Справа № 367/2067/21
Провадження №2/367/1388/2023
УХВАЛА

Іменем України

26 жовтня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого - судді Кравчук Ю.В.,

за участю:

секретаря судових засідань Катеринчука Б.К.,

представника позивача Білоус-Литвиненко Л.О.,

представника відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені під час підготовчого судового засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «АКТИВ БАНК», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КОНКОРД ФАКТОРИНГ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору про відступлення прав за договором іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «АКТИВ БАНК», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КОНКОРД ФАКТОРИНГ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання недійсним договору про відступлення прав за договором іпотеки, в якому позивач просив: визнати недійсним договір відступлення прав за Договором іпотеки 24 березня 2010 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончаренко Н.О., за реєстровими номером № 534, який укладений 20 листопада 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КОНКОРД ФАКТОРИНГ» та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК», що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., зареєстрований в реєстрі за № 2666.

25 березня 2021 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області відкрито загальне позовне провадження у даній справі.

17 червня 2021 року до суду від позивача ОСОБА_2 дійшла заява про зміну предмета позову в якій останній просить змінити предмет позову та викласти позовну вимогу наступним чином: визнати недійсним договір відступлення прав за Договором іпотеки 24 березня 2010 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончаренко Н.О., за реєстровим номером №534, який укладений 20 листопада 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КОНКОРД ФАКТОРИНГ" та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "АКТИВ - БАНК", що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., зареєстрований в реєстрі за №2666, в частині відступлення прав за Договором іпотеки 24 березня 2010 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончаренко Н.О., за реєстровим номером №534, який укладений 20 листопада 2019 стосовно земельної ділянки, площею 4, 9967 га, кадастровий номер :01:174:0440, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, землі Ірпінської міської ради.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 13 квітня 2023 року прийнято до розгляду заяву позивача про зміну предмета позову від 17 червня 2021 року, залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «АКТИВ БАНК», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КОНКОРД ФАКТОРИНГ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання недійсним договору про відступлення прав за договором іпотеки - в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_2 являється власником земельної ділянки кадастровий номер :03:002:0051, площею 1,499 га, що розташована в місті Ірпінь, Київської області.

Зазначена земельна ділянка була придбана ним на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.04.2020, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського району Київської області Саєнко О.О., зареєстрованого в реєстрі за №1260. Вказує, що придбана ним земельна ділянка була утворена в результаті поділу земельної ділянки площею 4,9967 га за кадастровим номером :01:174:0440, яка була набута у спільну часткову власність фізичними особами ОСОБА_4 (7/20 частин земельної ділянки), ОСОБА_3 (7/20 частин земельної ділянки) та ОСОБА_5 (3/10 частин земельної ділянки).

Також, позивач вказує про те, що 05 березня 2009 року між ВАТ «Комерційний банк «Актив Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Актив Банк») та ОСОБА_6 було укладено Кредитний договір №0305/03, за умовами якого, з урахуванням змін і доповнень, внесених додатковими угодами до кредитного договору, Банк надав Боржнику кредит у розмірі 73 000 000 грн, а Боржник зобов`язався погасити кредит не пізніше 13.03.2015. В якості забезпечення виконання зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також відшкодування фактично понесених витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги, 24.03.2010 між Банком та ОСОБА_7 було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончаренко Н.О. за реєстровим №534. За цим іпотечним договором в іпотеку передано земельну ділянку площею 4,9967 га, кадастровий номер :01:174:0440, що знаходиться на території Ірпінської міської ради в Києво-Святошинському районі Київської області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства.

28 лютого 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Актив Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг» було укладено Договір №51-debtX_8688 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до якого Банк відступив Товариству права вимоги за кредитним договором №0305/03 від 05.03.2009, укладеним між Банком та ОСОБА_6 .

20 листопада 2019 року на виконання умов Договору №51- debtX_8688 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 28.02.2019, між відповідачем 1 та Відповідачем 2 було укладено Договір про відступлення прав вимоги за Іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом КМНО, ОСОБА_8 , за реєстровим № 2666, який забезпечував виконання зобов`язань ОСОБА_6 за кредитним договором №0305/03 від 05 березня 2009 року.

Позивач вважає, що договір від 20 листопада 2019 року про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 24 березня 2010 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончаренко Н.О. за реєстровим номером 534, укладеним між ПАТ КБ «Актив Банк» та ОСОБА_7 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Русанюком З.З., за реєстровим №2666, має бути визнаний недійсним в частині відступлення прав за договором іпотеки 24 березня 2010 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончаренко Н.О., за реєстровим номером 534, який укладений 20 листопада 2019 року стосовно земельної ділянки, площею 4,9967 га, кадастровий номер :01:174:0440, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, землі Ірпінської міської ради, оскільки його укладання відбулося з порушенням Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Цивільного кодексу України, а саме без виставлення відповідних прав на торги, у ПАТ «КБ «Актив Банк» не було правових підстав укладати оспорюваний договір, за яким відчужено право вимоги за договором, який не включено до складу пулу активів, про що свідчить публічний паспорт активу, чим допущено порушення п.1 Розділу V Положення №388, що є підставами для визнання недійсним оспорюваного позивачем правочину в силу приписів ст.203 ч.1, ст. 215 Цивільного кодексу України.

19 серпня 2021 року від представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосередньої ліквідації ПАТ «КБ «Актив Банк» надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, у зв`язку з тим, що сторонами за спірними правочинами є юридичні особи, а тому даний спір підпадає під юрисдикцію господарських судів. У клопотанні представник посилається на правові позиції Верховного Суду, викладені у постанові від 21.04.2020 у справі №910/17433/19; постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/1733/18, постанові ПАГС від 23.02.2021 у справі №910/17902/20, постанові ПАГС від 27.04.2021 у справі №910/20501/20.

У судовому засіданні представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Шилець А.Р. підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивача, який вважав, що дана справа підлягає розгляду місцевим судом в порядку цивільного судочинства, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження у вищевказаній справі необхідно закрити, виходячи з наступних підстав.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У п. 24 рішення в справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у справі «Занд проти Австрії» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України.

За змістом пункту 1 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Наведена норма свідчить, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Звертаючись із вказаним позовом до суду, позивач просив суд визнати недійсним Договір відступлення прав за Договором іпотеки, посвідченим 24 березня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончаренко Н.О., за реєстровим номером №534, який укладений 20 листопада 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КОНКОРД ФАКТОРИНГ" та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "АКТИВ - БАНК", що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., зареєстрований в реєстрі за №2666, в частині відступлення прав за Договором іпотеки 24 березня 2010 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончаренко Н.О., за реєстровим номером №534, стосовно земельної ділянки, площею 4, 9967 га, кадастровий номер :01:174:0440, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, землі Ірпінської міської ради.

Отже, предметом оспорюваного договору є відступлення прав за договором іпотеки від 24.03.2010, в частині відступлення прав стосовно земельної ділянки, площею 4, 9967 га, кадастровий номер :01:174:0440.

Тобто між позивачем та відповідачами існує спір щодо правочину, укладеного для виконання зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними приписами Господарського процесуального кодексу України (схожу правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.03.2019 у справі № 904/2529/18).

Відповідно до положень частини другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, у тому числі й фізичні особи, які не є підприємцями. Випадки, коли справи у спорах, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, підвідомчі господарському суду, визначені статтею 20 ГПК України.

Положення пункту 1 частини першої статті 20 ГПК України не зумовлюють належність до господарської юрисдикції справ виключно необхідністю здійснення господарської діяльності всіма учасниками справи, оскільки передбачають, що у спорах, які виникають з кредитних та іпотечних правовідносин, цілком достатнім для їх належності до господарської юрисдикції є те, що сторонами основного зобов`язання мають бути юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Оспорюваний договір укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КОНКОРД ФАКТОРИНГ" та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "АКТИВ - БАНК" як суб`єктами господарювання та в ході проведення ними господарської діяльності (постанова Верховного Суду від 21 квітня 2020 року у справі № 910/17433/19).

Суд відхиляє доводи представника позивача, що вказаний спір має розглядатись саме за правилами цивільної юрисдикції, з урахуванням того, що стороною у кредитному договорі є саме фізична, а не юридична особа, оскільки у даному випадку враховується суб`єктний склад саме оспорюваного правочину.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно із приписами статі 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Отже, оскільки позивач оспорив господарський договір між юридичними особами, а також з урахуванням предмету спору і наведених положень ЦПК України, ГПК України, з урахуванням позиції Верховного Суду, приписів статті 263 ЦПК України, такі позовні вимоги підлягали розгляду в порядку господарського судочинства, а тому суд доходить висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, що дає підстави для застосування положень пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Отже, ОСОБА_2 необхідно звернутися з даним спором до суду в порядку господарського судочинства.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст.ст.255, 259-261 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «АКТИВ БАНК», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КОНКОРД ФАКТОРИНГ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору про відступлення прав за договором іпотеки закрити на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В. Кравчук