справа №753/6140/21
провадження № 22-ц/824/8337/2023
головуючий у суді І інстанції Колесник О.М.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 липня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 7 лютого 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за використану електричну енергію,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року позивач ТОВ «Київські енергетичні послуги» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 9 267,77 грн, яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 9 171,12 грн, 3% річних у розмірі 69,25 грн та інфляційної складової боргу у розмірі 27,40 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є власником особового рахунку в квартирі АДРЕСА_1 , споживає електроенергію, при цьому з січня 2019 року не в повному обсязі виконував зобов`язання по її оплаті, в зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість, яку позивач просив суд стягнути з відповідача з урахуванням нарахованих штрафних санкцій.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 7 лютого 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Київські енергетичні послуги» 9 171 грн 12 коп. в рахунок стягнення заборгованості за використану електричну енергію, 27 грн 40 коп. інфляційних втрат, 69 грн 25 коп. 3%-річних, 2 270 грн судового збору, а всього 11 537 грн 77 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції частково скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Вказує, що ознайомився із повним текстом судового рішення тільки 30 березня 2023 року, а тому з метою недопущення пропуску строку оскарження рішення суду першої інстанції подає апеляційну скаргу та залишає за собою право її доповнення з вмотивованими доказами в чому полягає незаконність рішення.

3 травня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ТОВ «Київські енергетичні послуги», в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначає, що відповідач має право доповнити чи змінити свою апеляційну скаргу в строк до 30 березня 2023 року. Даним правом відповідач не скористався, що унеможливлює подальше внесення змін чи доповнень до апеляційної скарги.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач неналежним чином сплачував кошти за спожиту електричну енергію у зв`язку з чим з січня 2019 року за ним утворилась заборгованість, яка станом на 13 січня 2021 року становить 9 171,12 грн. та підлягає сплаті.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Як встановлено судом, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 червня 2018 року №429, ТОВ «КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ» видано ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

У м. Києві єдиним постачальником універсальної послуги є ТОВ «КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ».

ТОВ «КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ» за вказаною адресою відкрито особовий рахунок побутового споживача електроенергії № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , а отже він є споживачем електричної енергії, яку постачає позивач за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов`язує.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.322 ЦК України).

Згідно з п. 3 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999 року, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричної енергії між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електроенергією.

Так, матеріалами справи встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 для розрахунків за електроенергію було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 . Нарахування за спожиту електричну енергію здійснювалось на підставі даних про обсяги спожитої електричної енергії, переданих оператором системи розподілу ПРАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (далі - ОСР).

Також матеріалами справи встановлено, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору, згідно із заявою-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору.

Відповідач стверджує, що для укладення договору з позивачем (як постачальником) потрібно наявність заяви на приєднання та що ним така заява не подавалася.

Разом з тим, у відповідності до п. 3.1.5 ПРРЕЕ, затверджених Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312, електропостачальник розміщує у відкритому доступі форму відповідного договору, який пропонується споживачам до укладення, додатком 1 до якого є заява-приєднання. До договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відповідний електропостачальник має розробити з урахуванням вимог законодавства публічні комерційні пропозиції та розмістити їх на своїх офіційних веб-сайтах. Вищезазначений договір, як вже зазначалося вище, є публічним договором приєднання та укладається сторонами з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.

Матеріалами справи встановлено, що позивач при зверненні до суду із позовом надав примірник договору і комерційних пропозицій з свого офіційного сайту.

Так, відповідно до постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом: 1) оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, 2) абофактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, 3) або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Тобто для укладення договору з постачальником універсальних послуг потрібна хоча б одна з вищевказаних умов.

У даному випадку позивач здійснив 2 вищевказані умови: фактично споживав електроенергію та проводив часткові оплати нарахувань за спожиту електроенергію.

Фактичне споживання електроенергії позивачем відображено в особовій картці споживача, яка додана до позову та , в якій ОСР визначено обсяги споживання на підставі показів засобу обліку, тариф постачальника універсальної послуги, який застосовано відповідачем для розрахунку обсягів спожитої позивачем електроенергії кВт *г).

Крім того, відповідач проводив оплати за спожиту електроенергію, які відображено в особовій картці споживача (стовпчик «Оплата, грн.» в особовій картці споживача) та до позову окремо надано роздруківку з всіма оплатами відповідача на момент звернення до суду з позовом.

Отже, фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору), згідно з абз. 5 п. 13 Розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії», є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної заяви-приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Таким чином, до 1 січня 2019 року усі споживачі, які до цього отримували послуги з електропостачання від ІІРАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (правонаступник ПАТ «Київенерго»), мали визначитись з енергопостачальником: чи це буде відповідач, чи будь-яка інша постачальна організація з відповідною ліцензією на право здійснювати постачання електроенергії.

Якщо споживач виконував хоча б 1 з 3 умов згідно п. 7 постанови НКРЕКП від 14 березня 2018 № 312, про які зазначалося вище, такі дії свідчили про обирання саме позивача як постачальника.

