Справа № 183/4061/23
№ 2/183/2603/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.

секретаря судових засідань Краснянської Д.О.,

розглянувши, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,-

в с т а н о в и в:

03 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 2/183/1979/20 від 03 квітня 2020 року, на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/6 частку з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття починаючи, з дня набрання рішенням законної сили.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 05 жовтня 2013 року сторони зареєстрували шлюб, який в подальшому був розірваний на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.03.2020 року, справа № 183/6614/19.

У період шлюбних відносин у подружжя народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

03 квітня 2020 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області винесено рішення про стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 21 січня 2020 року до досягнення сином повноліття.

Позивач посилається на вимоги ч. 5 ст. 182 СК України, якою передбачено, що розмір аліментів на утримання однієї дитини повинен дорівнювати частині від заробітку (доходу) особи з якої стягуються аліменти, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця.

Крім того, 03 вересня 2021 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_7 , від якого має ще одну дитину - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На даний час дружина позивача знаходиться у відпустці по догляду за сином, до досягнення ним 3-х років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, позивач наполягає на тому, що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів, змінився його сімейний стан, внаслідок чого змінився і майновий стан, оскільки на його утриманні перебуває ще один син - ОСОБА_8 , у зв`язку із чим аліменти, що стягуються з позивача на утримання сина на користь відповідачки мають бути зменшені з 1/3 до 1/6 частини всіх видів доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Ухвалою суду від 07 квітня 2023 року відкрите спрощене позовне провадження у справі (а.с. 15).

В судовому засіданні позивач надав пояснення, щодо обставин зазначених ним в позовній заяві, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідачки в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що дійсно рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2. стягнуті аліменти на утримання син ОСОБА_5 у розмірі 1/3 частини від заробітку (доход) щомісяця, однак ОСОБА_1 являється батьком двох дітей, які наразі проживають разом з матір`ю і повністю знаходяться на його утриманні. Крім того, представник відповідача звернула увагу суду на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів про зміну його майнового стану, а народження іншої дитини, само по собі, не може бути підставою для зменшення аліментів на дитину.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що з 05 жовтня 2013 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2020 року(а.с. 10).

Від даного шлюбу вони мають сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2020 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 21 січня 2020 року до досягнення сином повноліття (а.с. 7).

03 вересня 2021 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_7 про, що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) (а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_8 , батьками якого зазначені - ОСОБА_1 та ОСОБА_7 про, що Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) видано свідоцтво про народження Серії НОМЕР_2 (а.с. 12).

Таким чином судом встановлено, що на утриманні позивача, крім сина ОСОБА_5 , перебуває другий син ОСОБА_8 .

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_4 в іншому шлюбі у нього народився син ОСОБА_8 .

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд зазначає, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження ще однієї дитини - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Крім того, суд бере до уваги докази надані представником відповідачки з яких вбачається, що сторони по справі мають двох неповнолітніх спільних дітей - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які в свою чергу проживають з матір`ю ОСОБА_2 та знаходяться на її утриманні.

Батько дітей ОСОБА_1 свої обов`язки по сплаті аліментів на утримання молодшого сина виконує не належним чином, так із розрахунку заборгованості по аліментам за виконавчим листом № 183/329/20 від 25.08.2020 року вбачається, що позивач аліменти на утримання сина сплачував не систематично та у меншому розмірі ніж був заявлений до стягнення, а починаючи з січня 2023 року не сплачував їх зовсім у зв`язку з чим, станом на 01.05.2023 року заборгованість позивача становить 35 373,50 гривень.

Таким чином суд приходить до висновків, що діти знаходяться на утриманні матері та забезпечуються нею одноособово.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.03.2020 року розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та суперечитиме його інтересам.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналізуючи викладене, оцінюючи докази з точки зору достатності, у відповідності до ч. 2 ст. 80 ЦПК України, суд приходить до переконання, про недоведеність позивачем підстав для задоволення позовних вимог враховуючи, що належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з усиновленням дитини від іншого шлюбу.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Судові витрати у вигляді судового збору, які позивачем за подання позовної заяви до суду не сплачувалися в силу положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст..ст. 12, 13, 76, 81, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Реквізити сторін:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Сорока.