Справа № 325/946/21
Провадження № 2-в/314/2/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частина)

13.02.2023 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Свідунович Н.М.,

за участю прокурора Пархомова Є.В.,

секретар судового засідання Печонкіна В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб цивільну справу № 325/946/21 за матеріалами заяви заступника керівника Запорізької обласної прокуратури про ініціювання питання щодо можливості відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 325/946/21 за позовом заступника керівника Запорізької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області, Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку зворотної вимоги, яку 23.11.2021 розглянув Приазовський районний суд Запорізької області,

ПОСТАНОВИВ:

Відновити втрачене судове провадження у цивільній справі № 325/946/21 за позовом заступника керівника Запорізької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області, Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку зворотної вимоги, в частині зібраних судом документів, а саме:

- копії позовної заяви заступника керівника Запорізької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області, Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку зворотної вимоги (регресу);

- копії постанови Запорізького апеляційного суду від 12.02.2019 у цивільній справі № 331/8323/17 з Єдиного державного реєстру судових рішень;

- копії постанови Верховного Суду від 25.11.2020 у цивільній справі № 331/8323/17 з Єдиного державного реєстру судових рішень;

- копії інформації Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області від 30.04.2021 № 04-083/3987;

- копій меморіальних ордерів від 24.03.2021 №№ 1, 2, 3;

- копії запиту Запорізької обласної прокуратури від 14.05.2021 № 15/2-414 вих-21;

- копії інформації Держпродспоживслужби від 15.06.2021 № 24.1-6/14363;

- копії запиту Запорізької обласної прокуратури від 14.05.2021 № 15/2-415 вих-21;

- копії інформації Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області від 14.06.2021 № 12-13-13/3583;

- копії наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області від 23.11.2017 № 199-К;

- копії наказу Держпродспоживслужби від 06.01.2017 № 7-к;

- копії повідомлення Запорізької обласної прокуратури від 04.08.2021 № 15/2-641 вих-21, направленого до Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області та Держпродспоживслужби відповідно до вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»;

- копії наказу Генерального прокурора про призначення заступником керівника Запорізької обласної прокуратури Максименко Н.В.;

- копії платіжного доручення про сплату судового збору;

- копії ухвали про відкриття провадження у справі від 25.08.2021;

- копії заочного рішення (вступної та резолютивної частини) від 23.11.2021;

- копії заочного рішення від 23.11.2021 (повного тексту, який складено 26.11.2021);

- копії заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 23.11.2021;

- копії ухвали про залишення заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення без руху від 29.12.2021;

- копії ухвали про прийняття до розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 14.01.2022;

- копії письмових пояснень заступника керівника Запорізької обласної прокуратури (у порядку ст. 43 ЦПК України) на заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення;

- копії ухвали Приазовського районного суду Запорізької області (вступної та резолютивної частини) від 27.01.2022;

- копії ухвали Приазовського районного суду Запорізької області від 27.01.2022 (повного тексту, який складено 31.01.2022).

Вважати установленим зміст відновленого рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 23.11.2021 у цивільній справі № 325/946/21 (провадження № 2/325/296/2021) за позовом заступника керівника Запорізької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області, Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку зворотної вимоги (повний текст) у наступній редакції:

«Герб України

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року смт. Приазовське

Приазовський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Діденка Є.В.,

за участю секретаря судового засідання Орманджи Ф.К.

прокурора Чекаліної О.С. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Запорізької обласної прокуратури в інтересах Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області, Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди у порядку регресу,

в с т а н о в и в:

заступник керівника Запорізької обласної прокуратури звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь Головного управління Держпродспоживслужби у порядку зворотної вимоги (регресу) на користь Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області матеріальну шкоду, завдану виплатою ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 152 832,96 гривень; стягнути з відповідача на користь Запорізької обласної прокуратури судовий збір в розмірі 2292,49 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою Запорізького апеляційного суду від 12.02.2019 року у справі 331/8323/17 частково задоволено позов ОСОБА_2 , визнано таким, що не відповідає закону, та скасовано наказ Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області (далі - Головне управління) про її звільнення від 23.11.2017 № 199-К та останню поновлено на посаді начальника Запорізької міської державної лікарні ветеринарної медицини, стягнуто з Головного управління на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 152 832,96 грн з наступним вирахуванням з цієї суми податків та обов`язкових платежів. Постановою Верховного Суду від 25.11.2020 року вказане рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін. В частині стягнення на користь ОСОБА_2 152 832,96 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу рішення суду від 12.02.2019 № 331/8323/17 виконано в березні 2021 року. Наказ Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області про звільнення ОСОБА_2 від 23.11.2017 № 199-К підписано начальником Головного управління ОСОБА_1 . У свою чергу, судами апеляційної та касаційної інстанцій у справі № 331/8323/17 встановлено, що звільнення ОСОБА_2 відбулось з порушенням вимог ст. 40 КЗпП, що й стало підставою для визнання відповідного наказу Головного управління протиправним та його скасування. У зв`язку з цим, Головне управління має право зворотної вимоги (регресу) до ОСОБА_1 у розмірі виплаченої на виконання рішень суду від 12.02.2019 року № 331/8323/17 суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 152 832,96 грн. Звільнення останнього з роботи не звільняє його від матеріальної відповідальності перед позивачем. З інформації Головного управління від 14.06.2021 року № 12-13-13/3583 відповідним органом заходи щодо стягнення в судовому порядку з винної у їх спричиненні особи (у порядку регресу) не вживались, відповідного позову не подано. У даній справі наявність інтересів держави полягає у невідшкодуванні винною особою збитків, завданих виплатами ОСОБА_2 за час вимушеного прогулу середнього заробітку в сумі 152832,96 грн, оскільки фінансове забезпечення органів Держпродспоживслужби здійснюється за рахунок державного бюджету України. Таким чином, невідшкодування вказаних коштів завдає шкоди державному бюджету, що є порушенням інтересів держави, та є підставою для органів прокуратури представляти інтереси держави в суді.

Ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 25 серпня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження на 27 вересня 2021 року.

В судовому засіданні 27 вересня 2021 року на підставі заяви відповідача ОСОБА_1 суд на місці ухвалив відкласти розгляд справи на 02 листопада 2021 року.

В судовому засіданні 02 листопада 2021 року на підставі заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Чмут С.В. суд на місці ухвалив відкласти розгляд справи на 23 листопада 2021 року.

22.11.2021 року до суду від адвоката Чмут С.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у відпустці за межами України.

Відзив відповідачем не подано, інших заяв та клопотань по справі від учасників справи до суду не надходило.

В судове засідання відповідач і його представник не прибули, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Вирішуючи наслідки неявки в судове засідання відповідача і його представника, суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи лише у межах строків, встановлених ЦПК України. Слід враховувати, що ця справа розглядається у порядку спрощеного провадження, і суд вже двічі відклав розгляд справи за клопотанням відповідача і його представника для надання можливості прийняти на участь у розгляді справи. Також, суд звертає увагу, що судове засідання 27.09.2021 року відкладено за клопотанням відповідача, який зазначив, що хворіє, але доказів цього суду так і не надав. Крім того, в судове засідання 23.11.2021 року відповідач ОСОБА_1 особисто не з`явився, клопотань про відкладення справи не подавав і не повідомив суду про причини своєї неявки. Відзиву у цій справі відповідачем подано не було, докази на спростування позовних вимог також не подавались. З огляду на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи та права позивача на доступ до суду, суд вважає, що заява представника від 22.11.2021 р. не є достатньою підставою для відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

З урахуванням наведеного, беручи до увагу третю поспіль неявку відповідача в судове засідання, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без участі відповідача і його представника, на підставі наявних у справі доказів.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Заслухавши представника позивача та дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та іншими способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 136 КЗпП України, передбачено порядок покриття шкоди, заподіяної працівником, зокрема, стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди у судовому порядку.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації у випадку, коли: службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.

Згідно ст. 237 КЗпП України, суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Аналогічне положення визначено в ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Під час розгляду справи судом встановлено, що у відповідності до копії наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області від 23.11.2017 № 199-К за підписом начальника Головного управління Шершнєва В.П. ОСОБА_2 звільнено з посади начальника Запорізької міської державної лікарні ветеринарної медицини з 23 листопада 2017 року згідно п.3 ст. 40 КЗпП України.

ОСОБА_1 був призначений на посаду начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області з 10 січня 2017 року, що підтверджується копією наказу голови Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 06.01.2017 року №7-К.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 12.02.2019 року у справі № 331/8323/17 (22-ц/807/526/19) позов ОСОБА_2 до ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області задоволено частково, визнано таким, що не відповідає закону, та скасовано наказ про її звільнення від 23.11.2017 року № 199-К та поновлено на посаді начальника Запорізької міської державної лікарні ветеринарної медицини, стягнуто з Головного управління на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 152 832,96 грн з наступним вирахуванням з цієї суми податків та обов`язкових платежів.

У своїй постанові апеляційний суд прийшов до висновку про незаконність звільнення ОСОБА_2 .

Постановою Верховного Суду від 25.11.2020 року в постанову Запорізького апеляційного суду від 12.02.2019 року у справі 331/8323/17 (22-ц/807/526/19) залишено без змін.

Згідно інформації Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області від 30.04.2021 № 04-083/3987 на користь ОСОБА_2 з ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області за виконавчим листом по справі № 331/8323/17 стягнуто 152 832,96 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 25.03.2021 року згідно меморіальних ордерів від 24.03.2021 року №№ 1,2,3 було проведено безспірне списання коштів з рахунку боржника у розмірах: 27 509,93 грн (податок з фізичних осіб), 2 292,49 грн (військовий збір), 123 030,54 грн (середній заробіток за час вимушеного прогулу), що підтверджується копіями вищевказаних меморіальних ордерів.

У відповідності до копії листа Держпродспоживслужби від 15.06.2021 року №24.1-6/14363 та копії листа ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області від 14.06.2021 року №вих-12-13-13/3583 заходи щодо стягнення збитків у судовому порядку не вживаються, відповідного позову до суду не подано.

Таким чином, на переконання суду дослідженими доказами підтверджено, що відповідач як уповноважена службова особа прийняв рішення про звільнення з посади ОСОБА_2 з порушенням встановленого законом порядку. Вказані обставини встановлені судовими рішеннями, і доказів на спростування цього суду не надано.

Також, наданими доказами підтверджено, що ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області за рахунок державного бюджету були виплачені грошові кошти на користь ОСОБА_2 за вимушений прогул, тобто що безпосередньо пов`язано із незаконним звільненням і поновленням на посаді.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» судам роз`яснено, що, застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі пункту 8 статті 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

Суд вважає, що вина ОСОБА_1 у незаконному звільненні також доведена, оскільки саме він приймав відповідне рішення.

Також, суд вважає, що наданими доказами прокурором достатньо обґрунтовано подання даного позову і підтверджено неналежне нездійснення повноважень у цій сфері Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів Держпродспоживслужби та ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області.

Таким чином, суд вважає, необхідним задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача спричинену матеріальну шкоду в порядку зворотної вимоги у розмірі 152832,96 гривень.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2292,49 гривень.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81-82, 89, 141, 247, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Запорізької обласної прокуратури в інтересах Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області, Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди у порядку регресу - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , на користь Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області (, вул. Гоголя, 105а, м. Запоріжжя) матеріальну шкоду на суму 152 832 (сто п`ятдесят дві тисячі вісімсот тридцять дві) грн. 96 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , на користь Запорізької обласної прокуратури (, м. Запоріжжя, вул. Матросова, 29а, р/р НОМЕР_2 , ДКСУ, МФО 820172) судовий збір в сумі 2292 (дві тисячі двісті дев`яносто дві) грн. 49 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне рішення суду складене 26.11.2021 року.

Суддя Є.В. Діденко»

Вважати установленим зміст відновленої ухвали Приазовського районного суду Запорізької області від 27.01.2022 у цивільній справі № 325/946/21 (провадження № 2-п/325/1/2022) за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом заступника керівника Запорізької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області, Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку зворотної вимоги (повний текст) у наступній редакції:

«Герб України

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року смт. Приазовське

Приазовський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Діденка Є.В.,

за участю секретаря судового засідання Краснової Ю.С.,

прокурора Чекаліної О.С. (в режимі відеоконференції),

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Запорізької обласної прокуратури в інтересах Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області, Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди у порядку регресу,

в с т а н о в и в:

28 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить скасувати заочне рішення Приазовського районного суду Запорізької області у цивільній справі № 325/946/21 за позовом заступника керівника Запорізької обласної прокуратури в інтересах: Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області, Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди у порядку зворотної вимоги (регресу) і призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування заяви зазначив, що у судове засідання, у якому було ухвалене заочне рішення, він не з`явився через існуючі карантинні обмеження, встановлені з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Сovid-19, а також наявність у нього на той час ознак гострого респіраторного захворювання. Забезпечити явку у судове засідання свого представника - адвоката Чмут С.В. він не міг через його перебування у відпустці за межами України. Зазначає, що про зазначені обставини його представником було завчасно повідомлено суд. Вважає причини своєї неявки у судове засідання, у якому було постановлене заочне рішення, поважними. Крім того, вважає, що під час розгляду справи позивачами не були повідомлені суду і не досліджувалися обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та докази, що підтверджують наявність цих обставин, а саме: під час розгляду справи не досліджувалося питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду, встановленого ч. 3 ст. 233 КЗпП України. При цьому, вважає, що вказаний строк є пропущеним, що є підставою для відмови у позові. Не є доведеним та викликає сумніви розмір шкоди, заподіяної позивачам, який зазначений у позовній заяві, що може бути підтверджено у судовому засіданні. Достатніх доказів наявності саме його вини у заподіянні шкоди позивачам у заявленому ними розмірі матеріали справи не містять і зазначене твердження позивачів може бути спростоване ним у судовому засіданні. З огляду на вищевикладене, вважає, що наведені обставини мають істотне значення для правильного вирішення справи та вказують на відсутність підстав для задоволення позову, а необхідність їх дослідження є підставою для скасування заочного рішення та призначення справи до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді від 29.12.2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення було залишено без руху і надано строк для усунення недоліків.

13.01.2022 року, на виконання ухвали суду від 29.12.2021 року, ОСОБА_1 надав квитанцію про сплату судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення.

Ухвалою суду від 14 січня 2022 року заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду і призначено судове засідання на 27 січня 2022 року.

27.01.2022 року від заступника керівника Запорізької обласної прокуратури Н.Максименко надійшли письмові пояснення у справі, в яких зазначає, що процесуальна поведінка відповідача та його представника після відкриття провадження у справі була недобросовісною та такою, що спрямована на безпідставне затягування розгляду справи. З метою забезпечення реалізації прав та інтересів відповідача, на підставі його заяви, а також заяви його представника суд двічі ухвалював рішення про відкладення розгляду справи (27.09.2021 та 02.11.2021). Також суд, відкриваючи 25.08.2021 року провадження у справі, запропонував відповідачу надати до суду письмовий відзив на позов та всі наявні у нього докази у справі, надавши строк для їх надання, що передбачено вимогами ЦПК України. Разом з цим станом на дату судового засідання, яке відбулось 23.11.2021 року та про яку відповідач та його представник були своєчасно та належним чином сповіщені, ані відзиву на позовну заяву, ані наявних у відповідача доказів у справі, до суду так надано і не було. Вважає, що суд обґрунтовано дійшов висновку про те, що відповідач та його представник, про час та місце розгляду справи сповіщені своєчасно та належним чином, але без поважних причин в судове засідання не з`явилися, у зв`язку з чим, судом ухвалено заочне рішення. У заяві про перегляд судового рішення відповідачем зазначено, що у додаток до неї останнім долучається «копія цієї заяви та доданих до неї доказів для прокурора та позивачів (три примірники)». Проте, жодних доказів, про які йдеться мова у заяві відповідача від 22.12.2021 року про перегляд судового рішення, прокурором від суду отримано не було. Отже, інших доказів поважності причин неявки в судове засідання, крім тих, яким вже було надано оцінку судом, відповідачем не надано. Також відповідачем не надано доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи. Вважає, що заява ОСОБА_1 не містить обґрунтування поважності причин ненадання відзиву на позовну заяву прокурора та всіх наявних у нього доказів у справі з дня відкриття провадження у справі, тобто з 25.08.2021 року (протягом трьох місяців). З огляду на це стверджує, що заява відповідача про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні ОСОБА_1 наполягав на задоволенні вимог, пославшись на доводи, викладені у заяві про перегляд заочного рішення.

Прокурор Чекаліна О.С., яка приймала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, просила суд відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 з підстав, викладених у письмових поясненнях.

Заслухавши присутніх осіб та дослідивши доводи заяви у сукупності з наявними у справі доказами, суд вважає, що заява про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає виходячи з такого.

Статтею 284 ЦПК України визначено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2, 7 ст. 285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено, зокрема, обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це; посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача; до заяви про перегляд заочного рішення додаються докази, на які посилається заявник.

На підставі ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що заочним рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 23 листопада 2021 року (провадження № 2/325/296/2021, справа № 325/946/21) позов Запорізької обласної прокуратури в інтересах Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області, Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди у порядку регресу задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області матеріальну шкоду на суму 152 832 (сто п`ятдесят дві тисячі вісімсот тридцять дві) грн. 96 коп., а також на користь Запорізької обласної прокуратури судовий збір в сумі 2292 (дві тисячі двісті дев`яносто дві) грн. 49 коп.

В судове засідання 23 листопада 2021 року відповідач ОСОБА_1 і його представник - адвокат Чмут С.В. не прибули, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Вирішуючи наслідки неявки в судове засідання відповідача і його представника, суд врахував, що ця справа розглядалась у порядку спрощеного провадження, і суд вже двічі відкладав розгляд справи за клопотанням відповідача і його представника для надання можливості прийняти участь у розгляді справи. Також, суд звернув увагу, що судове засідання 27.09.2021 року відкладено за клопотанням відповідача, який зазначив, що хворіє, але доказів цього суду так і не надав. Крім того, в судове засідання 23.11.2021 року відповідач ОСОБА_1 особисто не з`явився, клопотань про відкладення справи не подавав і не повідомив суду про причини своєї неявки. Відзиву у цій справі відповідачем подано не було, докази на спростування позовних вимог також не подавались. З огляду на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи та права позивача на доступ до суду, суд вважав, що заява представника від 22.11.2021 р. не є достатньою підставою для відкладення розгляду справи. Беручи до уваги третю поспіль неявку відповідача в судове засідання, зі згоди позивача, суд на місці ухвалив про проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідача та його представника за наявними у справі доказами.

В заяві про перегляд заочного рішення відсутні причин неподання відзиву на позовну заяву, а також відсутні посилання відповідача на докази поважності причин неявки в судове засідання, крім тих, яким вже було надано оцінку судом у рішенні від 23 листопада 2021 року, як і відсутні посилання на докази, які би мали істотне значення для справи.

Крім того, суду не надано доказів або ґрунтовних аргументів щодо пропуску позивачем строку звернення до суду. Так само не надано доказів, які би спростовували відсутність вини відповідача у незаконному звільненні.

Також, будь-яких доводів чи доказів на спростовування розміру шкоди, відповідач також не надав.

А отже обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення зводиться фактично до непогодженням з винесеним рішенням по суті, що не дає законних підстав для перегляду заочного рішення.

Керуючись ст.ст. 228, 260-261, 287-288 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Запорізької обласної прокуратури в інтересах Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області, Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди у порядку регресу - залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до пункту 4 статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на вказану ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Повний текст ухвали складено 31.01.2022 року.

Суддя Є.В. Діденко»

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали буде складений 13.02.2023.

Суддя Н.М. Свідунович

13.02.2023