Справа № 297/3196/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 грудня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Фазикош Г.В., Куштана Б.П.

з участю секретаря судових засідань: Сливки С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Орябко Михайло Васильович, на ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 15 вересня 2023 року, постановлену головуючим суддею Гецко Ю.Ю. в справі за клопотанням ОСОБА_1 де заінтересована особа Берегівський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області про визнання рішення іноземного суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей таким, що не підлягає примусовому виконанню

встановив:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням де заінтересована особа: Берегівський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області про визнання рішення іноземного суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей таким, що не підлягає примусовому виконанню.

Клопотання мотивував тим, що він перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , який заочним рішенням мирового судді судової дільниці №78 Надєждинського судового району Приморського краю (росія) від 26.02.2018 розірвано. Рішення набуло законної сили 03.04.2018, що зазначено на самому документі.

У шлюбі в них народилося двоє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до рішення суду діти залишилися проживати з ним та колишня дружина не заперечувала щодо виховання та проживання дітей разом з батьком.

У 2011 році він виїхав з росії та проживав за кордоном. У 2017 році переїхав до України 11.06.2018 отримав українське громадянство та тимчасове посвідчення громадянина України.

Визнання вищевказаного рішення суду в Україні потрібно для отримання у органах реєстрації актів цивільного стану документального підтвердження того, що в Україні немає зареєстрованого шлюбу.

Крім того, наявність російських документів - рішення суду про розірвання шлюбу, постійно стає на заваді виконання ним покладених батьківських обов`язків - часто вказаний документ без належного визнання його національним судом не сприймається в органах влади України, особливо при перетині кордону, коли він супроводжує доньку на навчання у м. Прагу (Чеська Республіка).

Таким чином, визнання вищевказаного рішення суду в Україні потрібно для виховання дітей, особливо - неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , супроводу та представництва її інтересів в органах опіки та піклування, школі, при перетині державного кордону України тощо, як одинокого батька, оскільки правовий статус поняття «одинокого батька» не врегульований законодавством. У той же час, Верховний Суд вбачає можливим застосовування аналогії поняття «одинокої матері», тлумачення якого є у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду від 06.11.1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів».

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 15 вересня 2023 року клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Орябко М.В., про визнання рішення іноземного суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей таким, що не підлягає примусовому виконанню залишено без розгляду та повернуто разом з документами, що додані до нього.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Орябко М.В., оскаржив таку в апеляційному порядку. У апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказує, що фактично суд не визначив, на підставі якої норми ним було прийнято оскаржуване рішення, оскільки, пославшись на частину 4 статті 466 ЦПК України, судом не було враховано, що саме підстави, перераховані в ухвалі суду у якості недотриманих - надані Заявником у повному об`ємі із зазначенням сторін (заявник та заінтересована особа із зазначенням адрес, установчих даних, номерів зв`язку) та мотиву звернення до суду, який розписаний на декількох аркушах і, головні складові мотиву - захист інтересів неповнолітньої дитини та право на сімейне життя (повторний шлюб).

Той факт, що апелянт не зазначив у своєму клопотанні окремий термін «мотив звернення до суду» жодним чином не спростовує наявність цього мотиву звернення, оскільки власне самим національним законодавством на міжнародними нормами визнана необхідність визнання національним судом рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Розірвання шлюбу у росії не створює юридичних наслідків в Україні без визнання його національним судом, а тому, у нього не має іншої можливості підтвердити факт розірвання шлюбу, аніж звернутися до суду із клопотанням про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Вважає, що підстав визначених ст. 468 ЦПК України для залишення клопотання без розгляду та повернення в суду першої інстанції не було і при постановленні оскаржуваної ухвали, судом вчинено надмірний формалізм.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Залишаючи без розгляду клопотання, суд першої інстанції зазначає, що в порушення вимог закону, ініціатором клопотання не вказано у ньому ім`я боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні, а також відсутні мотиви подання клопотання, оскільки рішення іноземного суду не має характеру примусового виконання (суть позову стосувалася розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей).

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з таких підстав.

Відповідно до ст. 471 ЦПК України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в України, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно ч.1 ст. 472 ЦПК України клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою.

Стаття 464 ЦПК України визначено, що питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Частиною 1 статті 466 ЦПК України передбачено, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити: 1) ім`я (найменування) особи, що подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження; 2) ім`я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні; 3) мотиви подання клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 466 ЦПК України, суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Звертаючись до суду з клопотанням про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Орябко М.В., зазначив ім`я особи, що подає клопотання, місце його проживання, заінтересовану особу, місце її знаходження та мотиви клопотання, а саме, захист інтересів неповнолітньої дитини та право на сімейне життя (повторний шлюб). До клопотання заявником додано докази, якими останній підтверджує заявлені вимоги.

Суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про залишення без розгляду та повернення клопотання ОСОБА_1 , оскільки, підстав визначених ст. 466 ЦПК України не було.

Згідно із статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки суд першої інстанції порушив порядок встановлений для вирішення питання, залишив без розгляду клопотання та повернув таке без з`ясування належним чином усіх обставин, які мають значення по справі, що призвело до помилкового вирішення питання, то за таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 379, 381, 382, 384, 464-466,471 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Орябко Михайло Васильович, задовольнити.

Ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 15 вересня 2023 року про залишення клопотання без розгляду скасувати та направити справу для продовження розгляду клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 грудня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: