Справа № 953/5922/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2023 р. Київський районний суд м.Харкова у складі головуючої судді Бородіної Н.М., за участю секретаря Кривенко Т.С., розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Шевченко Г.М. про забезпечення позову до подачі позовної заяви,-

в с т а н о в и в:

13.07.2023 надійшла заява, в якій представник заявника ОСОБА_2 просить вжити заходи забезпечення майбутнього позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб автомобіль марки Nissan Leaf, номер шасі (кузова/рами) НОМЕР_1 , 2018 року випуску, д.н. НОМЕР_2 , що зареєстрований за ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 , та заборонити йому самостійно, або через уповноважених ним осіб вчиняти дії щодо укладення правочинів по відчуженню або реєстрації переходу права власності на автомобіль.

В обґрунтування підстав для вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви представник позивача вказує те, що 10.06.2020 між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого останній отримав позику в розмірі 25000 доларів США на строк до 01.06.2023, яку не повернув, та вказану автівку в заставу не передав, хоча це було передбачено договором позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Під арештом майна слід розуміти заборону розпорядження цим майном, а в певних випадках - і користування ним.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року по справі N 20/3560/18, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу. Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

В рішенні від 19 лютого 2009 року у справі "Христов проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що втручання у право особи, захищене статтею 1 Першого протоколу, має бути виправданим. У цьому зв`язку Суд наголошує на необхідності підтримання "справедливої рівноваги" між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе "особистий і надмірний тягар" (див. рішення у справі Брумареску, п. 78).

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також убезпечення від спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Відповідноч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

В матеріалах справи відсутні відомості, що майбутньому відповідачу станом на 13.07.2023 належить автомобіль марки Nissan Leaf, номер шасі (кузова/рами) НОМЕР_1 , 2018 року випуску, д.н. НОМЕР_2 , а надана заявником при подачі заяви копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 не підтверджує право власності відповідача на вказаний ТЗ на даний час, так як його було видано 2020р., що є необхідним для вжиття заходу забезпечення позову у вигляді арешту на спірне майно.

Більш того, відсутні докази наявності спору, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 щодо транспортного засобу Nissan Leaf, номер шасі (кузова/рами) НОМЕР_1 , 2018 року випуску. Надані документи свідчать лише про виникнення спору між сторонами стосовно договору позики . Більш того ОСОБА_4 надає документи видані на запит майбутнього відповідача ОСОБА_3 , зокрема довідка про реєстрацію транспортного засобу станом на 05.07.2023р.

До суду не надані докази на підтвердження реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, щодо невиконання договору позики.

Крім того, за наданими документами транспортний засіб Nissan Leaf, номер шасі (кузова/рами) НОМЕР_1 , 2018 року випуск належить третій особі та його арешт призведе до порушення прав третьої особи на мирне володіння майном.

Таким чином, з підстав зазначених позивачем у заяві, з урахуванням майна на яке він просить накласти заборону відчуження, суд вважає за необхідне в задоволені забезпечення позову відмовити.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в даному випадку в задоволенні вказаної заяви необхідно відмовити в повному обсязі за наведених вище підстав.

Керуючись ст. 149-153, 258-261, 353-355 ЦПК України, суддя,-

ухвалив:

В задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Шевченко Г.М. про забезпечення позову до подачі позовної заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в Харківський апеляційний суд протягом 15 діб.

Повний текст ухвали виготовлено 14 липня 2023 року.

Суддя Бородіна Н.М.