Справа № 585/1214/23
Номер провадження 2/585/395/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого судді В.О.Шульги, при секретарі Ю.В. Кириленко, розглянувши без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у судовому засіданні в місті Ромни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 і просить: 1. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на її, ОСОБА_1 , користь, як на особу яка проживає з дитиною з інвалідністю - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення із дня подання позову до суду і до повноліття дитини з інвалідністю - ОСОБА_3 . 2. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на її, ОСОБА_1 , користь 10145 (десять тисяч сто сорок п`ять) грн., що становить половину вартості обстеження та лікування за минулий час дитини з інвалідністю - ОСОБА_3 . 3. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (реєстраційний номер ОКПП: НОМЕР_1 ) на її, ОСОБА_1 , користь 1800 грн. витрат на оплату професійної правничої допомоги. В обґрунтування позову вказала, що з відповідачем ОСОБА_2 вона перебувала у шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Роменського міськрайонного суду від 24 вересня 2019 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом з нею та знаходиться на її утриманні і вихованні. Судовим наказом, виданим Роменським міськрайонним судом Сумської області 11 березня 2019 року, з ОСОБА_2 на її користь на утримання сина стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини заробітк у(доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 4 березня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Їх син є дитиною з інвалідністю, якому, згідно консультативного висновку лікарсько-консультативної комісії встановлено категорію «дитина інвалід» підгрупи А у зв`язку із чим він потребує постійного стороннього нагляду та догляду. Вона самотужки утримує, виховує і піклується про сина, який в свою чергу не може себе обслуговувати, обмежений в здатності до орієнтації та спілкування, не може контролювати свою поведінку. Оскільки вона здійснює постійний догляд за дитиною, вона позбавлена можливості працювати, а тому перебуває у скрутному матеріальному становищі, при цьому батько дитини офіційно працевлаштований, має стабільний заробіток, однак в добровільному порядку не надає допомогу на її утримання у зв`язку з доглядом за дитиною з інвалідністю, а тому вона змушена звернутися до суду з цим позовом. Їх малолітній син є дитиною з інвалідністю з дитинства, потребує догляду, лікування, обстеження. Оскільки вона проживає з дитиною з інвалідністю та опікується за ним, то має право на відповідне матеріальне утримання. Відповідач офіційно працевлаштований, має постійний стабільний заробіток, а тому вважає, що з нього на її утримання можуть стягуватись аліменти у розмірі 1/4 частини від його заробітку доходу щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Їх син у зв`язку із хворобою потребує постійних додаткових витрат на медикаментозне лікування та обстеження. Так, згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого відділення для дітей з ураженням ЦНС та порушенням психіки ОСОБА_3 рекомендовано нагляд дитячого психіатра 2 рази на рік, психолого-педагогічної, логопедичної корекції, соціальної адаптації, реабілітації у закладах України. Відповідно до чеку № 31148 від 16.09.21 р. нею сплачено 6000 грн. за МРТ головного мозку ОСОБА_3 . Згідно видаткового касового ордеру від 22 листопада 2022 року вона сплатила 8600 грн. в Корекційному центрі «Розвиток» за проведення нічної ЕЕГ (енцефалограма головного мозку). Актом про надання медичної послуги від 30.11.2022 року нею сплачено 650 грн. за проведення ТК УЗДГ у МЦ «Лікарська практика». Згідно квитанцій лабораторії «Сінево» нею були сплачені грошові кошти за проведення клінічних аналізів дитині, а саме: квитанція від 07.02.2022 р. сплачено 2 920 грн., квитанція від 16.08.2022 р. сплачено 190 грн., квитанція від 23.11.2022 р. сплачено 1 930 грн. Всього витрат на суму 20 290 грн. При таких обставинах, вважає, що виходячи зі змісту ст. 185 СК України, відповідач повинен був брати участь у додаткових витратах на сина і тому з нього має бути стягнута на її користь сума в розмірі 10 145 грн., що дорівнює половини вартості обстеження та лікування. Сума судових витрат, які вона понесла, складаються із витрат на професійну правничу допомогу, яка становить 1800 грн.

Ухвалою суду від 06.04.2023 року провадження в справі відкрито та справу призначено до підготовчого розгляду.

