Справа № 464/3379/23
пр.№ 2/464/1107/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2023 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючої судді - БЕСПАЛЬОК О.А.

при секретарі судових засідань ГАРАСИМОВИЧ Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про припинення трудових відносин,

В с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_4 про припинення трудових відносин.

В обґрунтування позову покликається на те, що з 22 листопада 2021 року працював у ФОП ОСОБА_4 на посаді брата медичного. 24 квітня 2023 року звернувся до відповідачки з заявою про звільнення, яку направив на її адресу рекомендованим листом з описом про вкладення. Однак така ОСОБА_4 проігнорована, не повідомлено його про звільнення, не надано йому наказу про звільнення. Тобто. Його заява про звільнення не розглянута, питання про припинення трудових відносин не вирішено, у зв`язку з чим порушено його трудові права, які підлягають захисту в судовому порядку. Вважає, що трудові відносини припинені з 08 травня 2023 року, оскільки заяву про звільнення скерував 24 квітня 2023 року. Просить позов задоволити та визнати трудові відносини між сторонами припиненими.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Просили позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, хоча повідомлялась про таке належно та вчасно, про причини неявки суд не повідомила, у зв`язку з чим суд вважає можливим розгляд справи у її відсутності за наявними у справі доказами.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ухвалою суду від 30 травня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено таку до судового розгляду на 13 червня 2023 року.

13 червня 2023 року в судовому засіданні оголошено перерву до 29 червня 2023 року, у зв`язку з неявкою відповідача.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку.

У відповідності до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ОСОБА_4 зареєстрована як фізична особа підприємець з 27 березня 2019 року, на момент формування запиту її діяльність зареєстрована з 07 квітня 2022 року з видом економічної діяльності КВЕД 86.21 загальна медична практика та 86.22 спеціалізована медична практика (основний) (а.с.16-19).

Відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 22 листопада 2021 року він прийнятий на посаду брата медичного у ФОП ОСОБА_4 (а.с.13).

З реєстру застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування на ОСОБА_3 вбачаються відрахування з його заробітної плати до пенсійного фонду за період з липня 2018 року по березень 2022 року (а.с.14-15).

Як вбачається з матеріалів справи 24 квітня 2023 року ОСОБА_3 подав заяву ФОП ОСОБА_4 про звільнення з посади брата медичного за власним бажанням, на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України (а.с.10), про що свідчить копія опису про вкладення (а.с.11) та квитанція про відправку (а.с.12).

Відповідно до ст.24 КЗпП України - трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи передбачені законодавством про працю, колективним договором, або угодою сторін.

Зі змісту ст.21 КЗпП України випливає, що трудовий договір є двостороннім договором між працівником та роботодавцем, які по відношенню один до одного мають відповідні права та обов`язки. Інші суб`єкти мають право втручання у взаємовідносини цих сторін лише у випадках та в порядку передбаченому чинним законодавством.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника.

Частиною першою статті 38 КЗпП України передбачено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Розглядаючи справи, пов`язані із застосуванням даною норми, Конституційний суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року №14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року №8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року №2-рп/2008 зазначив, що визначене ст. 43 Конституції України право на працю Конституційний суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем було скеровано заяву про звільнення за власним бажанням 24 квітня 2023 року і як зазначено в позові, ОСОБА_3 не повідомлено про винесення наказу про звільнення за власним бажанням, не здійснено запису в трудову книжку, тобто його заява про звільнення залишилась без належного реагування.

Вимога про припинення трудових відносин за певних обставин є належним способом судового захисту, такий висновок ВС у постанові КЦС ВС від 15 лютого 2023 року у справі № 377/169/20.

Відповідно до правової позиції ВС висловленої у постанові ВС від 31 жовтня 19 року, звільнення з ініціативи працівника не передбачає обов`язкової наявності згоди роботодавця на таке звільнення, оскільки в даному випадку працівник реалізовує своє право, передбачене трудовим законодавством, а роботодавець вимушений погодитись зі звільненням працівника незалежно від свого бажання.

ВС судової палати КЦС у постанові від 21 грудня 2020 року у справі № 359/6858/19 проаналізував питання щодо можливості звільнення працівника, який подав заяву про звільнення за власним бажанням, у день подачі заяви про звільнення, у випадку, коли відсутні причини, які свідчать про неможливість продовження працівником роботи. Зокрема, суд вказав, що сторони трудового договору вправі домовитися про будь-який строк звільнення після подання працівником заяви про це в межах двотижневого строку. За наявності такої домовленості працівника можна звільнити навіть у день подачі заяви про звільнення.

Виходячи з того, що пред`явлення позову по суті спрямоване на припинення трудових правовідносин між сторонами, суд вважає, що ефективним і таким, що не суперечить закону, у даному випадку буде такий спосіб захисту як припинення трудових відносин з ФОП ОСОБА_4 на підставі частини першої статті 38 КЗпП України.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що на теперішній час трудові відносини між сторонами фактично припинені, однак процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана, тому, враховуючи ті обставини, що трудові обов`язки ОСОБА_3 припинив з відповідачкою, що підтверджується поданою заявою, повідомленням, однак відповідачкою не прийнято рішення відповідно до вимог діючого трудового законодавства у встановленні строки.

Оскільки заява про звільнення за власним бажанням ОСОБА_3 залишилась без належного реагування, сторони не домовились про день звільнення працівника, тому суд при визначенні дати звільнення виходить з загальної норми ч.1 ст.38 КЗпП України, тобто 2 тижні від подання заяви про звільнення, а саме, 08 травня 2023 року є крайньою датою звільнення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням вимоги про припинення трудових відносин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1073 грн 60 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст.38 КЗпП України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати припиненими трудові відносини (трудовий договір розірваний) між фізичною особою підприємцем ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , жителя АДРЕСА_2 , у фізичної особи підприємця ОСОБА_2 за власним бажанням, на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України з 08 травня 2023 року.

Стягнути фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , жителя АДРЕСА_2 1073 грн. 60 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

СУДДЯ О.А.БЕСПАЛЬОК