Дата документу 22.02.2023
Справа № 501/4930/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Пушкарського Д.В.

за участю:

секретаря судового засідання Тимко М.Л.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасно сплачені аліменти, про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 (а.с.1-5) в якому просить:

- збільшити розмір аліментів які сплачує ОСОБА_2 за рішенням Іллічівського міського суду Одеської області по справі №501/1290/2018 від 24 вересня 2018 року на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2000,00 гривень щомісячно на 5000,00 (п`ять тисяч) гривень в місяць, починаючи з дня звернення до суду та до повноліття дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , неустойку (пеню) за несвоєчасно сплачені аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 10016,13 гривень;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 всі витрати, пов`язані зі зверненням до суду та підтверджені квитанціями.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 22 серпня 2012 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 24 вересня 2018 року змінено розмір аліментів, які стягувались з відповідача на користь позивачки на утримання дитини з 1/4 частини усіх видів заробітку на 2000,00 гривень щомісячно.

Позивач стверджує, що на сьогодні кошти, які виплачує відповідач на утримання дитини є недостатніми для виховання та розвитку дитини. Після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів відбулись зміни у житті одержувача аліментів. Так, на даний час дитина підростає, в зв`язку з чим збільшилися витрати на її утримання, що законодавчо підтверджується прожитковим мінімумом для осіб вказаної категорії. На сьогодні, аліменти, які сплачує Відповідач на утримання дитини є меншими ніж прожитковий рівень, встановлений Державою, для дітей відповідного віку. Матеріальний стан Відповідача є достатньо добрим. Як відомо позивачці він має на праві власності квартиру, автомобіль, постійно перебуває за кордоном України, не має вад здоров`я та інших малолітніх або недієздатних осіб, які знаходились би на його утриманні.

Відповідач сплачував аліменти не в повному обсязі та несвоєчасно, у зв`язку з чим з 24 жовтня 2018 року до 01 листопада 2021 року мав заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 10016,13 гривень. Позивачем здійснено розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, згідно якого пеня складає 10016,13 грн.

Представник позивача в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.66).

Відповідач в судове засідання не прибув, у задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов (а.с.42-45).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 26 жовтня 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 09 жовтня 2012 року було розірвано (а.с.8,9).

Від шлюбних відносин у сторін ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась донька ОСОБА_3 , яка після розірвання шлюбу, з згодою сторін, проживає з позивачкою (а.с.10).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 22 серпня 2012 року по справі №1511/3055/12 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх доходів відповідача щомісячно (а.с.11).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 24 вересня 2018 року по справі №501/1290/18 змінено розмір аліментів, які стягувались з відповідача на користь позивача на утримання дитини з 1/4 частини усіх доходів відповідача на 2000,00 гривень щомісячно (а.с.12-13).

Згідно свідоцтва про народження (а.с.48) ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Отже, у відповідача на утриманні перебуває ще одна малолітня дитина, яка також потребує належного забезпечення.

Частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що матеріальний стан відповідача є достатньо добрим, як відомо позивачці він має на праві власності квартиру, автомобіль, постійно перебуває за кордоном України, не має вад здоров`я та інших малолітніх або недієздатних осіб, які знаходились би на його утриманні.

Суд зауважує, що відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч вказаній нормі, позивач не надала суду жодного доказу, щодо зміни матеріального або сімейного стану відповідача, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та його реальної фінансової можливості сплачувати щомісячно аліменти в розмірі 5000,00 гривень на утримання дитини.

Враховуючи, що позивачем ні при пред`явленні позову, ні в ході розгляду справи не надано доказів суттєвого покращення матеріального стану відповідача, або зміни його сімейного стану і що ці зміни є підставою для збільшення стягнутої суми аліментів в розумінні вимог ст.192 СК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають як недоведені, та необґрунтовані.

Щодо вимог про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасно сплачені аліменти суд зазначає наступне.

Згідно наданих розрахунків заборгованості зі сплати аліментів (а.с.14-22), за період часу з 24 жовтня 2018 року до 01 листопада 2021 року відповідач мав заборгованість зі сплати аліментів в загальному розмірі 10016,13 гривень.

Таким чином, відповідач сплачував аліменти не в повному обсязі та несвоєчасно.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із статтею 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Враховуючи, що стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дитини, позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів є правомірними, тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, передбачену ст.196 СК України.

Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 24.10.2018 по 01.11.2021, згідно якого, загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів за вказаний період складає 10013,13 грн.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Як роз`яснив пленум у п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.

Належних і допустимих доказів щодо звільнення від обов`язку утримувати дитину відповідачем не надано, як і не надано доказів, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення неустойки (пені) за несвоєчасно сплачені аліменти є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно ст.141 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Ст.5 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються… позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, то відповідно до 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

П.1 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачає, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст.141 ЦПК України, у відповідності до ч.ч.1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надані: копія договору №851 від 10.11.2021 про надання правничої допомоги, розрахунок витрат на послуги, надані адвокатом, та квитанцію від 15.12.2021 на суму 5000,00 грн., при цьому акт виконаних робіт суду не надано.

При розподілі витрат на професійну правничу допомогу суд враховує, що справа, що розглядається, є незначної складності, розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, а обсяг досліджених доказів є невеликим.

Оцінивши надані докази для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням їх розумної необхідності для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19,20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також враховуючи складність справи і необхідність виконаних у ній послуг, суд вважає, що з відповідача на користь позивача, з урахуванням часткового задоволення позову, слід стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн.

Керуючись ст.ст.263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасно сплачені аліменти, про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несвоєчасно сплачені аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 10016,13 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 2500,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя