ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 лютого 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/11662/21

Головуючий у першій інстанції Требух Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/129/23

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Поклад Д.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Державна іпотечна установа

треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хиля Оксана Володимирівна, Деснянський відділ державної виконавчої служби у м.Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Державної іпотечної установи на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова у складі судді Требух Н.В. від 24 червня 2022 року, місце ухвалення рішення м.Чернігів, дата складання повного тексту рішення 29 червня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної іпотечної установи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної іпотечної установи про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вимоги заявленого позову ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що 13.07.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хиля О.В. було вчинено виконавчий напис №755, яким нотаріус пропонував стягнути із ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи заборгованість в сумі 63 456 грн. 91 коп. за період з 06.03.2021 року по 04.06.2021 року, невиплачену в строк, на підставі договору фінансового лізингу № ФЛ202000884 від 22.09.2020 року. Позивач вважає, що даний викоанвчий напис приватного нотаріуса не підлягає виконанню, оскільки його вчинено із порушенням вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Позивач зазначав, що основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачу вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. При цьому, вказаних вимог при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, нотаріусом не було дотримано. 16.07.2021 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №66115702 з примусового виконання вищевказаного напису нотаріуса. Позивач стверджував, що він не погоджується із розміром заборгованості, оскільки він є безпідставним та необґрунтованим. Позивач вказує, що з тексту виконавчого напису неможливо встановити правильність розрахунку заборгованості відповідачем. Позивач також звертає увагу, що умовами договору про компенсацію частини лізингових платежів №ДК202000895 від 22.09.2020 року, укладеного між ГУНП в Чернігівській області, Державною іпотечною установою та ОСОБА_1 , передбачено компенсацію частини лізингових платежів за договором фінансового лізингу №ФЛ202000884 від 22.09.2020 року за рахунок коштів Державного бюджету на інших джерел, не заборонених законодавством. Однак, як стверджує позивач, у оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса не зазначено про наявність договору про компенсацію частини лізингових платежів №ДК202000895 від 22.09.2020 року, відсутні відомості про його розірвання або припинення, нотаріусом не перевірено обгрунтованості зазначених відповідачем сум заборгованості, не зазначено, за якими саме зобов`язаннями, коли даний строк настав, коли та в яких розмірах мали бути внесені грошові кошти, не перевірено розмір і порядок внесення платежів органом забезпечення житлом. За доводами позивача, приватний нотаріус Хиля О.В. при вчиненні оспорюваного напису не переконалась належним чином у безспірності сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушила норми статті 88 Закону України Про нотаріат. Позивач вказував, що оспорюваний виконавчий напис вчинено не на оригіналі документу, що встановлює заборгованість, а на окремому бланку нотаріальних дій.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 24.06.2022 року позов ОСОБА_1 до Державної іпотечної установи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хиля О.В. від 13.07.2021 року (реєстровий №755), яким з ОСОБА_1 стягнуто на користь Державної іпотечної установи заборгованість в розмірі 63 456 грн. 91 коп.

В апеляційній скарзі Державна іпотечна установа просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 24.06.2022 року, та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної іпотечної установи про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 24.06.2022 року є незаконним, необґрунтованим, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та нормам матеріального і процессуального права. В доводах апеляційної скарги Державна іпотечна установа зазначає, що оспорюваний позивачем виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом з повним дотриманням приписів чинного законодавства. Посилаючись на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 08.04.2021 року у справі №766/13967/17, апелянт вказує, що повідомлення іпотекодавця письмовою вимогою про усунення порушень основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору, слід вважати здійсненим належним чином за умови, що боржник одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань, та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна з цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Апелянт стверджує, що матеріали справи не містять жодних належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження наявності будь-яких заперечень з боку позивача у відповідь на надіслану відповідачем вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання. На думку апелянта, судом першої інстанції невідповідно застосовано висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 13.10.2021 року у справі №554/6777/17-ц, провадження №61-17750св20, оскільки у зазначеній справі повідомлення про порушення грошового зобов`язання боржнику нотаріусом взагалі не направлялось. Апелянт наголошує, що вимоги про сплату заборгованості, із доданими документами, були направлені позивачу за його поштовими адресами, однак вони були повернуті нотаріусу із відміткою про повернення у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Апелянт стверджує, що наведене свідчить про те, що боржник свідомо ухилився від отримання зазначених повідомлень про порушення грошового зобов`язання, направлених йому приватним нотаріусом. При цьому, апелянт посилається на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 року у справі №757/13243/17, провадження №14-711цс19, які безпідставно не враховані судом першої інстанції при вирішенні вимог заявленого ОСОБА_1 позову.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу Державної іпотечної установи позивач ОСОБА_1 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу Державної іпотечної установи, у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 24.06.2022 року.

В судовому засіданні апеляційного суду, в режимі відеоконференції, представник відповідача Державної іпотечної установи - адвокат Качан В.В. підтримала вимоги та доводи поданої апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Тарабанько Д.М. просив залишити без задоволення апеляційну скаргу Державної іпотечної установи, у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.06.2022 року.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хиля О.В., представник Деснянського відділу державної виконавчої служби у м.Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хиля О.В. подала апеляційному суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 22.09.2020 року між ОСОБА_1 та Державною іпотечною установою було укладено договір фінансового лізингу №ФЛ202000884, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хиля О.В., 22.09.2020 року, за реєстровим №1492 (а.с.77-90, том 1).

У відповідності до умов п.п.1.1. п.1 вищевказаного договору фінансового лізингу від 22.09.2020 року, лізингодавець - Державна іпотечна установа зобов`язується передати лізингоодержувачу - ОСОБА_1 , в строкове платне володіння та користування об`єкт житлової нерухомості, що належить лізингодавцю на праві власності, та передати його у власність лізингоодержувачу на умовах, визначених договором, а лізингоодержувач зобов`язується прийняти об`єкт житлової нерухомості, володіти та користуватися ним протягом усього строку фінансового лізингу, та після повного виконання умов договору та сплати всіх лізингових платежів набути його у власність на підставі договору.

Згідно п.п.1.2. п.1 зазначеного договору, на дату підписання договору права власності на об`єкт житлової нерухомості - квартира АДРЕСА_1 , складається з 2 (двох) житлових кімнат, загальна площа - 89,1 кв.м, житлова площа - 40,5 кв.м. (далі - Предмет лізингу), що передається у фінансовий лізинг належить лізингодавцю на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 26.08.2020 року, укладеного між лізингодавцем та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Стопченко К.О., 26.08.2020 року, за реєстровим №1199.

Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 26.08.2020 року, номер запису про право власності: 37910489, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.08.2020 року, індексний номер витягу: 221622356.

Відповідно до п.п.1.4. п.1 вказаного договору, предмет лізингу передається лізингодавцем у фінансовий лізинг лізингоодержувачу у платне володіння та користування на строк до 01.03.2039 року включно, але не менш ніж на 1 (один) рік.

Вартість предмету лізингу визначена (за згодою сторін) складає 1 365 279,30 грн., без ПДВ. (п.п.1.5. п.1 зазначеного договору).

Протягом строку дії договору розмір лізингових платежів може бути змінено у випадку та порядку, передбаченому договором (п.п.2.2. п.2 даного договору).

Лізингодавець може одержувати компенсацію частини лізингових платежів за рахунок коштів Державного бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством, яка надається лізингоодержувачу відповідно до чинного законодавства України. Умови виплати зазначеної компенсації, періодичність платежів та їх розмір встановлюється договором про компенсацію частини лізингових платежів ДК202000895 від 22.09.2020 р., укладеним між Головним управлінням Національної поліції в Чернігівській області (далі - Органом забезпечення житлом), ОСОБА_1 та ДІУ. При цьому розмір компенсації частини лізингових платежів може включати частину від суми, яка відшкодовує вартість житла, та винагороду лізингодавцю.

Розмір відсоткової ставки винагороди за отримане у фінансовий лізинг житло, визначається договором у наступному розмірі (п.п.2.3. п.2 вказаного договору):

- 15,5 (п`ятнадцять цілих п`ять десятих) % річних - розмір відсоткової ставки винагороди за отримане у фінансовий лізинг житло, що встановлено лізингодавцем з дня передачі житла згідно п.2.1. договору,

-17,8 (сімнадцять цілих вісім десятих) % річних - розмір відсоткової ставки винагороди за отримане у фінансовий лізинг житло, що набуває чинності з дня розірвання договору про компенсацію частини лізингових платежів, зазначеного у п.2.2. договору.

Нарахування винагороди за отриманий у фінансовий лізинг предмет лізингу здійснюється лізингодавцем щомісяця за фактичний час користування лізингоодержувачем предметом лізингу.

Винагорода розраховується на фактичний залишок несплаченої частини вартості предмета лізингу на розрахункову дату (останнє число місяця) за період з першого по останнє число місяця включно або за звітний місяць, за методом факт/факт, згідно якого для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці та у році, починаючи з дати передачі предмету лізингу у фінансовий лізинг до дати остаточного погашення вартості предмету лізингу.

У відповідності до п.п.2.4. п.2 даного договору, лізингоодержувач зобов`язується:

- щомісячно сплачувати лізингові платежі, до яких включено відшкодування вартості предмет лізингу в сумі не менше 6 149,91 грн. (шість тисяч сто сорок дев`ять гривень 91 коп.), та винагороду за отриманий у фінансовий лізинг предмет лізингу в строки та порядку, визначеному договором.

Правовідносини з питань отримання житла у фінансовий лізинг поліцейськими та особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, в тому числі, і порядок фінансування витрат на придбання зазначеного житла, регулюються відповідними нормативними актами, зокрема, Порядком забезпечення Державною іпотечною установою поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту житлом на умовах фінансового лізингу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1201 від 14.11.2018 року, зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 370 від 17.04.2019 року (далі - Постанова 1201, Порядок), та порядком, із зазначенням обсягів фінансування, розподілу бюджетних коштів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №978 від 14.11.2018 року.

Відповідно до вищевказаного Порядку, договір фінансового лізингу - договір фінансового лізингу, який укладається між ДІУ та заявником відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Законів України Про фінансовий лізинг, Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг та з урахуванням вимог цього Порядку; договір про компенсацію частини лізингових платежів - тристоронній договір, що укладається між ДІУ, заявником та відповідним органом забезпечення житлом, яким визначається механізм компенсації частини лізингових платежів за рахунок коштів державного бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством, відповідно до цього Порядку.

На виконання зазначеного Порядку, 22.09.2020 року між Головним управлінням Національної поліції в Чернігівській області (далі - ГУ Нацполіції/Орган забезпечення житлом), Державною іпотечною установою та ОСОБА_1 було укладено договір про компенсацію частини лізингових платежів №ДК202000895 (а.с.93-100, том 1), у відповідності до якого, з метою надання державної підтримки на придбання доступного житла, орган забезпечення житлом здійснює компенсацію частини лізингових платежів за рахунок коштів державного бюджету, шляхом їх перерахування на рахунки Державної іпотечної установи.

Згідно з п.1.5. вказаного договору компенсації, обсяг та сума компенсації частини лізингових платежів на відповідний період визначається згідно Порядку та відповідно до планового графіку платежів за формою, наведеною у додатку №1 до договору, або календарного плану до дострокового договору про компенсацію частини лізингових платежів (далі - календарний план), форма якого наведена у додатку №3 до договору, що є його невід`ємними частинами, в залежності від того, який документ датовано більш пізньою датою.

Розмір відсоткової ставки винагороди ДІУ за отримане у фінансовий лізинг житло становить 15,3% річних (п.1.7. договору компенсації).

Умовами договору компенсації визначено, що у період дії договору компенсації, орган забезпечення житлом, здійснює компенсацію частини лізингових платежів ОСОБА_1 за договором фінансового лізингу, а саме: 30% від щомісячної суми, яка відшкодовує частину вартості житла та 15,3% річних - винагороди лізингодавця.

Підстави припинення договору компенсації, визначені в п.7.1. даного договору, до яких, зокрема, віднесено, звільнення заявника зі служби (крім випадків, зазначених у пункті 24 Порядку).

27.01.2021 року Державна іпотечна установа отримала лист Головного управління Національної поліції в Чернігівській області № 86/124/05/23-2021 від 22.01.2021 року (а.с.101, том 1), в якому орган забезпечення житлом повідомив Державну іпотечну установу, що у зв`язку із звільненням зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 , договір про компенсацію частини лізингових платежів №ДК202000895 від 22.09.2020 року, припинив свою дію.

