконавчого листа № 2-2073/10 від 17.02.2012 року, виданого Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу, про стягнення з ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_6 боргу в розмірі 111 220,00 грн було відкрито виконавче провадження ВП № 31565740.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Рисіної С.В. у встановлений строк звернулись її сини як спадкоємці першої черги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у зв`язку з чим було заведено спадкову справу 05/2016, тобто ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прийняли спадщину після померлої ОСОБА_6 .

У лютому 2016 року представник стягувачів звернувся до Центрально-Міського ВДВС з клопотанням про заміну сторони у зазначеному вище виконавчому проваджені, на правонаступників померлої ОСОБА_6 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в якості стягувачів з метою подальшого виконання рішення суду, у зв`язку з чим начальник Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ звернувся до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18.11.2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2017 року, було замінено сторону у зазначеному вище виконавчому провадженні, на правонаступників померлої ОСОБА_6 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до інформації про виконавче провадження від 22.11.2016 року, виконавчий лист від 02.02.2012 року № 2-2073/2010 був виданий 17 лютого 2012 року та надійшов на виконання до державної виконавчої служби 05.03.2012 року та цього ж дня головним державним виконавцем Центрально-Міського відділу ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області - Зейналовою А.Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, тобто в межах терміну пред`явлення виконавчого листа до виконання.

05.06.2018 року державний виконавець Пилявець О.В. винесла постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Підставою для винесення зазначеної постанови був виконавчий лист № 2-2073/2010, виданий 17.02.2012 року, Центрально-Міським районним судом м Кривий Ріг. Даною постановою, було постановлено: 1. Звернути стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 , що отримує дохід у Криворізьке центральне об`єднання управління ПФУ, за адресою Дніпропетровська обл. м. Кривий Ріг; 2. Здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача за наступними реквізитами: ОСОБА_2 (згідно додатку №1); ОСОБА_3 (згідно додатку №2) та виконавчий сбір на рахунок: Центрально-Міський відділ державної виконавчої служби м. Кривий Ріг; Щомісяця проводити утримання в розмірі 20% до повного погашення боргу в сумі 89 347 грн на користь стягувачів в рівних долях та виконавчого збору в сумі 9 105,76 грн, при цьому перераховувати з кожної фактично утриманої сумі 10% на погашення виконавчого збору, а решту коштів на погашення боргу за виконавчим листом.

26 листопада 2021 року Центрально-міським райсудом м. Кривого Рогу ухвалено рішення у справі № 216/4167/19 за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, яким позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 3% річних та інфляційні втрати у сумі 13 156,11 грн, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 3% річних та інфляційні втрати у сумі 13156,11 грн.

Під час ухвалення вищезазначеного рішення судом було встановлено, що при здійсненні підрахунку кінцевої суми стягнення державним виконавцем не було враховано 6 000,00 грн, які відповідно до квитанції від 08.11.2012 року на суму 3 000,00 грн та квитанції від 10.12.2012 року на суму 3 000,00 грн ОСОБА_1 сплатив на користь стягувачів.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

За частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), підлягає задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Ухвала суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволених вимог ОСОБА_1 , а тому ухвала суду в іншій частині відповідно до принципу диспозитивності апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону, ухвала суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає.

Частково задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що згідно з розрахунками на підставі наданих скаржником документів, суми зазначені в постанові про звернення стягнення від 05 червня 2018 року, ВП № 38466757 на доходи (пенсію) ОСОБА_1 , не відповідають дійсності, зокрема при здійсненні підрахунку кінцевої суми стягнення державним виконавцем не було враховано 6 000,00 грн, які відповідно до квитанції від 08.11.2012 року на суму 3 000,00 грн та квитанції від 10.12.2012 року на суму 3 000,00 грн ОСОБА_1 сплатив на користь стягувачів.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування постанови державного виконавця від 05.06.2018 року у виконавчому провадженні № 38466757.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція).

Право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби органи державної виконавчої служби дозволяли, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням пункту 1 статті 1 Першого протоколу. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому Законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною шостою Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року (далі Інструкція), під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини сьомої Розділу І Інструкції постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інших дохід боржника.

Порядок звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника визначено у Розділі IX Закону України «Про виконавче провадження».

Частинами першою, третьою статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Згідно з частиною першою статті 69 Закону України «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи-підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено максимальний розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника.

Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:

- у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 %;

- за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 %.

Зі змісту постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 05 червня 2018 року випливає, що державним виконавцем розмір відрахувань із доходів ОСОБА_1 визначено відповідно до вимог законодавства 20%. При цьому, державним виконавцем зазначено, що таке відрахування повинно здійснюватися на рахунок органу державної виконавчої служби, що відповідає вимогам частини 1 статті 69 Закону України «Про виконавче провадження».

Апеляційний суд виходить з того, що, звертаючись до суду зі скаргою, сторона виконавчого провадження зобов`язана обґрунтувати порушення її прав та свобод із посиланням на конкретні рішення, дії або бездіяльність державного виконавця (інших посадових осіб) та вказати у чому саме полягає таке порушення.

Проте, ОСОБА_1 , звертаючись до суду зі скаргою, не довів наявність порушення його прав чи свобод рішеннями державного виконавця під час виконання судового рішення, оскільки не надав суду будь-яких доказів на підтвердження того, що наслідок винесення державним виконавцем постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, стало здійснення роботодавцем відрахувань із його пенсії у більшому розмірі, ніж передбачено законом (20%).

Колегія суддів також зазначає, що у випадку правильного визначення державним виконавцем розміру відрахувань, які підлягають стягненню з доходів боржника, незгода боржника з вказаною у постанові на час її прийняття сумою боргу, не може бути самостійною та достатньою підставою для скасування такої постанови. Сторона виконавчого провадження в подальшому не позбавлена можливості звернутися до виконавчої служби з наданням всіх квитанцій та інших платіжних документів на підтвердження фактичної сплати коштів за виконавчим документом та, відповідно, здійснення перерахунку залишку заборгованості.

Крім того, державний виконавець при визначенні боргу, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 за рішенням суду, діяв на підставі, у межах своїх повноважень та у спосіб, передбаченим законодавством, без порушення прав сторін виконавчого провадження.

В свою чергу, скасування постанови про звернення стягнення на доходи боржника, яка за своїм змістом відповідає вимогам чинного законодавства, є недопустимим та протиправним, адже це суперечить самій меті здійснення виконавцем дій, направлених на виконання рішення суду.

Зазначене не було враховано судом першої інстанції, а тому ухвала суду в частині задоволених вимог ОСОБА_1 за його скаргою на дії державного виконавця, підлягає скасуванню.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

За частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови державного виконавця від 05 червня 2018 року про звернення стягнення з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні такої вимоги скаржника.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно зі статтею 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

З огляду на задоволення апеляційної скарги виконавчої служби, з ОСОБА_1 на користь Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, в розмірі 2 684,00 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 березня 2023 року в частині задоволеної вимоги скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо скасування постанови державного виконавця від 05 червня 2018 року про звернення стягнення на дохід (пенсію) боржника, скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні вимоги скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо скасування постанови державного виконавця від 05 червня 2018 року про звернення стягнення на дохід (пенсію) боржника, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, в розмірі 2 684,00 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді О.А. Мірута

Я.В. Хейло