Справа № 357/3189/23
Провадження № 2/357/1369/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( ЗАОЧНЕ )

12 липня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Бондаренко О.В., при секретарі - Кононюк П.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради до ОСОБА_1 , про відшкодування витрат на поховання,-

В С Т А Н О В И В :

20.06.2023 позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 30.10.2018 Білоцерківський міський відділ поліції Головного управління Національної поліції України звернувся до КП БМР «СПЕЦКОМБІНАТ» з листом щодо поховання за кошти місцевого бюджету громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки родичів померлого не розшукано. Тому, поховання ОСОБА_2 , тіло якого було виявлено 25.10.2018 працівниками поліції за адресою: АДРЕСА_2 , проводилось за кошти місцевого бюджету на підставі договору про закупівлю послуг з поховання невідомих осіб від 23.01.2018 № 3/2018 та згідно Акту приймання виконання підрядних робіт поховання невідомих осіб за листопад 2018 року. Понесені витрати на захоронення тіла померлого становлять - 4 500,00 грн. 08.07.2019 на підставі листа Білоцерківського міського відділу поліції Головного управління Національної поліції України від 30.10.2018 № 566/01 щодо поховання ОСОБА_2 та в зв`язку з не встановленням родичів померлого, Департаментом житлово - комунального господарства Білоцерківської міської ради направлено службову записку міському голові з проханням у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття розпочати процедуру отримання спадщини відумерлого, у разі наявності спадкоємців, зобов`язати відшкодувати витрати на поховання вищевказаної особи. При здійсненні розшуку наявних родичів (спадкоємців) померлого було встановлено, що відповідач - ОСОБА_1 являється дочкою померлого, та вона має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 . За відомостями Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 20.10.2021 № 280182203, щодо суб`єкта - фізичної особи ОСОБА_2 , виявлено право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_4 . 26.05.2020 Виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради на адресу проживання ОСОБА_1 направлено лист щодо відшкодування витрат, понесених на поховання її батька та 23.02.2021 Білоцерківською міською радою Київської області на адресу проживання ОСОБА_1 , спадкоємця ОСОБА_2 , направлено лист щодо відшкодування витрат, понесених на поховання її батька. Однак, вказані вимоги залишилися без будь якого реагування зі сторони відповідача. Тому, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради понесені витрати на поховання померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4500,00 грн. та судові витрати у справі у розмірі 2684,00 грн.

02.05.2023 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Представник позивача, за довіреністю у справі Кравчук Альона Олексіївна, в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі.

Відповідач - ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суд не повідомила, відзив на позов та заяви з процесуальних питань до суду не подала.

На підставі ст. 280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (частина 1 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Згідно пункту 1.1 Положення, затвердженого рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 28.07.2022 №2795-31-VIII (а.с. 10-18, далі - Положення), Департамент житлово - комунального господарства Білоцерківської міської ради є виконавчим органом Білоцерківської міської ради, утворюється міською радою та є підзвітним і підконтрольним раді.

П. 4.31 Положення передбачено, що Департамент житлово - комунального господарства Білоцерківської міської ради погоджує проекти договорів, спрямованих на виконання договірних зобов`язань, забезпечення захисту майнових прав і законних інтересів міської ради та її виконавчих органів у відповідності до Порядку організації договірної роботи, затвердженої рішенням виконавчого комітету міської ради від 24 квітня 2018 року № 180.

Встановлено, що 30.10.2018 листом № 5/5978 (а.с.27) Білоцерківський міський відділ поліції Головного управління Національної поліції України звернувся до міського голови Білоцерківської міської ради Київської області з листом щодо поховання за кошти місцевого бюджету громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки родичів померлого не розшукано.

23.01.2018 між Департаментом житлово - комунального господарства Білоцерківської міської ради та Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради «Спецкомбінат з надання ритуальних послуг» було укладено договір, предметом якого є надання послуг з поховання невідомих осіб ( а.с.22-26).

З відповіді Білоцерківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області від 31.07.2019 за №16.2-38/2905 (а.с.31), Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 31.07.2019 № 8 (а.с.32) та відповіді КП БМР «СПЕЦКОМБІНАТ» від 02.09.2019 за №133 (а.с.35), вбачається, що громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , було поховано 05.11.2018 на кладовищі «Новозарічанське» в секторі поховань невідомих осіб, поховання проводилось за кошти місцевого бюджету, 06.11.2018 було складено актовий запис про смерть № 1871 на гр. ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно акту № 13 від 07.11.2018 (а.с.28) та листа № 76 від 23.04.2020 (а.с.40) КП БМР «Спецкомбінат з надання ритуальних послуг» виконало умови вказаного Договору та здійснило поховання громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , вартість робіт склала 4500,00 грн., які було витрачено з місцевого бюджету.

08.07.2019 Департамент житлово - комунального господарства Білоцерківської міської ради листом № 1424 (а.с. 29) повідомив міського голову Білоцерківської міської ради Київської області про здійснення поховання громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за кошти місцевого бюджету та просив у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття розпочати процедуру визнання спадщини відумерлою, а у разі наявності спадкоємців, зобов`язати їх відшкодувати витрати на поховання вищевказаної особи.

З відповіді Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради від 29.07.2019 за №794/1 (а.с.30) вбачається, що померлий ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 27.03.2019 знятий з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді Білоцерківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 31.01.2020 №16.2-38/275 ( а.с.36) вбачається, що за даними Державного реєстру виявлено: актовий запис про народження № 180 від 12.02.1962 на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (батько: ОСОБА_3 , дата народження не вказана, мати: ОСОБА_4 , дата народження не вказана), складений Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області; актовий запис про шлюб №232 від 02.03.1983 між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складений Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області; актовий запис про народження дитини № 2607 від 24.11.1983 на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батько: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складений Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області.

З відповіді Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради від 04.03.2020 №15.1-11/29 (а.с. 38-39) встановлено, що місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 .

26.05.2020 Виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради на адресу ОСОБА_1 було направлено лист за № 1041/01-07 (а.с.41-42) щодо відшкодування витрат, понесених на поховання її батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

23.02.2021 Білоцерківською міською радою Київської області було направлено лист за № 566/01-07 (а.с.43-45) на адресу ОСОБА_1 щодо відшкодування витрат, понесених на поховання її батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З відповіді КП БМР «СПЕЦКОМБІНАТ» від 24.09.2021 № 185 (а.с.36), щодо надання інформації чи здійснювалось відшкодування витрат до місцевого бюджету гр. ОСОБА_1 , вбачається, що відшкодування витрат не здійснювалось.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 20.10.2021 № 280182203 (а.с.57-59) вбачається, що за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_4 (реєстраційний номер майна 29768714).

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 20.10.2021 № 280183585 ( а.с.60-63) вбачається, що право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_4 (реєстраційний номер майна 29768714) зареєстрованого за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: 1/3 частина на підставі свідоцтва про право власності від 07.08.1998 № НОМЕР_1 , виданого КСПДЖФ м. Біла Церква та 1/3 на підставі свідоцтва по право на спадщину від 04.03.2010 за № 2-834, виданого Білоцерківською державною нотаріальної конторою, після померлої матері - ОСОБА_6 .

03.11.2021 Департамент житлово - комунального господарства Білоцерківської міської ради листом № 2748 (а.с. 64) направив ОСОБА_1 , за зареєстрованою адресою проживання, лист щодо досудового врегулювання спору, з вимогою відшкодування витрат, понесених на поховання її батька та згідно листа КП БМР «СПЕЦКОМБІНАТ» від 20.02.2023 № 48 (а.с.67), відповідачем не здійснено відшкодування вказаних витрат.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.3,ч.5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , являється дочкою померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже його спадкоємцем, та протягом встановлено законодавством строку вона не заявила про відмову від спадщини, а саме: 1/3 частини квартири АДРЕСА_4 , що належала її померлому батьку, тому дана спадщина належить їй з часу відкриття.

Відповідно до ч. 1 ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягненні не більше як за три роки до його смерті.

Зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов`язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця, а саме: такі витрати повинні бути розумними, що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення.

У ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни із тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та тримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку із цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Згідно ст. 8 Закону України «Про поховання та похоронну справу» , організація діяльності в галузі поховання померлих здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, іншими центральними органами виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та їх виконавчими органами. Органи місцевого самоврядування та їх виконавчі органи в межах своєї компетенції, зокрема, вирішують питання про надання за рахунок коштів місцевих бюджетів ритуальних послуг у зв`язку з похованням самотніх громадян, ветеранів війни та праці, а також інших категорій малозабезпечених громадян; про надання допомоги на поховання померлих громадян в інших випадках, передбачених цим Законом.

За ст. 10 Закону України «Про поховання та похоронну справу», надання ритуальних послуг відповідно до необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 8 цього Кодексу, здійснюється ритуальними службами або за договором суб`єктами господарювання інших форм власності. Вартість таких послуг встановлюється в порядку і в межах, встановлених законодавством, виконавчим органом сільської, селищної, міської ради. Надання ритуальних послуг, не передбачених зазначеним переліком, а також виготовлення предметів ритуальної належності здійснюється за цінами, встановленими за згодою сторін. В силу ст. 12 Закону України «Про поховання та похоронну справу» надання ритуальних послуг визначається необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг. Цей перелік затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Таким чином, вартість послуг та предметів ритуальної належності визначається на принципах оплати тільки тих послуг, що відповідають державним стандартам та нормативним документам.

Обов`язковою умовою покладення на спадкоємців обов`язку щодо відшкодування витрат на лікування та поховання спадкодавця є те, що такі витрати повинні бути розумними з точки зору їх розміру і необхідності їх здійснення, що узгоджується з правовими позиціях Верховного Суду, викладених в постановах від 19 березня 2018 року (справа № 554/1793/15-ц, провадження № 61-6381св18), від 10 жовтня 2018 року (справа №713/1434/16-ц, провадження №61-18884св18), від 21 березня 2018 року (справа №753/15444/15-ц, провадження №61-2424св18).

Згідно положень частини 1 статті 11 Закону України «Про поховання та похоронну справу», поховання померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого, поховання померлого здійснюється чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком), іншою особою, яка зобов`язалася поховати померлого.

Згідно до роз`яснень викладених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати. Витрати на виготовлення пам`ятників і огорож визначаються виходячи із їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості пам`ятників і огорожу даній місцевості.

Так, згідно Необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України № 193 від 19.11.2003, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 вересня 2004 р. за №1111/9710, до необхідних ритуальних послуг входять: оформлення договору-замовлення на організацію та проведення поховання; оформлення свідоцтва про поховання; копання могили (викопування могили ручним або механізованим способом, опускання труни з тілом померлого в могилу, закопування могили, формування намогильного насипу та одноразове прибирання території біля могили); монтаж та демонтаж намогильної споруди при організації підпоховання в існуючу могилу; кремація тіл померлих; поховання та підпоховання урни з прахом померлих у колумбарну нішу, в існуючу могилу, у землю; зберігання урн з прахом померлих у крематорії; організація відправлення труни з тілом чи урни з прахом померлого за межі України; запаювання оцинкованої труни; замощення урни з прахом померлого в колумбарну нішу.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення.

Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач сплатив при подачі позову судовий збір в розмірі 2684,00 грн. ( а.с.9), тому дані витрати стягуються з відповідача на його користь.

Керуючись ст. 15,16, 1216, 1220, 1223, 1232, 1261, 1268, 1270 ЦК України, Законом України «Про поховання та похоронну справу», ст.12, 76 - 81, 141, 223, 258, 259, 264 - 265, 268, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради (, місцезнаходження: вулиця Андрія Шептицького, будинок 2, місто Біла Церква, Київська область, 09117) до ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 ), про відшкодування витрат на поховання спадкодавця, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради понесені витрати на поховання померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4500,00 грн. та судові витрати у справі у розмірі 2684,00 грн., всього 7184,00 грн. (сім тисяч сто вісімдесят чотири гривні 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 17.07.2023.

Суддя О. В. Бондаренко