02.05.2023 року відповідач ОСОБА_2 надав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_1 в рахунок компенсації витрат на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 3500 гривень. Зокрема, зазначив, що фактично позивачка ОСОБА_4 правомірність заявлених до нього позовних вимог, зокрема, щодо стягнення з нього на її, як особи, яка проживає з дитиною з інвалідністю, користь аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частин заробітку (доходу), мотивує тим, що в зв`язку з станом здоров`я їхнього сина ОСОБА_5 , вона потребує значних витрат на лікування, яких їй недостатньо, оскільки інших доходів, крім аліментів, які він їй сплачує на утримання сина, вона не отримує. Позовні вимоги ОСОБА_1 він не визнає з тих підстав, що позовні вимоги є надуманими, безпідставними та не обґрунтованими, а також у позивачки відсутні правові підстави для звернення до суду з даним позовом, а тому слід відмовити в їх задоволенні повністю, враховуючи наступні обставини та доводи. Дійсно, з ОСОБА_1 він перебував у шлюбі, який було розірвано рішенням Роменського міськрайонного суду від 24.09.2019 року. Під час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син - ОСОБА_3 . Після розірвання шлюбу він з позивачкою ОСОБА_1 та їхнім малолітнім сином ОСОБА_5 проживали разом включно до серпня 2022 року, по АДРЕСА_1 . Він повністю утримував сім`ю, так як його колишня дружина не працювала. Крім цього, він утримував повністю сім`ю вже після того, як судовим наказом Роменського міськрайонного суду від 11.03.2019 року з нього на користь позивачки ОСОБА_1 стягувалися аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх його заробітків (доходів) на утримання сина (які стягуються до даного часу), а також на підставі рішення Роменського міськрайонного суду від 20.05.2020 року на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку також стягувалися аліменти в розмірі частини з усіх його заробітків (доходів). В медичному висновку № 38 про дитину-інваліда віком до 18 років (направляється в районне (міське) управління праці та соціального захисту населення за місцем проживання батьків, опікуна) від 09.09.2022 року вказано, що наявне у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , захворювання (патологічний стан) відповідає розділу X пункту 3 підпункту 3.5 (F 84) Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років, затвердженої наказом МОЗ України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08.11.2001 року №454/471/516. Але ні вказаний Медичний висновок, ні інші документи, що додані позивачкою до позовної заяви, не містять інформації про те, що їх син ОСОБА_5 є інвалідом та як дитина-інвалід потребує постійного стороннього догляду. Надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю, яку отримує позивач, призначається в будь-якому випадку. Нема жодних підстав вважати форму інвалідності дитини важкою, що визнає і служба соціального захисту населення, призначивши звичайний розмір надбавки. Крім того, позивачка ОСОБА_1 не отримує компенсацію за надання соціальних послуг з постійного стороннього догляду за дитиною, яка передбачена Постановою КМУ № 558 від 29.04.2004 року, що свідчить про те, що позивачка не здійснює постійного догляду за сином. Не відповідають дійсним обставинам твердження позивачки ОСОБА_1 , зазначені нею в позові, зокрема, про те, що вона «...самотужки утримує, виховує і піклується про сина, який в свою чергу не може себе обслуговувати, обмежений в здатності до орієнтації та спілкування, не може контролювати свою поведінку». Звертає увагу на обставини перебування протягом дня їхнього сина ОСОБА_5 у дитячих закладах, які викладені в Довідці-характеристиці на дитину Роменського дошкільного навчального закладу (ясла-садка) №1 «Чайка» Роменської міської ради Сумської області ОСОБА_6 , яка видана 25.08.2022 року, копія якої позивачкою долучена до позовної заяви та спростовують доводи останньої про те, що вона «...самотужки утримує, виховує і піклується про сина, який в свою чергу не може себе обслуговувати, обмежений в здатності до орієнтації та спілкування». Так, у вищевказаній Довідці від 25.08.2022 року вказано, зокрема, що ОСОБА_6 , 2018 року народження, відвідує Роменський дошкільний заклад (ясла-садка) №1 «Чайка» з 31.08.2020 року. Дитина виховується в повній сім`ї: мати - ОСОБА_1 , батько - ОСОБА_2 і хлопчик проживає разом з батьками за адресою: АДРЕСА_1 . Адаптація дитини до дошкільного закладу була довготривалою та з ускладненнями: хлопчик не відразу йшов на контакт з дорослими та дітьми, взаємовідносини складалися в залежності від його настрою. Батьки дитини активні, завжди цікавляться життям садочка, беруть безпосередню участь в освітньому процесі тa вихованні дитини, прислухаються до порад та рекомендацій педагогів. З психолого-педагогічної характеристики вихованця Роменського центру комплексної реабілітації для дітей (осіб) з інвалідністю ім. Наталії ОСОБА_7 вбачається, що їх син знаходиться на реабілітації в центрі та потребує постійної опіки та контролю з боку батьків та дорослих. Зазначив, що для виникнення у одного з батьків, зокрема для позивачки ОСОБА_1 , права на утримання на підставі вказаної статті 88 СК України, потрібно, щоб опікувалася їхнім сином (дитиною-інвалідом) ОСОБА_5 лише вона одна, але дана підстава спростована належними письмовим доказами, які надала сама позивачка, так як він також постійно здійснює опікування їхнім сином та, крім сплати аліментів на його утримання, надає додатково матеріальну допомогу по оплаті медичних послуг, які надаються медичними закладами для його лікування та необхідних медобстежень. Зазначив, що копії документів, які додала до позовної заяви ОСОБА_1 , складені мовою країни-агресора, тобто російською мовою, без перекладу їх на державну мову, а тому в силу ст. ст. 2, 9, 77-79 ЦПК України не можуть бути належними та допустимими доказами у даній цивільній справі. Так, не можуть бути належними та допустимими доказами копії наступних документів, які додані до позовної заяви: «справка», яку видала « ОСОБА_8 , клинический генетик педиатр», яка датована « ІНФОРМАЦІЯ_6 »; «заключение (консультация on-line)», яку видала « ОСОБА_8 клинический генетик педиатр КЛИНИКА ДВИВА», яка датована «20 августа 2022 г.». Не можуть бути належними та допустимими доказами на підтвердження понесених позивачкою ОСОБА_1 витрат по оплаті наданих медичних послуг на суму 20290 грн., крім копії фіскального чеку від 16.04.2021 року на суму 6000 грн. за проведення зазначених в ньому медичних послуг, копії наступних документів, які додані до позовної заяви:видатковий касовий ордер від 22.11.2022 року на суму 8600 грн., виданий Дитячим корекційним центром «Розвиток» (корекційний центр для дітей з порушеннями розвитку, який розташований в АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_3 ), на якому мається печатка фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 (Чернігівська область), а не вказаного центру. Фіскальний чек чи/або інший розрахунковий документ про сплату позивачкою вказаної суми до позовної заяви не надано; акт про надані медичні послуги для пацієнта ОСОБА_3 , 2018 р. н., від 30.11.2022 року на суму 650 грн., так як він не підтверджує сплату позивачкою вказаної суми до каси МЦ «Лікарська практика», працівником якого складено даний акт; інші документи, видані лабораторним центром клініки «Сінево» медичного холдингу «Medicover», відповідно: 07.02.2022 року на суму 2920 грн., 16.08.2022 року на суму 190 грн. та 23.11.2022 року на суму 1930 грн. На даний час за вищевказаною адресою він проживає разом з батьком - пенсіонером ОСОБА_10 , 1961 р.н., який є інвалідом війни 3 групи, та надає останньому матеріальну допомогу, зокрема, по оплаті житлово - комунальних послуг, якими також користуюся і він, а також на придбання продуктів харчування, ліків тощо. Вказаний факт підтверджується доданими до даного відзиву копіями документів, а саме: свідоцтвом про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 від 06.10.1991 року, в якому його батьком записаний ОСОБА_10 ; довідкою № 09 від 28.04.2023 року, виданою головою квартального комітету № 20 міста Ромни; посвідченням ветерана війни - інваліда війни серії НОМЕР_3 від 22.08.2019 року, з якого вбачається, що ОСОБА_10 є ветераном війни - інвалідом війни з групи; пенсійним посвідченням № НОМЕР_4 ОСОБА_10 , з якого вбачається, що останній, як інвалід війни 3 групи отримує пенсію. Зазначив, що дійсно, з березня 2019 року і до даного часу він, на підставі судового наказу Роменського міськрайонного суду від 11.03.2019 року, сплачує щомісячно позивачці ОСОБА_1 аліменти на утримання їхнього малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4частини заробітку (доходу). Вказаний факт підтверджується доданими до даного відзиву довідками з місця роботи, виданими йому 28.04.2023 року ТОВ «Таланпром», де він працює складальником деталей та виробів, зокрема: з довідки № 393 від 28.04.2023 року вбачається, що за період з жовтня 2022 року і включно по січень 2023 року він щомісячно сплачував відповідачці аліменти, відповідно: за жовтень, листопад, грудень 2022 року та січень 2023 року в сумі 19421,70 гри.; з довідки №Т від 28.04.2023 року вбачається, що за лютий та березень 2023 року він сплатив відповідачці аліменти в сумі 9261, 59 грн. Отже, тільки за період з жовтня 2022 року і по лютий 2023 року включно, тобто за п`ять останніх місяців, він сплатив відповідачці ОСОБА_1 аліменти на утримання їхнього малолітнього сина в сумі 28683 (двадцять вісім тисяч шістсот вісімдесят три) гривні 29 ( двадцять дев`ять) копійок. Звертає увагу, що розмір аліментів, які щомісячно отримує від нього позивачка ОСОБА_1 складає в середньому 5600 грн., що фактично забезпечує повністю прожитковий мінімум на одну особу: для дітей віком до 6 років - 2272 гривні, а також для працездатних осіб - 2684 гривні. При обставинах, зокрема, за відсутності даних в медичних документах, які б вказували про те, що їх з позивачкою син ОСОБА_5 , в силу свого захворювання, не може обходитися, без постійного стороннього догляду особи, яка опікується нею, а також на підтвердження зазначеної обставини, останньою не надано жодного письмового доказу, що їх син ОСОБА_5 , як дитина-інвалід потребує постійного стороннього догляду, що є однією з підстав, згідно до ст. 88 СК України, для відмови у задоволенні вимог щодо стягнення аліментів на утримання позивача. Вважає, що перша позовна вимога позивачкою ОСОБА_1 викладена некоректно, так як період на який стягуються аліменти у даному випадку залежить не від часу протягом якого особа вважається дитиною з інвалідністю чи/або досягнення дитиною - інвалідом повноліття, а час проживання позивача з дитиною з інвалідністю. З довідки КЗ РМР «Роменський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №1 «Чайка» №10 від 01.05.2023 року вбачається, що його син ОСОБА_3 відвідує Роменський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №1 «Чайка» з 01.09.2020 року. Просить суд врахувати та звернути увагу на інші обставини, зокрема, що відповідач сплачує аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі, фактично мінімальної заробітної плати, тобто значно більшого, ніж прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень, що в повній мірі забезпечує інтереси їхнього з позивачкою малолітнього сина ОСОБА_5 та умови життя, необхідні для розвитку дитини. Таким чином, позивачка ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами наявність обставин, які слугували б підставою для задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання позивачки, як особи, що проживає з дитиною з інвалідністю їхнім сином ОСОБА_3 , який не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується ним, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що вона не має фінансової можливості для надання матеріальної допомоги позивачці, а тому відсутня обов`язкова умова, передбачена статтею 88 Сімейного кодексу України, для стягнення з нього, відповідача ОСОБА_2 , аліментів на її утримання. В задоволенні позовної вимоги позивачки ОСОБА_1 щодо стягнення з нього на її користь 1800 грн. витрат по оплаті професійної правничої допомоги слід відмовити. Зазначив, що до позовної заяви, копію якої з копіями частини додатків направлених на його адресу судом, взагалі позивачкою ОСОБА_1 не додано ні ордеру адвоката, ні договору про надання правничої (правової) допомоги, ні інших документів, на підтвердження дійсності понесених витрат по оплаті професійної правничої допомоги адвоката, що свідчить про зловживання процесуальними правами позивачкою та порушення його, як відповідача, процесуальних прав. Повідомив, що він, як відповідач, умисно позивачкою позбавлений можливості оцінити правомірність та обґрунтованість заявлених стороною розміру гонорару адвоката за надану професійну правничу допомогу, а також позбавлений можливості оцінити ряд критеріїв та факти на підтвердження таких критерії.

