Справа № 159/4876/23 Головуючий у 1 інстанції: Чалий А. В.
Провадження № 22-ц/802/1180/23 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 листопада 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося в суд із зазначеним позовом, який обґрунтований тим, що 11 листопада 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 був укладений електронний договір кредитної лінії № 795901612, за умовами якого кредитор надав позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності фінансовий кредит у розмірі кредитного ліміту на суму 22000 грн строком на 8 днів (дисконтний період), який може бути продовжений, та з виплатою процентів, визначених договором.

Позивач покликається на те, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» був укладений договір факторингу, за умовами якого до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право вимоги до позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором № 795901612.

20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу, за умовами якого кредитор ТОВ «Таліон плюс» відступив, а новий кредитор набув право вимоги за кредитними договорами до боржників первісного кредитора, зазначеними у Реєстрах прав вимоги.

Позивач також зазначав, що відповідач ОСОБА_1 свої зобов?язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв?язку з чим утворилася заборгованість у сумі 74178,15 грн, з яких 21999,60 грн борг за основною сумою тіла кредиту; 52178,55 грн борг за відсотками.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 795901612 в розмірі 74178,15 грн.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 листопада 2023 року в даній справі позов задоволено. Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 795901612 від 11 листопада 2021 року у розмірі 74178,15 грн, з яких заборгованість за основним боргом 21999,60 грн, заборгованість за відсотками 52178,55 грн. Стягнуто також з відповідача в користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684 грн.

Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове - про відмову в позові. Апеляційну скаргу обгрунтовував тим, що всупереч принципу змагальності, позивачем не доведено право вимоги та не надано докази на підтвердження своїх позовних вимог, а також вказав, що надані розрахунки не відповідають вимогам законодавства, що регулює спірні правовідносини.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, покликаючись на законність оскаржуваного судового рішення, правильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи, опираючись на принцип свободи договору.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції про задоволення позову скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина 1 статті 1055 ЦК України).

Судом за матеріалами справи встановлено, що 11 листопада 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений договір кредитної лінії № 795901612, за умовами якого кредитор надав позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності фінансовий кредит у розмірі кредитного ліміту на суму 22000 грн строком на 8 днів (дисконтний період), який може бути продовжений, та з виплатою процентів, визначених договором (а. с.6-10).

При цьому судом відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 свої зобов?язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 20 жовтня 2022 року утворилася заборгованість за договором у розмірі 74178,15 грн, з яких заборгованість за основним боргом 21999,60 грн, заборгованість за відсотками 52178,55 грн.

Разом з тим, апеляційний суд не погоджується з висновками місцевого суду про стягнення з відповідача ОСОБА_1 в користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 74178,15 грн з огляду на таке.

Із матеріалів справи вбачається, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон плюс» (фактор) та ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) був укладений договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого клієнт зобов?язується відступити фактору права вимоги, визначені у відповідних Реєстрах прав вимоги (а. с. 24).

11 листопада 2021 року, тобто після укладення зазначеного договору факторингу, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з відповідачем ОСОБА_1 кредитний договір № 795901612, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало позичальнику ОСОБА_1 кредит у розмірі 22000 грн.

20 жовтня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та ТзОВ «Таліон плюс» (клієнт) було укладено договір факторингу № 20102022, за умовами якого клієнт ТОВ «Таліон плюс» відступив, а фактор ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до боржників первісного кредитора, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Таким чином, судом встановлено, що кредитний договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем у цій справі ОСОБА_1 був укладений 11 листопада 2021 року, тобто після укладення 28 листопада 2018 року договору факторингу між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», за умовами якого клієнт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передав фактору ТОВ «Таліон плюс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Тобто, лише 20 жовтня 2022 року на підставі договору факторингу ТОВ «Таліон плюс» передало фактору ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, однак право вимоги на борги за кредитним договором з ОСОБА_1 в даний пакет не могло входити.

Отже, до позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 795901612, оскільки кредитний договір був укладений 11 листопада 2021 року, а договір факторингу, за умовами якого фактору ТОВ «Таліон плюс» було передано право вимоги за кредитними договорами, був укладений 28 листопада 2018 року, тобто до укладення спірного кредитного договору.

Суд першої інстанції зазначених обставин не врахував, а тому дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_1 в користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення кредитів» заборгованості за кредитним договором № 795901612 в сумі 74178,15 грн.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що у зв`язку з невідповідністю висновків суду встановленим обставинам справи, неповним з?ясуванням обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, рішення суду першої інстанції щодо задоволення позову ТОВ «Фінасова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 795901612 слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

Разом з тим, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, враховуючи задоволення судом апеляційної інстанції апеляційної скарги, до стягнення з позивача в користь відповідача належить сума понесених ним витрат на сплату судового збору в розмірі 4026 грн, що підтверджена подокументально (а.с. 98).

Як передбачено частинами 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 листопада 2023 року в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №795901612 в розмірі 74178 (сімдесят чотири тисячі сто сімдесят вісім) гривень 15 копійок відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на сплату судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 4026 (чотири тисячі двадцять шість) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді