П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2023 року м. Київ

Справа №754/14464/18

Провадження № 22-ц/824/4168/2023

Резолютивна частина постанови оголошена 21 грудня 2023 року

Повний текст постанови складено 26 грудня 2023 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Мандрики О.П.

сторони:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідач ОСОБА_4 ,

треті особи Головне територіальне управління юстиції в м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Оніщук Оксана Іванівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного міста Києва від 31 січня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Оніщук Оксана Іванівна, про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_4 , треті особи: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу

Оніщук О. І., про визнання заповіту недійсним.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачів - ОСОБА_5 . Після її смерті відкрилась спадщина, що складається з квартири АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14 квітня 2000 року.

Позивачі зазначали, що вони подали заяви про прийняття спадщини як спадкоємці першої черги (спадкова справа № 2/2018 у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Оніщук О. І.). Однак виявилось, що їх мати за життя - 14 червня

2002 року склала заповіт, яким заповіла вказану квартиру ОСОБА_4 .

Позивачі вважали, що вказаний заповіт складений особою, яка через власний психічний та емоційний стан не усвідомлювала значення своїх дій через зловживання спиртними напоями та перебування під психологічним тиском з боку відповідача. Крім того, вони мають сумніви, чи дійсно оскаржуваний заповіт був підписаний спадкодавцем.

Посилаючись на викладені обставини, позивачі просили визнати недійсним та скасувати заповіт від 14 червня 2002 року, складений ОСОБА_5 , яка померла

ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

Призначено підготовче засідання по справі.

Клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування доказів - задоволено.

Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Оніщук О. І. належним чином завірену копію спадкової справи № 2/2018, відкритої щодо майна ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 13 лютого 2019 року клопотання представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_6 про витребування доказів - задоволено.

Витребувано у Київської міської психоневрологічної лікарні № 2, інформацію щодо того, чи перебувала у період з 01 січня 2000 року до 31 грудня 2003 року, та взагалі, гр. України ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку, лікуванні, обстеженні в Київській міській психоневрологічній лікарні № 2 із захворюваннями з ознаками психічного розладу, або зі стійким психічним чи будь яким іншим розладом, який істотно впливав або міг впливати на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Якщо такі епізоди в запитуваний період були наявні, витребувано детальну інформацію про це з описом періоду та характеристики такого захворювання, лікування, та підтверджуючі документи, засвідчені належним чином.

Витребувано у Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія», інформацію щодо того, чи перебувала у період з 01 січня 2000 року до 31 грудня

2003 року, та взагалі, гр. України ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку, лікуванні, обстеженні в КМ НКЛ «Соціотерапія» із захворюваннями з ознаками хронічної алкогольної чи іншої залежності, або зі стійким психічним чи будь яким іншим розладом, який істотно впливав або міг впливати на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Якщо такі епізоди в запитуваний період були наявні, витребувано детальну інформацію про це з описом періоду та характеристики такого захворювання, лікування, та підтверджуючі документи засвідчені належним чином.

Витребувано у КНП «Консультативно - Діагностичного центру» Деснянського району м. Києва, інформацію щодо того, чи перебувала у період з 01 січня 2000 року

до 31 грудня 2003 року, та взагалі, гр. України ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку, лікуванні, обстеженні в Центральній районній поліклініці Деснянського району міста Києва із захворюваннями з ознаками хронічної алкогольної чи іншої залежності, або зі стійким психічним чи будь яким іншим розладом, який істотно впливав або міг впливати на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Якщо такі епізоди в запитуваний період були наявні, витребувано детальну інформацію про це з описом періоду та характеристики такого захворювання, лікування, та підтверджуючі документи засвідчені належним чином.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 06 червня 2019 року клопотання представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - ОСОБА_7 про призначення судово-почеркознавчої експертизи задоволено.

Призначено по справі судово-почеркознавчу експертизу, на розгляд якої поставлено питання:

- чи виконано підпис, його розшифровку та рукописний текст в другій частині оригіналу заповіту від 14 червня 2002 року, який був посвідчений державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори Коноваловою В. М. та зареєстрований в реєстрі за № 1ц-1088, ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?

- чи виконано рукописний текст в оригіналі заповіту від 14 червня 2002 року, який був посвідчений державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори Коноваловою В. М. та зареєстрований в реєстрі за № 1ц-1088, під впливом будь-яких природніх, штучних збиваючих факторів або у незвичайному стані?

Виконання експертизи доручено Державному науково-дослідному інституту судових експертиз, попереджено експертів про кримінальну відповідальність за статями 384, 385 КК України.

Витрати за проведення експертизи покладено на позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

В розпорядження експертів надано матеріали цивільної справи за №754/14464/18.

Провадження по справі зупинено до одержання висновків експерта.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2019 року поновлено провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 29 червня 2021 року клопотання представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - ОСОБА_7 про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи по справі задоволено.

Призначено по справі посмертну судово-психіатричну експертизу, на розгляд якої поставити питання:

- чи вплинула хронічна ішемічна хвороба серця та систематичне зловживання спиртними алкогольними напоями (алкоголізм) померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на можливість усвідомлювати нею значення своїх дій та керувати ними під час укладення заповіту 14 червня 2002 року на ім?я ОСОБА_4 , посвідчений державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори Коноваловою В.М. та зареєстрований в реєстрі за №1ц-1088?

- чи страждала за життя ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння або розлад психічної діяльності, інший психічний стан, внаслідок якого вона не могла у вказаний період усвідомлювати свої дії або керувати ними?

- чи усвідомлювала ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , значення своїх дій та чи могла керувати ними під час укладення заповіту 14 червня 2002 року на ім?я ОСОБА_4 , посвідчений державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори Коноваловою В.М. та зареєстрований в реєстрі за №1ц-1088?

Виконання експертизи доручено експертам Київського міського центру судово-психіатричної експертизи, попереджено експертів про кримінальну відповідальність за статями 384, 385 КК України.

Витрати за проведення експертизи покладено на позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

В розпорядження експертів надано матеріали цивільної справи за №754/14464/18.

Провадження по справі зупинено до одержання висновків експерта.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 20 вересня 2021 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року клопотання представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - ОСОБА_7 про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи залишено без задоволення.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 31 січня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Оніщук О. І., про визнання заповіту недійсним відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачами не наведено достатньо доказів на підтвердження підстав для визнання недійсним та скасування оспорюваного заповіту.

12 листопада 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просять скасувати рішення Деснянського районного суду міста Києва від 31січня 2022 року та ухвалити нове судове рішення, яким визнати недійсним та скасувати заповіт ОСОБА_5 на ім?я ОСОБА_4 , який був посвідчений 14 червня 2002 року державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори Коноваловою В. М.

Апеляційна скарга мотивована тим, що спірний заповіт складено особою, яка через власний психічний та емоційний стан не усвідомлювала значення своїх дій, що є підставою для визнання спірного заповіту недійсним. Заявник також вказують, що судом зроблена неправильна оцінка доказів, наявних в матеріалах справи та не враховано позики свідків.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 16 листопада 2022 року апеляційну скаргу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 листопада 2022 року витребувано з Деснянського районного суду міста Києва матеріали цивільної справи № 754/14464/18 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Оніщук О. І., про визнання заповіту недійсним.

06 грудня 2022 року матеріали цивільної справи № 754/14464/18 надійшли до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 січня 2023 року клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Деснянського районного суду міста Києва від 31 січня 2022 року задоволено та поновлено його.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного міста Києва

від 31 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу

Оніщук О. І., про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року справу призначено до розгляду з викликом учасників справи.

Відзив на апеляційній скарги не надійшов.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 та її представник адвокат Кучерявий Д.В. проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвокат Гаврилюк С.Г. вкотре подала до суду клопотання про перенесення розгляду справи в зв`язку з неможливістю з`явитися в судове засідання.

Колегія суддів вважає зазначені причини в клопотанні не поважними, а тому вважає можливим продовжити розгляд справи за відсутності представника позивачів.

Треті особи Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Оніщук О.І. в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - ОСОБА_5 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, що складається, зокрема, з квартири АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю.

За життя, 14 червня 2002 року, ОСОБА_5 склала заповіт, яким заповіла належну їй квартиру відповідачу ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_5 на підставі заяв позивачів та відповідача приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Оніщук О. І. 13 серпня 2018 року заведено спадкову справу № 2/2018.

Згідно довідки від 22 лютого 2019 року № 061/203/06346 Київської міської психоневрологічної лікарні № 2, ОСОБА_5 під наглядом лікаря-психіатра у закладі не перебувала, медична документація відсутня.

Відповідно до довідки від 26 лютого 2019 року № 230 Київської наркологічної лікарні «Соціотерапія», ОСОБА_5 під диспансерним наркологічним оглядом не перебувала, обстеження не проходила, в тому числі з 01 січня 2000 року до 31 листопада 2003 року.

Згідно довідки від 24 жовтня 2019 року № 869 КНП КДЦ Деснянського району

м. Києва, підприємство, як правонаступник прав та обов`язків районної поліклініки

м. Києва з 01 листопада 2013 року не володіє інформацією про перебування

ОСОБА_5 на обліку, лікуванні, обстеженні в Центральній районній поліклініці Деснянського району м. Києва із захворюваннями з ознаками хронічної алкогольної чи іншої залежності або стійким психічним чи будь-яким іншим розладом в період з 01 січня 2000 року по 31 грудня 2003 року.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта від 20 серпня 2021 року № 480, наявна у ОСОБА_5 «Хронічна ішемічна хвороба серця» ніяк не вплинула на можливість усвідомлювати ОСОБА_5 значення своїх дій та керувати ними під час складання заповіту 14 червня 2002 року. В матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б свідчили, що ОСОБА_5 страждала на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, а тому ОСОБА_5 під час складання заповіту (14 червня

2002 року) за своїм психічним станом усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними.

ОСОБА_5 в період складання заповіту (14 червня 2002 року) на будь-який психічний розлад (в тому числі на тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності або інший психічний стан) не страждала. Вона усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними.

ОСОБА_5 під час укладання заповіту (14 червня 2002 року) за своїм психічним станом усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними.

Згідно висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 11 вересня 2019 року № 19123/19124/19-32, будь-які діагностичні ознаки, які свідчили б про вплив на виконавця запису «Сидоренко», який міститься нижче графи «Підпис» у заповіті від 14 червня 2002 року, посвідченому державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори Коноваловою В. М. та зареєстрованому в реєстрі за № 1ц-1088, якихось збиваючих факторів (зокрема, природного характеру, до яких відноситься незвичайний емоційний стан) у даному досліджуваному записі відсутні.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією Україниправ і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Звернувшись з позовом про визнання заповіту від 14 червня 2002 року недійсним, позивачі зазначали, що спадкодавиця ОСОБА_8 на момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Також зазначали, що спірний заповіт вона не підписувала.

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно зі статтею 225 ЦК України заповіт як правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, є оспореним та може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Оспорений заповіт може бути визнаний недійсним у випадку, передбаченому частиною другою статті 1257 ЦК України у разі, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Наявність вільного волевиявлення може бути піддана сумніву через припущення відсутності у заповідача здатності повноцінного усвідомлювання значення своїх дій та керування ними, через наявність органічного ураження головного мозку, тобто через наявність таких психічних розладів здоров`я, які абсолютно унеможливлюють здатність керувати своїми діями та усвідомлювати їх значення.

Правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу.

У постанові Верховного Суду від 16 березня 2020 у справі № 204/1064/16-ц (провадження № 61-21834св19) наголошено, що висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину необхідно робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів.

Для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про недійсність правочину не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня

2019 року у справі № 554/11179/13-ц (провадження № 61-30685св18), від 02 листопада 2020 року у справі № 326/81/15 (провадження № 61-837св19), від 26 травня 2021 року у справі № 639/348/17 (провадження № 4822св21).

З такого ж тлумачення наведених норм щодо необхідності установлення абсолютної неспроможності особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними як підстави для визнання цього правочину недійсним відповідно до частини першої статті 225 ЦК України, виходив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 листопада 2019 року у справі № 496/4851/14-ц (провадження № 61-7835сво19), у якій, крім наведеного, зазначив, що для визнання правочину недійсним за цією нормою необхідна наявність факту, що особа саме у момент укладення договору не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

У контексті викладеного слід розуміти, що підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, має бути встановлена судом абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними».

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 під наглядом лікаря-психіатра у закладі не перебувала, медична документація відсутня (довідка Київської міської психоневрологічної лікарні від 22 лютого 2019 року № 061/203/06346); ОСОБА_5 під диспансерним наркологічним оглядом не перебувала, обстеження не проходила, в тому числі з 01 січня 2000 року до 31 листопада 2003 року (довідка Київської наркологічної лікарні «Соціотерапія» від 26 лютого 2019 року № 230); інформація про перебування ОСОБА_5 на обліку, лікуванні, обстеженні в Центральній районній поліклініці Деснянського району м. Києва із захворюваннями з ознаками хронічної алкогольної чи іншої залежності або стійким психічним чи будь-яким іншим розладом в період з 01 січня 2000 року по 31 грудня 2003 року відсутня (довідка КНП КДЦ Деснянського району м. Києва, підприємство, як правонаступник прав та обов`язків районної поліклініки м. Києва від 24 жовтня 2019 року № 869);

Крім того, згідно висновку судово-психіатричного експерта від 20 серпня

2021 року № 480, наявна у ОСОБА_5 «Хронічна ішемічна хвороба серця» ніяк не вплинула на можливість усвідомлювати ОСОБА_5 значення своїх дій та керувати ними під час складання заповіту 14 червня 2002 року. В матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б свідчили, що ОСОБА_5 страждала на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, а тому ОСОБА_5 під час складання заповіту

(14 червня 2002 року) за своїм психічним станом усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними.

ОСОБА_5 в період складання заповіту (14 червня 2002 року) на будь-який психічний розлад (в тому числі на тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності або інший психічний стан) не страждала. Вона усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними.

ОСОБА_5 під час укладання заповіту (14 червня 2002 року) за своїм психічним станом усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними.

Згідно висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 11 вересня 2019 року № 19123/19124/19-32, будь-які діагностичні ознаки, які свідчили б про вплив на виконавця запису «Сидоренко», який міститься нижче графи «Підпис» у заповіті від 14 червня 2002 року, посвідченому державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори Коноваловою В. М. та зареєстрованому в реєстрі за № 1ц-1088, якихось збиваючих факторів (зокрема, природного характеру, до яких відноситься незвичайний емоційний стан) у даному досліджуваному записі відсутні.

Згідно з частиною другою статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суди першої правильно застосувавши норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачами належними та допустимими доказами не доведено, що при посвідченні оспорюваного заповіту ОСОБА_5 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними та що у неї було відсутнє волевиявлення на вчинення спірного правочину.

Київський апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання оспорюваного заповіту недійсним, оскільки позивачами не надано доказів абсолютної неспроможності спадкодавця в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій, а спірний заповіт підписаний особисто спадкодавцем ОСОБА_5 .

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 без задоволення, а рішення Деснянського районного суду міста Києва від 31 січня 2022 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 390 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 31 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна