Справа № 587/3460/23
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2023 року Сумський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Черних О.М., за участю секретаря судового засідання Овчаренко М.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Суми, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області ( смт Хотінь, вул.. Соборна, 45, Сумського району Сумської області), третя особа приватний нотаріус Сумського районного нотаріального округу Сумської області Хоменко Оксана Володимирівна ( АДРЕСА_2 ) про визнання права власності на майно в порядку спадкування,
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовними вимогами про визнання права власності на житловий будинок в АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 та після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Спадкоємцями стали дружина померлого та двоє його дітей, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Дружина померлого відмовилась від спадщини на користь дітей, діти між собою уклали договір про поділ спадщини. Один із спадкоємців ОСОБА_3 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на окреме спадкове майно. Позивач звернувся до приватного нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_3 . ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на даний житловий будинок, оскільки відсутній документ, який посвідчував би право власності спадкодавця на дане майно. На даний час позивач не в змозі оформити право приватної власності на житловий будинок в позасудовому порядку внаслідок обставин, які склалися та не залежать від його волі, оскільки відсутня державна реєстрація вказаного майна.
Сторони в судове засіданні не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
Представник відповідача Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області направив до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, проти задоволення позову не заперечують.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньо досліджених наявні у справі докази вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що стверджується копією свідоцтва про народження. (а.с.11).
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що стверджується копією свідоцтва про смерть. (а.с.10).
Відповідно до матеріалів спадкової справи №359/2022 заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , спадкоємцями за законом стали дружина та двоє його дітей, а саме ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Дружина померлого ОСОБА_4 відмовилася від прийняття спадщини за законом на користь дітей померлого. 17 жовтня 2023 року між спадкоємцями за законом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір про поділ спадщини. Після смерті ОСОБА_2 залишилося недоотримане спадкове майно, яке складається з житлового будинку в АДРЕСА_3 , спадкоємцем якого на підставі договору поділу спадкового майна є ОСОБА_1 (а.с.33-89).
Відповідно до постанови про відмову у вчинення нотаріальних дій №1486/02-31 від 17.10.2023 року, ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок нотаріусом було відмовлено, у зв`язку з тим, що для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відсутній документ, який посвідчує право власності спадкодавця на таке майно.(а.с.19)
Відповідно до довідки ДП «БТІ регіональна агенція технічної інвентаризації» КП «Ініціатива» Миколаївської сільської ради, згідно з інформацією, яка знаходиться в інвентаризаційній справі №А000067286 Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради, станом на 29.12.2012 року право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою АДРЕСА_3 ( кол. буд. б/н уточнено рішенням Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області від 27.02.2023 року №12) не має можливості, оскільки відсутня державна реєстрація даного майна. (а.с.18).
Відповідно до будівельного паспорту №630 від 05.12.1994 року ОСОБА_2 , було надано дозвіл на будівництво житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 . Житловий будинок має 100% готовності, самочинних будівель немає, і дозвільні документи відповідно до вимог чинного на той час законодавства, зареєстроване в органах БТІ (а.с.14-17).
Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних і справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013, належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, , на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність
і згідно з наказом Державного комітету України до житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.
Державна реєстрація права власності на нерухоме майно регулюється Законом України від 01липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", що набрав чинності з 27.01.2005 року.
Оскільки житловий будинок, що є предметом даного позову, був збудований у 1987 році, трбто до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», то порядок реєстрації зазначеного житлового будинку повинен був проводитися відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої заступником Щністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56.
Згідно зі ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно тк їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх Обов`язкової реєстрації.
Отже, право власності на отримане до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його виникнення, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.
Питання набуття та реєстрації права власності у 1967 - 1991 роках регулювались, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу української PCP, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56 (далі Інструкція).
Згідно п. 1 Інструкції реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP провадили бюро технічної Інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Реєстрація проводилась на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком №1 (п. 7 Інструкції). Інструкція не передбачала обов`язкової реєстрації будинків у сільських населених пунктах.
За змістом вищезазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних ! актів), що підтверджують право приватної власності.
Так, за приписами п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах, які є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 ,року №105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.
Відповідно до ч.ч.1,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.
Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Статтями 1218, ч. 3,5 ст. 1268 ЦК України встановлюється, що спадщина вважається належною спадкоємцям з моменту смерті спадкодавця.
Зважаючи на вищевикладене суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача встановити, та визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 .
Керуючись ст. ст. 10, 81, 258, 265, 273, 293, 315 ЦПК України, ст. 25, 368, 370, 372, 392, 1218 ЦК України, суд УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області ( смт Хотінь, вул.. Соборна, 45, Сумського району Сумської області), третя особа приватний нотаріус Сумського районного нотаріального округу Сумської області Хоменко Оксана Володимирівна ( АДРЕСА_2 ) про визнання права власності на майно в порядку спадкування- задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_1 право власності на житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями загальною площею 599,3 кв.м., житловою площею 114,7 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Черних