Ухвалою суду від 04.05.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

18.05.2023 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_11 надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що доводи відповідача, наведені у відзиві на позов, не спростовують обставин, які наведені позивачкою в обґрунтування позову, а тому вони не можуть бути підставою відмови у його задоволенні, оскільки: 1. Відповідач посилається на те, що додані до позовної заяви докази не містять інформації про те, що син сторін є інвалідом та як дитина-інвалід потребує постійного стороннього догляду. Зазначив, що таке посилання свідчить про недбале відношення відповідача до участі у житті сина, ігноруванні належного виконання батьківських обов`язків, оскільки він навіть належним чином не ознайомився з доданими до позовної заяви документами, зокрема: з протоколом ЛКК КНП СОР «ОКСЛ» від 09.09.2022, відповідно до якого ОСОБА_3 встановлено діагноз, згідно з переліком медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей інвалідів віком до 18 років, встановлено категорію дитина інвалід підгрупа А; з Консультаційним висновком спеціаліста КНП СОР «ОКСЛ» від 17.03.23 p., у якому зазначено, що ОСОБА_3 потребує постійного стороннього догляду та нагляду; психологічною характеристикою психолога РЦКРДОІ ім. Н.Осауленко, згідно якої дитина сторін потребує постійної опіки та контролю з боку батьків та дорослих. Зазначив, що посилання відповідача на те, що його син не є інвалідом та як дитина-інвалід не потребує постійного стороннього догляду є безпідставними. Безпідставними є і посилання відповідача на те, що ОСОБА_1 не отримує компенсацію за надання соціальних послуг з постійного стороннього догляду за дитиною, яка передбачена Постановою КМУ № 558 від 29.04.2004 року, що свідчить про те, що вона не здійснює постійного догляду за сином. З доданої до позовної заяви довідки Управління соціального захисту населення РМР від 17.03.2023 № 437 вбачається, що ОСОБА_1 з 13.07.2021 по 12.03.2036 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення РМР, одержує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям інвалідам, а саме на ОСОБА_3 . З доданого до позовної заяви посвідчення серії НОМЕР_5 , виданого 13.08.2021 Управлінням соціального захисту населення РМР, вбачається, що на дитину з інвалідністю ОСОБА_12 призначена державна соціальна допомога, законним представником дитини з інвалідністю ОСОБА_3 є позивачка ОСОБА_1 , державну соціальну допомогу призначено з 13.07.2021 по 13.07.2023 у розмірі 2304,90 грн. Відповідач зазначає, що довідкою-характеристикою на дитину Роменського дошкільного навчального закладу (ясла-садка) № і « ІНФОРМАЦІЯ_7 » на ОСОБА_6 від 25.08.2022 року спростовуються доводи позивачки про те, що вона «...самотужки утримує, виховує і піклується про сина, який в свою чергу не може себе обслуговувати, обмежений в здатності до орієнтації та спілкування», так як у ній зазначено, що дитина виховується в повній сім`ї, хлопчик проживає разом з батьками за адресою: АДРЕСА_1 . У той же час, відповідач у відзиві на позов не заперечує того, що дитина виховується не в повній сім`ї, оскільки він проживає окремо від позивачки та з нього стягуються аліменти на утримання дитини, а тому посилання у вищевказаній довідці на те, що станом на 25.08.2022 дитина виховувалась в повній сім`ї та проживала разом з батьками не відповідає фактичним обставинам, що мають місце у даний час. Будь-яких інших доказів на спростування твердження позивачки про те, що вона самостійно та постійно доглядає за дитиною відповідачем не надано. Щодо належності наданих позивачкою доказів на підтвердження понесених нею витрат по оплаті наданих медичних послуг на суму 20290 грн. зазначив, що з доданих до позовної заяви копій фіскального чеку від 16.04.2021 року на суму 6000 грн., видаткового касового ордеру від 22.11.2022 року на суму 8600 грн., акту про надані медичні послуги для пацієнта ОСОБА_3 від 30.11.2022 року на суму 650 грн., документів, виданих лабораторним центром клініки «Сінево» медичного холдингу «Medicover» від 07.02.2022 року на суму 2920 грн., від 16.08.2022 року на суму 190 грн. та від 23.11.2022 року на суму 1930 грн. вбачається, що позивачка дійсно купувала медичні препарати для лікування сина, отримувала медичні призначення лікарів, які вказують на необхідність вжиття заходів стосовно лікування сина, а тому посилання відповідача на неналежність вищевказаних документів підлягають критичній оцінці. Зазначеними документами підтверджено як необхідність понесення витрат на лікування сина сторін, так і їх розмір та факт оплати. Посилання відповідача на те, що не може прийматись ордер від 22.11.2022 року на суму 8600 грн., виданий дитячим корекційним центром «розвиток», оскільки на ньому стоїть печатка фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 , а не вказаного центру, не заслуговують на увагу, оскільки фізична особа-підприємець має право здійснювати свою діяльність без створення юридичної особи, іменувати свої центри на власний розсуд та здійснювати свою діяльність у межах всієї України. Відповідач зазначає, що з березня 2019 року на підставі судового наказу Роменського міськрайонного суду від 11.03.2019 року з нього стягуються аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), що в середньому щомісячно становить 5600 грн., що фактично забезпечує повністю прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років. Проте, посилання відповідача на середньомісячний розмір аліментів 5600 грн., які з нього утримуються на користь позивачки, є безпідставним, оскільки математичний розрахунок середнього розміру аліментів за наданими відповідачем довідками свідчить, що середньомісячний розмір аліментів за останні шість місяців становить 4780,55 грн. (19421,7 + 9261,59:6= 4780,55), а не 5600 грн. Зазначає, що дитина сторін має особливі потреби у матеріальному забезпеченні, а тому саме по собі те, що розмір аліментів на дитину перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення на користь позивачки аліментів як на особу, яка проживає з дитиною з інвалідністю, та стягнення на її користь половини додаткових витрат на утримання дитини, які позивачка понесла у зв`язку із обстеженням та лікуванням сина. Не заслуговують на увагу і посилання відповідача на те, що позивачка не має права на утримання, оскільки право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом, що підтверджується правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15 та від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111 цс17. Зазначає, що наведені відповідачем правові висновки Верховного Суду України стосуються застосування статті 75 СК України, а тому не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки у вказаних справах встановлені фактичні обставини, які є іншими у порівнянні з даною справою. Отже, виходячи з аналізу наведеної норми, обов`язковими умовами виникнення права на утримання одного з подружжя на підставі статті 88 СК України є проживання разом дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, та опікування нею, а також можливість надання матеріальної допомоги іншим з подружжя. При цьому, право на утримання не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає, а тому забезпечення чи не забезпечення позивачки прожитковим мінімумом не має правового значення для вирішення даного спору. У зв`язку із поданням відповідачем відзиву на позов, невизнанням позову та обставин, на які позивачка посилається в обґрунтування позовних вимог, вона змушена укласти з ним 05 травня 2023 року додаткову угоду № 1 до договору про надання правничої допомоги від 20 березня 2023 року, згідно якої ним позивачці надаватиметься правнича допомога у підготуванні відповіді на відзив на позов, а також представлятимуться інтереси позивачки при розгляді справи у суді. Сторонами погоджено, що з урахуванням складності справи та виконуваних адвокатом робіт (наданих послуг), часу, що має бути витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), розмір гонорару адвоката збільшується з 1800 грн., до 5800 грн., а тому після підписання додаткової угоди позивачка доплатила до раніше сплаченого гонорару 4000 грн. Відтак, попередній (орієнтовний) розмір витрат позивачки на правничу допомогу у даний час становить 5800,00 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_11 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив задоволити. Суду пояснив, що заперечення відповідача, на його переконання, суд не повинен брати до уваги. Необхідність догляду за дитиною інвалідом підтверджена доказами. Також, просить стягнути половину додаткових витрат на дитину - 10 145 грн., витрати на обстеження та лікування дитини. Загальна сума цих витрат становить 20 290 грн. Ці витрати були необхідними для лікування дитини. Також судові витрати в розмірі 4 000 +1 800 = 5800 грн. Відповідач вказує, що позивач не має права на утримання, проте це передбачено ст. 88 СК України. Відповідач працює і може надавати таку допомогу. Соціальна допомога, яку отримує ОСОБА_1 не може бути підставою відмови у стягненні аліментів на утримання матері. Проходили обстеження у зв`язку із захворюванням дитини і необхідністю лікування. Проведення таких досліджень було необхідне тому, що було призначено лікарем. Розмір аліментів 1/4 від доходів визначали з того, що половина заробітку відповідача буде йому, а інша половина дружині та дитині. Позивач отримує соціальну допомогу 2304,9 грн., інших доходів не має. Дитина з інвалідністю групи А, що передбачає залежність від стороннього догляду і піклування.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав і просив відмовити його задоволенні. Суду пояснив, що позивач хоче 1/4 частину на свою користь, він з цим не згоден. Він згоден, що дитина з інвалідністю, але дитина відвідує садочок і з 8 до 16 години дитина в садочку. Позивач не офіційно працює, але довести це він не може. В середньому за рік розмір аліментів на дитину становить від 4,5 до 6 тис грн. аліментів, в залежності від виробітку. Йому також необхідно заробляти на своє проживання. Він живе з батьками, батько інвалід, отримує пенсію, але потребує постійного лікування. Мати отримує мінімальну заробітну плату. Батько отримує пенсію близько 5 000 грн. Колишня дружина отримує допомогу з різних фондів. Він не вважає, що повинен надавати грошову допомогу матері, якщо вона може працевлаштуватися і працювати з 8 до 16 години. Він згоден що за дитиною потрібен догляд. Самого сина залишати не можна, у зв`язку зі станом здоров`я. На нетривалий час сина можна залишити одного в кімнаті, але треба навідуватися і приглядати. Його розмір заробітку залежить від виробітку, він може заробити і мінімалку, а може і до 20 000 грн., мінімум який він заробляв останнім часом, це 10-12 тисяч. Але в середньому близько 20 000 грн. Про лікування дитини він нічого не знає, йому нічого про це не говорили і позивач навіть не пропонувала йому якось вирішити це питання. Він визнає, що дитина потребує періодичного обстеження і лікування.

ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала і просила задоволити. Суду пояснила, що розмір аліментів на її утримання визначався виходячи з потреб, все дороге і на лікування дитини витрачаються основні кошти. Чому визначила розмір аліментів 1/4 доходів відповідача вона пояснити не може. Витрати на лікування та обстеження дитини поводилися за призначенням лікарів і вона оплачувала ці витрати самостійно. Докази того, що були призначення лікарів вона на час звернення до суду з позовом не могла зібрати, тому що потрібно було їздити і збирати їх, а вона повинна постійно бути з дитиною.

За клопотанням позивача та її представника, позивача ОСОБА_13 допитано в якості свідка. Допитана в якості свідка позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що постійно необхідні витрати на дитину, на лікування та додаткові заняття. На роботу повноцінно вона ходити не може, бо в садочку немає укриття і якщо тривога, то треба забирати дитину додому. З квітня 2023 року в садочок син не ходить. Вона возила дитину на нічну ЕГГ (енцефалограма головного мозку) для того щоб з`ясувати питання по епілепсії, це обстеження було рекомендоване лікарем. Вони майже щомісяця здають аналізи, постійно проходять різні обстеження. Це призначення лікаря, а не вона сама призначає.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 15.03.2018 року, виданного Роменським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, вбачається, що ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_4 і його батьками в свідоцтві вказані: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 (а.с.6).

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24.09.2019 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.7-8).

За судовим наказом Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 11 березня 2019 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання сина, стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 04 березня 2019 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.9).

З консультативного висновку спеціаліста від 09.09.2022 року № 01-55/2085 вбачається, що ОСОБА_3 встановлено діагноз: « Дитячий аутизм із затримкою психічного розвитку, сенсорно-моторна алалія, порушення комунікативної поведінки, стереотипні форми поведінки,виражені якісні порушення соціальної взаємодії, які призводять до стійкої соціальної дезадаптації. F84.0. Встановлено категорію дитина інвалід ( а.с.10).

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого відділення для дітей з ураженням ЦНС та порушенням психіки № 7669, ОСОБА_3 рекомендовано нагляд дитячого психіатра 2 рази на рік, психолого-педагогічної, логопедичної корекції, соціальної адаптації, реабілітації у закладах України ( а.с.11).

З медичного висновку від 09.09.2022 року № 38 вбачається, що ОСОБА_3 встановлено діагноз: « Дитячий аутизм із затримкою психічного розвитку, сенсорно-моторна алалія, порушення комунікативної поведінки, стереотипні форми поведінки,виражені якісні порушення соціальної взаємодії, які призводять до стійкої соціальної дезадаптації. ( а.с.12).

В консультаційному висновку спеціаліста від 17.03.2023 року, який видано КНП СОР «ОКСЛ», в розділі «Рекомендації» вказано, що ОСОБА_3 потребує постійного стороннього нагляду та догляду ( а.с.13).

З психолого-педагогічної характеристики вихованця Роменського центру комплексної реабілітації для дітей (осіб) з інвалідністю ім. Наталії Осауленко вбачається, що ОСОБА_3 знаходиться на реабілітації в центрі. За даними психолого-педагогічного обстеження виявляються характерні прояви аутистичної тріади: порушення соціальної взаємодії, порушення комунікації (вербальної, невербальної), стереотипія поведінки. Присутні труднощі довільного зосередження, довільної організації поведінки, значна слабкість в наслідуванні, через проблеми комунікації не розуміє інструкцію дорослого. Увага не стійка, утримується епізодично, швидко переключається з одного предмету на інший. Довільна увага розвинена слабо, дитині важко концентруватись на заданому предметі. Сприйняття фрагментарне, вузько направлене. Запам?ятовування в основному на мимовільному рівні, щодо словесно-логічного запам`ятовування, неможливо продіагностувати через недорозвиток мови. По тій же причині не можливо продіагностувати рівень розвитку процесів мислення. У дитини виникає епізодична зацікавленість певним видом діяльності. Мова, як засіб комунікації не розвинена, словесну інструкцію дитина не розуміє. Висловлює свої вимоги, або відмову невербальним шляхом. Дитина потребує постійної уваги та турботи дорослих. Основні навички самообслуговування не засвоєні. Не засвоєні навички одягання, роздягання, самостійно не ходить до туалету, потребує допомоги при прийомі їжі. Дитина не агресивна, але інколи проявляє імпульсивні реакції. Проблемним є засвоєння та виконання загальноприйнятих норм поведінки. Виходячи з цього потребує постійної опіки та контролю з боку батьків та дорослих ( а.с.14).

З довідки характеристики, виданої КЗ «Роменський дошкільний навчальний заклад (ясла-садка) №1 «Чайка», № 07 від 25.08.2022 року, вбачається, що ОСОБА_6 , 2018 року народження, відвідує Роменський дошкільний заклад (ясла-садка) №1 «Чайка» з 31.08.2020 року. Дитина виховується в повній сім`ї: мати - ОСОБА_1 , батько - ОСОБА_2 і хлопчик проживає разом з батьками за адресою: АДРЕСА_1 . Адаптація дитини до дошкільного закладу була довготривалою та з ускладненнями: хлопчик не відразу йшов на контакт з дорослими та дітьми, взаємовідносини складалися в залежності від його настрою. Батьки дитини активні, завжди цікавляться життям садочка, беруть безпосередню участь в освітньому процесі тa вихованні дитини, прислухаються до порад та рекомендацій педагогів ( а.с.15).

З довідки Управління соціального захисту населення від 17.03.2023року № 437 вбачається, що ОСОБА_1 з 13.07.2021 по 12.03.2036 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення виконкому Роменської міської ради Сумської області та одержує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям інвалідам ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.17).

З висновку генетика педіатра ОСОБА_8 клініка Джива від 20.08.2022 року вбачається, що ОСОБА_3 встановлено діагноз: «РАС. Не переносимость лактозы (генотип С/С) и казеина. Нарушение фолатнометионинового цикла (умеренная гипергомоцистеинемия). Нейровоспаление (NSE). Персистирующая вирусная инфекция (ВПГ 6 типа). Записи виконані російською мовою ( а.с.18-22).

З висновку магнітно-резонансної томографії, складеного медичним центром ТОВ « ТД «Омега-Київ» 16.09.2021 року, вбачається, що МР - ознак об?ємно вогнищевої патології не виявлено. 3 міниперивентрикулярних відділів потиличних часток розцінені на користь незавершеної міслінізації. Аневризм, судинних мальформацій не виявлено ( а.с.23).

Касовим чеком від 16.09.2021року № 31148 підтверджується сплата 6000 грн. за МРТ головного мозку ОСОБА_3 ( а.с.24).

Видатковим касовим ордером від 22 листопада 2022 року підтверджується сплата 8600 грн. в Корекційному центрі «Розвиток» за проведення нічної ЕЕГ (енцефалограма головного мозку) (а.с.25).

Актом про надання медичної послуги від 30.11.2022 року підтверджується сплата 650 грн. за проведення ТК УЗДГ у МЦ «Лікарська практика»(а.с.25).

Квитанцією лабораторії «Сінево» підтверджується сплата грошових коштів за проведення клінічних аналізів дитині, а саме: квитанція від 07.02.2022 р. сплачено 2920 грн., квитанція від 16.08.2022 р. сплачено 190 грн., квитанція від 23.11.2022 р. сплачено 1 930 грн. Всього витрат на суму 20 290 грн. (а.с.26-28).

З посвідчення серія: НОМЕР_5 від 13.08.2021 року, виданого управлінням соціального захисту населення виконкому Роменської міської ради Сумської області вбачається, що ОСОБА_1 отримує державну соціальну допомогу на сина ОСОБА_14 (а.с.29).

З витягу з реєстру територіальної громади №2023/002289383 від 17.03.2023 року вбачається, що ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 проживає за адресою АДРЕСА_1 (а.с.30).

З довідки № 09 від 28.04.2023 року, виданої головою квартального комітету № 20 міста Ромни вбачається, що ОСОБА_2 мешкає разом з батьками: батько ОСОБА_10 та мати: ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 64).

Зі свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 від 06.10.1991 року, вбачається, що його батьком записаний ОСОБА_10 (а.с. 65).

З посвідчення ветерана війни - інваліда війни серії НОМЕР_3 від 22.08.2019 року вбачається, що ОСОБА_10 є ветераном війни - інвалідом війни 3 групи (а.с. 66).

З пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 ОСОБА_10 вбачається, що останній, як інвалід війни 3 групи отримує пенсію (а.с. 66).

З довідки КЗ РМР «Роменський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 1 «Чайка» № 10 від 01.05.2023 року вбачається, що син ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відвідує Роменський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок)№1 «Чайка» з 01.09.2020 року (а.с. 67).

З довідки № 393 від 28.04.2023 року виданої директором ТОВ «Таланпром» вбачається, що ОСОБА_2 за період з жовтня 2022 року по січень 2023 року сплачено аліменти в сумі 19421,70 гри. (а.с. 74).

З довідки №Т від 28.04.2023 року виданої генеральним директором ТОВ «Таланпром» вбачається, що ОСОБА_2 за лютий та березень 2023 року сплачено аліменти в сумі 9261, 59 грн. (а.с. 74).