У відповідності до умов договору фінансового лізингу від 22.09.2020 року, лізингоодержувач мав щомісячно сплачувати лізингодавцю лізингові платежі, до яких включено відшкодування вартості предмету лізингу в сумі не менше 6 149,91грн., та винагороду за отримане у фінансовий лізинг житло, в розмірі - 17,8 (сімнадцять цілих вісім десятих) % річних від вартості предмета лізингу (п.2.3., п.2.4. договору фінансового лізингу).

Пунктом 2.5. договору фінансового лізингу від 22.09.2020 року встановлено, що лізингові платежі за договором сплачуються щомісячно в строк з 1 по 5 (п`яте) число кожного місяця (далі - платіжний період). Якщо лізингоодержувач сплачує лізинговий платіж раніше платіжного періоду, тобто до 1 (першого) числа місяця, то залишок несплаченої частини вартості предмету лізингу та винагороди зменшується 1 (першого) числа, незалежно від дня фактичної сплати.

Лізингові платежі сплачуються лізингоодержувачем шляхом безготівкових перерахувань на вказаний поточний рахунок лізингодавця. У призначені платежу лізингоодержувач зобов`язаний вказати номер договору, прізвище та ініціали лізингоодержувача.

Відповідно до довідки про стан заборгованості за період з 06.03.2021 року по 04.06.2021 року, заборгованість ОСОБА_1 по сплаті щомісячних лізингових платежів за договором фінансового лізингу, склала: 63 456 грн. 91 коп. (а.с.103, том 1).

З огляду на наявну прострочену заборгованість ОСОБА_1 , та враховуючи відповідні приписи чинного законодавства щодо дотримання порядку повідомлення боржника про наявне грошове зобов`язання, 04.06.2021 року Державна іпотечна установа звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хиля О.В. (а.с.104-105, том 1), щодо направлення на адресу державної реєстрації боржника вимоги про повне погашення заборгованості за лізинговими та іншим платежами за договором фінансового лізингу № ФЛ202000884 від 22.09.2020 року, повідомлення про розірвання договору та повідомлення про виселення з предмету лізингу.

Відповідна вимога про сплату заборгованості за договором фінансового лізингу була направлена Державною іпотечною установою на дві адреси ОСОБА_1 (а.с.106-109, том 1).

Як вбачається із копії свідоцтва, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хиля О.В. від 13.07.2021 року (а.с.110, том 1), заяву Державної іпотечної установи про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за договором фінансового лізингу № ФЛ202000884 від 22.09.2020 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хиля О.В. було передано ОСОБА_1 за місцем реєстрації/проживання: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , за допомогою відділення поштового зв`язку Київ-10 АТ Укрпошта, 16.06.2021 року. 23.06.2021 року ОСОБА_1 відмовився від одержання заяви, заяву повернуто до відділення поштового зв`язку Київ-10 АТ Укрпошта за закінченням терміну зберігання, про що зазначено у відмітці даного органу поштового зв`язку.

13.07.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хиля О.В. вчинено виконавчий напис (реєстровий №755) (а.с.16, том 1), яким із ОСОБА_1 стягнуто на користь Державної іпотечної установи заборгованість по сплаті щомісячних лізингових платежів за договором фінансового лізингу за період з 06.03.2021 року по 04.06.2021 року, в розмірі 63 456 грн. 91 коп.

Про вчинення вищевказаного напису приватним нотаріусом Хиля О.В. внесено запис до оригіналу договору фінансового лізингу №ФЛ202000884 від 22.09.2020 року (а.с.77-90, том 1).

Як вбачається із оскаржуваного рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.06.2022 року, задовольняючи вимоги заявленого позову ОСОБА_1 до Державної іпотечної установи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції зазначив, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. При цьому, суд першої інстанції послався на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 13.10.2021 року у справі №554/6777/17-ц, провадження №61-17750св20, зокрема, відносно того, що неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Суд першої інстанції зазначив, що вимога про сплату заборгованості, довідка про заборгованість були направлені позивачу за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , однак вони були повернуті нотаріусу з відміткою про повернення у зв`язку з закінченням терміну зберігання, тобто, не з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою чи адресат відмовився від отримання. За наведених обставин, оскільки матеріали справи не містять відомостей про отримання позивачем або власну відмову позивача від отримання відповідного повідомлення, суд дійшов висновку, що позивач був позбавлений права подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису. За даних обставин, суд першої інстанції вважав за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги Державної іпотечної установи відносно того, що висновок оскаржуваного рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.06.2022 року про наявність підстав для задоволення вимог заявленого ОСОБА_1 позову не узгоджується із фактичними обставинами справи та положеннями норм права, які регулюють спірні правовідносини.

В доводах апеляційної скарги Державна іпотечна установа зазначає, що оспорюваний позивачем виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом з повним дотриманням приписів чинного законодавства. Посилаючись на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 08.04.2021 року у справі №766/13967/17, апелянт вказує, що повідомлення іпотекодавця письмовою вимогою про усунення порушень основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору, слід вважати здійсненим належним чином за умови, що боржник одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань, та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна з цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Апелянт стверджує, що матеріали справи не містять жодних належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження наявності будь-яких заперечень з боку позивача у відповідь на надіслану відповідачем вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання. На думку апелянта, судом першої інстанції невідповідно застосовано висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 13.10.2021 року у справі №554/6777/17-ц, провадження №61-17750св20, оскільки у зазначеній справі повідомлення про порушення грошового зобов`язання боржнику нотаріусом взагалі не направлялось. Апелянт наголошує, що вимоги про сплату заборгованості, із доданими документами, були направлені позивачу за його поштовими адресами, однак вони були повернуті нотаріусу із відміткою про повернення у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Апелянт стверджує, що наведене свідчить про те, що боржник свідомо ухилився від отримання зазначених повідомлень про порушення грошового зобов`язання, направлених йому приватним нотаріусом. При цьому, апелянт посилається на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 року у справі №757/13243/17, провадження №14-711цс19, які безпідставно не враховані судом першої інстанції при вирішенні вимог заявленого ОСОБА_1 позову.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

На підставі п.19 статті 34 Закону України Про нотаріат, виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Згідно зі статтею 87 Закону України Про нотаріат, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України Про нотаріат визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї норми Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Приписами абз.3 п.284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5, визначено, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною, і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України.

Згідно із пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, для одержання виконавчого напису подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченої угоди;

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Із врахуванням положень статей: 15,16,18 ЦК України, статей: 50, 87, 88 Закону України Про нотаріат, захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувана право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.

Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Відповідно до п.п.1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172.

Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника, вимога кредитора, заставодержателя вважається безспірною.

Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен відмовити в здійсненні виконавчого напису.

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, апеляційний суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 08.04.2021 року у справі №766/13967/17, провадження №61-10742св20, відносно того, що: … Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення іпотекодавця, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення іпотекодавця слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах: від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278гс18); від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15 (провадження № 14-706цс19); аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 03 червня 2020 року у справі № 363/568/18 (провадження № 61-49018 св 18), від 03 червня 2020 року у справі №359/8181/18 (провадження № 61-22164 св 19).

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений пп.2.3 п.2 гл.16 розд. II Порядку, шляхом надіслання іпотеко держателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Водночас нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору.

Якщо жодна із них дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини є документально підтвердженими, що з огляду на наявну прострочену заборгованість ОСОБА_1 , та враховуючи відповідні приписи чинного законодавства щодо дотримання порядку повідомлення боржника про наявне грошове зобов`язання, 04.06.2021 року Державна іпотечна установа звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хиля О.В. (а.с.104-105, том 1), щодо направлення на адресу державної реєстрації боржника вимоги про повне погашення заборгованості за лізинговими та іншим платежами за договором фінансового лізингу № ФЛ202000884 від 22.09.2020 року, повідомлення про розірвання договору та повідомлення про виселення з предмету лізингу.

Відповідна вимога про сплату заборгованості за договором фінансового лізингу була направлена Державною іпотечною установою на дві адреси ОСОБА_1 (а.с.106-109, том 1).

