Справа № 706/192/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2023 року м.Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Орендарчука М.П., за участі секретаря Пізняк Т.В., позивача ОСОБА_1 , відповідачки ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та пені за угодою позики, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути із відповідача на його користь борг за угодою позики в розмірі 550 дол. США, що становить 20108 грн., основного боргу,а також 3 % річних40.5 дол. США, що становить 1480 грн., проценти за користування чужими коштами в межах строку договору позики 9798 грн. що становить 268 дол. США, проценти за користування чужими коштами з 10.07.2021 по 01.02.2023 року 590223 грн., що становить 1644 дол. США.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що за угодою позики, укладеною ним з ОСОБА_2 , у простій письмовій формі у вигляді боргової розписки 10.03.2021 року, він передав ОСОБА_2 , 900 доларів США, а вона зобов`язалась повернути борг до 10.07.2021 року.

10.08.2021 року ОСОБА_2 , частково повернула борг в сумі 350 дол. США. На випадок порушення строку повернення боргу ОСОБА_2 , прийняла зобов`язання сплачувати за користування його коштами, проценти, відповідно до ст. 536 ЦК України в розмірі 5% від суми позики за кожен день користування.

Таким чином, ОСОБА_2 , має сплатити проценти за користування чужими коштами в межах строку договору позики із 10.03.2021 року по 10.07.2021 року за 900 дол. США 5% на добу становить 45 дол. США за 30 днів 1350 дол. США що відповідає 49356 грн.

Окрім того, станом на 10.08.2021 року позичальниця повернула 350 дол. США, тому позичальниця має сплатити з суми 550 дол. США , окрім того в позовній заяві Позивач вказав, що Відповідач зобов`язалась сплачувати проценти згідно ст.536 ЦК України в розмірі 5% від суми позики за кожен день поза строкового користування.

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 22.02.2023 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні 07.12.2023 року позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, однак під час розгляду даної заяви було встановлено, що позивач фактично змінює підстави позов в результаті чого позивач просив суд розглянути первинні позовні вимоги.

Відповідачка надіслала до суду відзив на позовну заяву в якій позов не визнає, покликаючись на те що сума боргу становить 400 дол. США, окрім того, зогляду на зміст розписки, копію якої надано позивачем до позовної заяви у даному випадку мова йде про пеню, з огляду на те, що вказана штрафна санкція передбачена саме за невчасне повернення суми боргу, тобто за прострочення виконання зобов`язання, а не за користування коштами, на що вказує Позивач.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України «Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання».

Проте, позовної вимоги про стягнення пені Позивач не заявляв, а якби навіть і заявив, то повинен був би врахувати п.1 ч.2 ст.258 ЦПК України.

А тому просить суд застосувати п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до позовних вимог про стягнення пені.

Заслухавши пояснення позивача, перевіривши викладені у заявах по суті справи обставини і безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.

Згідно з ст.1046ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець)передає у власність другій стороні (позичальникові)грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками,а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики)або таку ж кількість речей того ж роду та такоїж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047ЦК України визначено,що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш яку десять разів перевищує встановлений законом розмір не оподатковуваного мінімуму доходів громадян,а увипадках, коли позикодавцем є юридична особа,-не залежно відсуми.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

у п.п.4,5 ч.3 ст.2 ЦПК України, одними із основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень та диспозитивність суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , підписали у простій письмовій формі у вигляді боргової розписки від 10.03.2021 року, на виконання вище зазначеного договору позики ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 , 900 доларів США, а вона зобов`язалась повернути борг до 10.07.2021 року. Дана обставина не заперечується сторонами по справі.

10.08.2021 року ОСОБА_2 , частково повернула борг в сумі 350 дол. США., однак відповідачка покликається про те, що вона повернула восени 2021 року повернула ОСОБА_1 ще 150 доларів США. Однак дана обставина ніякими доказами не підтверджується.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

А тому у відповідності до ст. 1049 ЦК України, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення із ОСОБА_2 550 доларів США, що складає 20108 грн., підлягають до задоволення.

Що стосується позовних вимог про стягнення, процентів за користування належними йому коштами в межах строку договору позики 9798 грн. що становить 268 дол. США, проценти за користування чужими коштами з 10.07.2021 по 01.02.2023 року 590223 грн., що становить 1644 дол. США.

То судом встановлено, що у позовній заяві позивач вказав, що відповідач зобов`язалась сплачувати проценти згідно ст.536 ЦК України в розмірі 5% від суми позики за кожен день поза строкового користування.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів,їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

З огляду на зміст розписки від 10.03.2021 року, копію якої надано позивачем до позовної заяви у даному випадку мова йде про пеню, з огляду на те, що вказана штрафна санкція передбачена саме за невчасне повернення суми боргу, тобто за прострочення виконання зобов`язання, а не за користування коштами, на що вказує Позивач.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України «Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання».

З розписок від 10.03.2021 року не вбачається, що сторони узгодили розмір процентів за користування коштами, наданими у позику, оскільки 5 %, про які вказано у розписках, фактично є неустойкою (штрафними санкціями) за несвоєчасне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань.

Таким чином, сторони в договорі позики не визначили розмір процентів за користування коштами.

Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу

Статтею 258 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність:скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно дочастин 3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторонни у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач до ухвалення судового рішення заявляв про застосування наслідків спливу строків позовної давності до вимог в частині нарахування пені.

Суд вважає, що такі доводи відповідача заслуховують на увагу, оскільки в договорі позики (розписці) від 10.03.2021 р конкретно вказано строк повернення позики - до 10.07.2021 року.

Отже, перебіг строку позовної давності по розписці почався 10.07.2021 року, а із позовом позивач звернувся до суду 12.10.2021 року, тобто на час звернення позивача до суду строк позовної давності по вимогам в частині стягнення пені сплинув.

Враховуючи клопотання відповідача про застосування строків позовної давності по нарахуванню пені, а тому суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, у зв`язку з спливом строків позовної давності.

Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача 3% річних то суд зазначає наступне:

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Діюче законодавство встановлює можливість виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті та нарахування 3 % річних, визначених статтею 625 ЦК України, які входить до складу грошового зобов`язання та мають компенсаційний характер, в іноземній валюті.

Враховуючи, що позивач має право, яке гарантоване йому ч.2 ст. 625 ЦК України, відповідач визнає дану вимогу, розрахунок поданий позивачем відповідає правовій позиції Велика Палата Верховного Суду у справі №464/3790/16-ц то дана вимога підлягає до задоволення.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, слід покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 268 ЦПК України, суд

Ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 РНКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 РНКПП НОМЕР_2 , борг за угодою позики в розмірі 550 дол. США, що становить 20108 грн., основного боргу,а також 3 % річних40.5 дол. США, що становить 1480 грн., а всього стягнути 21588 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 РНКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 РНКПП НОМЕР_2 судові витрати 2215.88 грн. з яких у відшкодування витрат по сплаті судового збору в розмірі 215.88 грн., витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 2000 (дві тисяч) грн.

У задоволенні решти позовних вимог-відмовити.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: М.П. Орендарчук