справа № 754/2368/23
головуючий у суді І інстанції Бабко В.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Савченко К.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 8 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Гатненської сільської ради Фастівського районну Київської області про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, відібрання дитини у матері без позбавлення її батьківських прав та залишення малолітньої дитини на самостійне виховання та самостійне утримання батьку,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Гатненської сільської ради Фастівського районну Київської області про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, відібрання дитини у матері без позбавлення її батьківських прав та залишення малолітньої дитини на самостійне виховання та самостійне утримання батьку.

Позивач свої позовні вимоги мотивував тим, що 27 серпня 2016 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб Деснянським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, за актовим записом № 1088. Від шлюбу сторони мають спільну доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В червні 2022 відповідачка ОСОБА_1 заявила позивачу ОСОБА_2 , що не бажає з ним проживати, та хоче щоб відповідач переїхав з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій вони проживали з моменту одруження разом з донькою. ОСОБА_2 на переїзд погодився, але за умови, що їх спільна дочка буде проживати разом з ним, на що ОСОБА_1 погодилась. В липні 2022 ОСОБА_2 разом з донькою переїхали жити за адресою: АДРЕСА_2 . В жовтні 2022 року ОСОБА_1 домовилась з ОСОБА_2 , що останній буде забирати доньку до себе додому (с.Гатне) на два тижні кожного місяця, а решту днів їх донька буде перебувати у відповідачки. На початку листопада 2022 позивач ОСОБА_2 мав намір забрати дитину на два тижні, як вони раніше домовились з відповідачкою ОСОБА_1 , однак остання відмовилась віддавати дитину батьку, по тим підставам, що вона знаходиться в іншій області, збирається переїжджати, та не хоче щоб позивач виконував свої функції як батька та проводив час з дитиною. Протягом тривалого часу ОСОБА_2 намагався зв`язатись з ОСОБА_1 , щоб отримати будь-яку інформацію про місцезнаходження дитини, а в грудні 2022 ОСОБА_1 повідомила, що дасть батьку доньку на кілька днів, після чого забере її та поїде проживати до іншого чоловіка, при цьому не повідомила нову адресу проживання. Також в позовній заяві позивач ОСОБА_2 зазначає, що він зареєстрований як фізична особа-підприємець, має стабільний високий дохід, достатній для того, щоб утримувати дитину, а в свою чергу відповідачка ОСОБА_1 ніде не працевлаштована та не має самостійного доходу.

На підставі наведеного у зв`язку з тим, що перебування у шлюбі позивача разом з відповідачкою суперечить їх інтересам та вільному волевиявленню, та з метою забезпечення доньки достатнім рівнем життя для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, а також з метою виконання батьківських обов`язків просив суд розірвати шлюб з ОСОБА_1 та визначити місце проживання дитини з батьком та відібрати дитину у матері без позбавлення її батьківських прав та залишення малолітньої дитини на самостійне виховання та самостійне утримання батьку.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 8 травня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Гатненської сільської ради Фастівського районну Київської області про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, відібрання дитини у матері без позбавлення її батьківських прав та залишення малолітньої дитини на самостійне виховання та самостійне утримання батьку задоволено частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 27 серпня 2016 року Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві за актовим записом № 1088, розірвано.

В частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Гатненської сільської ради Фастівського районну Київської області про визначення місця проживання дитини, відібрання дитини у матері без позбавлення її батьківських прав та залишення малолітньої дитини на самостійне виховання та самостійне утримання батьку - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині не задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в цій частині.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що висновок органу опіки та піклування не є обов`язковим для суду,оскільки несе виключно інформативний характер і на відміну від рішень органу опіки та піклування має рекомендаційний характер, а тому відсутність висновку органу опіки та піклування ніяким чином не впливає на ухвалення місцевим судом рішення.

Зазначає, що відповідачем було подано до суду заяву про визнання позову, в якій вона просила суд прийняти заяву про визнання позову, ухвалити рішення про задоволення позову у справі № 754/2368/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та розірвати шлюб між позивачем і відповідачем; визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 ; відібрати малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у матері - ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав та передати малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 її батьку - ОСОБА_2 у зв`язку із самостійним вихованням та утриманням дитини батьком - ОСОБА_2 без участі матері.

Вважає, що суд протиправно та безпідставно залишив поза увагою заяву про визнання позову, враховуючи те, що задоволення позову в частині визначення місця проживання дитини та відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав не суперечить закону та не порушує права ні позивача, ні відповідача, ні спільної дитини чи інших осіб.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

У судовому засіданні 21 листопада 2023 року позивач ОСОБА_2 подав заяву про відмову від позову.

В обґрунтування заяви вказує, що спір було вирішено в позасудовому порядку. Зазначає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 примирились та бажають зберегти сім'ю, а тому просить задовольнити заяву про відмову від позову, визнати нечинним рішення Деснянського районного суду міста Києва від 8 травня 2023 року та закрити провадження у справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи дійшла висновку про задоволення поданої ОСОБА_2 заяви про відмову від позову та закриття у зв`язку з цим провадження у вказаній справі, виходячи із наступного.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, що відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України передбачає, у тому числі, можливість для учасника справи розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до частин першої, другої статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

За пунктом 4 частини першої, частини другої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Згідно з частиною другою статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Відповідно до статті 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Відмова від позову є процесуальним правом позивача, яке він здійснює на власний розсуд.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.

Враховуючи, що право позивача відмовитися від позовної заяви передбачено процесуальним законодавством, із поданої заяви про відмову від позову ОСОБА_2 вбачається, що йому відомі наслідки відмови від позову та наслідки закриття провадження у справі, про що ним зазначено в тексті заяви про відмову від позову, тому колегія суддів приймає відмову ОСОБА_2 від позову до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Гатненської сільської ради Фастівського районну Київської області про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, відібрання дитини у матері без позбавлення її батьківських прав та залишення малолітньої дитини на самостійне виховання та самостійне утримання батьку, визнає нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю та закриває провадження у справі.

Керуючись статтями 206, 255, 256, 373, 374, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Прийняти відмову ОСОБА_2 від позову до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Гатненської сільської ради Фастівського районну Київської області про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, відібрання дитини у матері без позбавлення її батьківських прав та залишення малолітньої дитини на самостійне виховання та самостійне утримання батьку.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 8 травня 2023 року визнати нечинним, провадження у вказаній справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

ГоловуючийТ.О. Писана
СуддіК.П. Приходько

С.О. Журба