Матеріали справи не містять доказів відмови відповідача від послуг позивача, а тому між сторонами виникли взаємовідносини в силу положень законодавства в умовах нового ринку електроенергії.

З урахуванням наведеного, оскільки станом на 1 січня 2019 року ОСОБА_1 не відмовився від постачання електроенергії, а також до цієї дати обрав позивача постачальником електроенергії, та фактичним споживанням приєднався саме з 1 січня 2019 року до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах комерційної пропозиції «Побутова» (договірні відносини за адресою: АДРЕСА_2 врегульовано відповідно до вимог чинного законодавства).

Згідно з п. 4.12 ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку електричної енергії (далі - ККОЕЕ), про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електроенергії.

Плата за спожиту впродовж розрахункового періоду електроенергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Розрахунки побутового споживача за спожиту електроенергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору.

Згідно з вимогами Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електроенергії - це продаж, включаючи перепродаж електроенергії, а універсальна послуга

постачання електроенергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електроенергією на умовах, визначених відповідно до цього Закону, на всій території України.

Матеріалами справи встановлено, що ТОВ «КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ» здійснює нарахування за спожиту електроенергію за наведеною адресою відповідно до обсягів електричної енергії, переданих ПРАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», як оператором системи розподілу і адміністратором комерційного обліку та/або наданих споживачем.

У відповідності до п. 6.21 Розділу XIII ККОЕЕ дані, отримані від споживача, при проведенні процедур їх перевірки та у розрахунках мають менший пріоритет ніж виміряні дані з контрольних лічильників або дані, отримані від оператора системи розподілу або постачальника послуг комерційного обліку.

Згідно підпункту 21) п. 5.1.2. ПРРЕЕ та и. 8.6.10 ККОЕЕ ОСР має проводити не рідше одного разу на 6 місяців контрольний огляд засобів комерційного обліку споживачів відповідно до затверджених графіків. Договором не передбачено обов`язок позивача надавати покази лічильника.

Однак підпункт 8 п. 6.2 договору про постачання визначає, що споживач зобов`язується виконувати інші обов`язки покладені на споживача чинним законодавством та/або договором. Обов`язок надавати покази встановлено ПРРЕЕ та зокрема ККОЕЕ як основним законодавчим актом, що регламентує питання обліку електричної енергії.

Відповідно до п. 8.6.2 ККОЕЕ, індивідуальні побутові споживачі зобов`язані щомісяця зчитувати фактичні покази зі всіх лічильників, встановлених на об`єкті споживача, для яких відсутня можливість дистанційного зчитування даних, та надавати їх відповідному оператору системи розподілу або ІІГІКО (у ролі ОЗД) в один із таких способів: через особистий кабінет на сайті оператора системи розподілу або ППКО (у ролі ОЗД); за телефоном чи іншими електронними засобами;шляхом зазначення цих показів у сплаченому рахунку;через особисте звернення або іншим зручним та прийнятним для сторін способом згідно з укладеним договором.

Отже слідує, що покази мають подаватися споживачами щомісяця незалежно від факту споживання електроенергії.

Однак, позивач зазначає, що відповідач систематично та умисно ухиляється від виконання вказаного обов`язку та не передає позивачу, щомісячно, покази свого лічильника знаючи, що лічильник знаходиться у нього в квартирі, а відповідно працівники ОСР не зможуть здійснити зчитування фактичних показників лічильника без дозволу та надання доступу до квартири самим відповідачем.

З наданих позивачем особової картки споживача по особовому рахунку № НОМЕР_1 вбачається, що відповідач неналежним чином сплачував кошти за спожиту електричну енергію у зв`язку з чим з січня 2019 року за ним утворилась заборгованість, яка станом на 13 січня 2021 року становить 9 171,12 грн.

Відповідач вказаного розрахунку не спростував, власний розрахунок заборгованості не надав. Докази оплати вказаної заборгованості відповідачем у матеріалах справи відсутні.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 53 Правил визначено, що якщо між споживачем і енергопостачальником не досягнуто згоди про користування електричною енергією, її оплату, збереження приладів обліку тощо, спірні питання вирішуються в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, зважаючи на те, що з боку відповідача не надано суду доказів на підтвердження виконання ним своїх зобов`язань, передбачених законом, по оплаті за надані позивачем послуги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість та доведеність заявлених позивачем вимог та стягнення з відповідача штрафних санкцій на підставі ст. 625 ЦК України, у розмірі 69,25 грн - 3% річних та 27,40 грн - інфляційної складової боргу.

Апеляційна скарга відповідача не містить обґрунтованих доводів щодо скасування рішення суду та зводиться лише до незгоди з висновком суду першої інстанції без зазначення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів висновок суду або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам чинного законодавства, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

Згідно з частиною 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 7 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених в статті 389 ЦПК України.

ГоловуючийТ.О. Писана

Судді К. П. Приходько
С.О. Журба