Встановлені обставини свідчать, що між сторонами виник спір про стягнення коштів на утримання колишньої дружини, з якою проживає дитина інвалід та стягнення додаткових витрат на дитину. При вирішенні спору суд виходить з положень СК України на які посилаються і сторони

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.

Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вислухавши пояснення позивача, його представника та відповідача, дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов щодо стягнення додаткових витрат на дитину обґрунтований і підлягає задоволенню, а в частині стягнення аліментів на утримання матері, обґрунтований частково і може бути задоволений в частині.

Такий висновок суду, щодо вимоги про стягнення додаткових витрат, склався у зв`язку з тим, що в судовому засіданні позивач та її представник довели належними і допустимими доказами наявність додаткових витрат на дитину. При цьому суд визнає ту обставину, що дитина з інвалідністю потребує періодичного обстеження, а за потреби і лікування, загальновідомою. Заперечення відповідача щодо даної обставини суд сприймає критично і до уваги при вирішенні спору не бере.

Щодо вимоги про стягнення аліментів суд вважає доведеними, належними і допустимими доказами, наступні обставини: спільна дитина колишнього подружжя ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю, і остання опікується сином, що не заперечується і відповідачем; спільна дитина колишнього подружжя ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю та не може обходитися без постійного стороннього догляду, що підтверджено консультаційним висновком спеціаліста від 17 березня 2023 року. Сам відповідач в судовому засіданні підтвердив що сина не можна залишати на тривалий час без нагляду; відповідач ОСОБА_2 може надавати матеріальну допомогу, що підтверджено довідкою про його доходи.

В той же час суд не може визнати обґрунтованою вимогу позивача про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки від його доходів, оскільки ні позивач, ні її представник не вказали обґрунтування підстав визначення саме такого розміру аліментів. Суд, вирішуючи спір, вважає що за встановлених обставин справедливим і достатнім розміром аліментів 1/8 частку від заробітку (доходу відповідача), що згідно даних про його доходи, буде становити більше прожиткового мінімуму для особи працездатного віку. При цьому суд вважає, що такий розмір аліментів не буде занадто обтяжливим для відповідача і дозволить йому забезпечувати для себе достатній рівень утримання. Наявність у відповідача батьків, які за твердженням відповідача потребують його постійної допомоги, на переконання суду, не буде перешкодою для сплати на утриманні позивача аліментів у визначеному судом розмірі.

Щодо витрат на правничу допомогу адвокатів, суд зазначає наступне.

Суд розподіляє судові витрати на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволених позовних вимог. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно договору про надання правничої допомоги від 20 березня 2023 року, укладеної між адвокатом Менько Д.Д. та ОСОБА_1 , акту приймання-передачі наданих послуг від 21.03.2023 року, фіксальним чеком від 21.03.2023 року на суму 18000 грн., додатковою угодою від 05.05.2023 року фіксальним чеком від 21.03.2023 року на суму 4000 грн., вбачається, що оплата за надання правничих послуг визначена та сплачена ОСОБА_1 , в розмірі 5800,00 грн. (а.с.34-36,92-93).

Згідно договору про надання правничих послуг від 27 квітня 2023 року, укладеної між адвокатом Цимбал В.І. та ОСОБА_2 , квитанцією від 28.04.2023 року на суму 35000 грн., розрахунком розміру винагороди від 27.04.2023 року., ордером від 27.04.2023 року, вбачається, що оплата за надання правничих послуг визначена та сплачена ОСОБА_2 , в розмірі 3500,00 грн. (а.с.69-73).

Враховуючи складність справи та виконану представниками позивача та відповідача роботу, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, значення справи для сторін, а також з урахуванням поданого відповідачем заперечення щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу та його доводів щодо їх не співмірності, з огляду на те, що відповідач скористався послугами адвоката з БПД, суд дійшов висновку, що співмірним розміром витрат, які підлягають відшкодуванню на користь відповідача, будуть витрати на правничу допомогу в сумі 4300 грн. При цьому суд також враховує і ту обставину, що одна з заявлених позовних вимог задоволена частково.

Враховуючи складність справи та виконану адвокатом відповідача роботу, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, значення справи для сторін, а також з урахуванням поданого відповідачем заперечення щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу та його доводів щодо їх не співмірності, з огляду на те, що відповідач скористався послугами адвоката з БПД, суд дійшов висновку, що співмірним розміром витрат, які підлягають відшкодуванню на користь відповідача, будуть витрати на правничу допомогу в сумі 900 грн., оскільки в частині задоволення позовних вимог суд відмовив.

Керуючись ст. ст. 80, 88, 141, 185 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 12, 13, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України.

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_7 ), як на особу яка проживає з дитиною з інвалідністю - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення із дня подання позову до суду і до повноліття дитини з інвалідністю - ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_7 ) 10145 (десять тисяч сто сорок п`ять) грн., що становить половину вартості обстеження та лікування за минулий час дитини з інвалідністю ОСОБА_3 .

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_7 ) 4300 грн. витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 900 грн. витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку передбаченому п. 15.5.) Перехідних положень ЦПК України. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 29 червня 2023 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. О. Шульга