Як вбачається із копії свідоцтва, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хиля О.В. від 13.07.2021 року (а.с.110, том 1), заяву Державної іпотечної установи про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за договором фінансового лізингу № ФЛ202000884 від 22.09.2020 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хиля О.В. було передано ОСОБА_1 за місцем реєстрації/проживання: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , за допомогою відділення поштового зв`язку Київ-10 АТ Укрпошта, 16.06.2021 року. 23.06.2021 року ОСОБА_1 відмовився від одержання заяви, заяву повернуто до відділення поштового зв`язку Київ-10 АТ Укрпошта за закінченням терміну зберігання, про що зазначено у відмітці даного органу поштового зв`язку.

13.07.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хиля О.В. вчинено виконавчий напис (реєстровий №755) (а.с.16, том 1), яким із ОСОБА_1 стягнуто на користь Державної іпотечної установи заборгованість по сплаті щомісячних лізингових платежів за договором фінансового лізингу за період з 06.03.2021 року по 04.06.2021 року, в розмірі 63 456 грн. 91 коп.

За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги Державної іпотечної установи відносно того, що оспорюваний позивачем виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом із дотриманням приписів чинного Законодавства, яке регламентує спірні правовідносини. В даному випадку, відповідачем для вчинення виконавчого напису були подані приватному нотаріусу всі документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. При цьому, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хиля О.В. було вчинено відповідні дії, щодо повідомлення боржника про порушення договірних зобов`язань, отже, приватним нотаріусом було з`ясовано питання щодо безспірності заборгованості (за наслідками вчинення відповідних дій), що підлягала стягненню за виконавчим написом нотаріуса, і позивач (за наслідками повідомлення) не був позбавлений об`єктивної можливості вказати свої заперечення щодо суми нарахованого боргу, яку він не визнає.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин апеляційний суд, відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 року у справі № 757/13243/17, провадження №14-711цс19. А саме, апеляційним судом враховується висновок даної постанови Великої Палати Верховного Суду відносно того, що ... Належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також слід вважати також таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання.

У постанові Верховного Суду від 08.04.2021 року у справі №766/13967/17, провадження №61-10742св20, зазначено, що: … Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення іпотекодавця, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення іпотекодавця слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах: від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278гс18); від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15 (провадження № 14-706цс19); аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 03 червня 2020 року у справі № 363/568/18 (провадження № 61-49018 св 18), від 03 червня 2020 року у справі №359/8181/18 (провадження №61-22164 св 19).

Позивачем не спростовано твердження апеляційної скарги відносно того, що із врахуванням п.99, п.116, п.117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270, а також документально підтверджених фактичних обставин справи, неотримання позивачем кореспонденції, направленої на його адреси приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хиля О.В., є наслідками дій (бездіяльності) позивача щодо неотримання даної кореспонденції, тобто, його власною волею. А отже, як стверджує апелянт, свідчить про ухилення позивача від отримання повідомлень про порушення грошового зобов`язання, направлених за двома адресами позивача приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хиля О.В.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 24.06.2022 року про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , не узгоджується із фактичними, документально підтвердженими обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини.

Приймаючи до уваги наведене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу Державної іпотечної установи на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.06.2022 року, необхідно задовольнити, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.06.2022 року - скасувати. За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної іпотечної установи про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до приписів п.2 ч.2, ч.6, ч.13 статті 141 ЦПК України, у зв`язку з тим, що позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 05.12.2016 року (а.с.15, том 1), Державній іпотечній установі необхідно компенсувати документально підтверджені понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1 362 грн. (а.с. 89, том 2), за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 22.10.2021 року (а.с.35-37, том 1), у даній цивільній справі було вжито заходи забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №755 від 13.07.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хиля О.В., яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи заборгованість в сумі 63 456 грн. 91 коп.

Приписами ч.9 статті 158 ЦПК України регламентовано, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

За наведених обставин, у зв`язку із прийняттям апеляційним судом постанови про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 22.10.2021 року, у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №755 від 13.07.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хиля О.В., яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи заборгованість в сумі 63 456 грн. 91 коп.

Керуючись статтями: 141, 158, 367, 368, 374; п.1, п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної іпотечної установи - задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 червня 2022 року - скасувати.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної іпотечної установи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Компенсувати Державній іпотечній установі понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн., за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 22 жовтня 2021 року, у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №755 від 13 липня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хиля Оксаною Володимирівною, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи заборгованість в сумі 63 456 грн. 91 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: