ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м.Суми

Справа №591/348/21

Номер провадження 22-ц/816/91/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Неговської Ірини Володимирівни на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 04 листопада 2022 року в складі судді Северинової А.С., постановлену в м. Суми, повний текст ухвали складено 04 листопада 2022 року,

в с т а н о в и в:

07 жовтня 2022 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Неговську І.В. звернувся до суду першої інстанції із заявою, в якій просить розстрочити виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 вересня 2021 року в даній справі за позовом до нього АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором на один рік рівними частинами.

Заяву мотивовано тим, що згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони й відповідно до законодавства в Україні запроваджено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено. Внаслідок вказаних обставин, які мають особливий характер та у зв`язку з відсутністю необхідного розміру грошових коштів та майна для погашення заборгованості в повному обсзі відповідач не може в даний час виконати зазначене рішення одним платежем. Разом з тим, він має намір погасити заборгованість за кредитним договором, що стягнута судовим рішенням шляхом сплати боргу щомісячно рівними частинами. Зокрема, після ухвалення судом рішення ним добровільно сплачено 5000 грн.

Посилаючись на вказані обставини, просить заяву про розстрочення судового рішення задовольнити.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 04 листопада 2022 року в задоволенні заяви відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що факт запровадження в Україні воєнного стану і продовження строку його дії сам по собі не може слугувати достатньою підставою для задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують не можливість виконання ним рішення суду у повному обсязі та без затримок відповідно до запропонованого ним графіку. Користуючись кредитними коштами, він мав врахувати розмір своїх доходів та усвідомлювати, що він несе зобов`язання щодо своєчасного та у повному обсязі повернення коштів за укладеним кредитним договором. Крім того, судом зазначено, що з дня ухвалення рішення у справі минуло більше одного року, а тому в силу ч. 5 ст. 435 ЦПК України у задоволенні заяви було відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Неговську І.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким розстрочити виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 вересня 2021 року у справі № 591/348/21 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на один рік рівними платежами.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що докази ухвилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду в матеріалах справи відсутні. Він вже сплатив добровільно 5000 грн та 1000 грн.

Наголошує на тому, що введення воєнного стану та події, які з цим пов`язані безумовно впливають на можливість виконання заявником своїх обов`язків щодо виконання рішення суду.

Крім того, на думку скаржника, розстрочення виконання судового рішення не сприятиме ухиленню від його виконання та не вплине на фінансовий стан позивача, який є банківською установою.

Також вважає, що суд невірно витлумачив положення ч. 5 ст. 435 ЦПК України, оскільки передбачений нею річний строк стосується саме періоду, на який надається відстрочка або розстрочення виконання судового рішення, а не періоду, протягом якого особа має право звернутися із відповідною заявою.

Від АТ КБ «ПриватБанк» відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не находив.

В судовому засіданні представник заявника підтримав апеляційну скаргу і просив задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29 вересня 2021 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 20 вересня 2019 року в сумі 259 361 грн 27 коп. та судові витрати в розмірі 3890 грн 42 коп.; в іншій частині вимог відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю (а.с. 177-180, Т. 1).

Постановою Сумського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 вересня 2021 року залишено без змін (а.с. 248-250, Т. 1).

Додатковою постановою Сумського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 4000 грн 00 коп. в рахунок відшкодування фактично понесених судових витрат по оплаті витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 273-274, Т. 1).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для розстрочення судового рішення.

Розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконується частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом.

Відповідно частини 1, 3, 4, 5, 7 до статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Відповідно до роз`яснень п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочення або розстрочення виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

Отже, закон пов`язує можливість відстрочення та розстрочення виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги.

Аргументуючи свою заяву про розстрочення виконання судового рішення, ОСОБА_1 послався на введення в Україні військового стану та відсутність у нього необхідного розміру грошових коштів та майна для виконання вказаного рішення суду шляхом сплати єдиним платежем.

Проте, як вірно вказав суд першої інстанції, сам по собі факт введення в Україні військового стану та продовження строку його дії не є безумовною підставою для розстрочення виконання рішення суду. А якихось виняткових обставин, що виникли внаслідок введення в Україні воєнного стану, та які ускладнюють або виключають виконання рішення суду у зв`язку із погіршення його майнового стану ОСОБА_1 не вказано та доказів на їх підтвердження суду не надано.

Стосовно відсутності у нього необхідного розміру грошових коштів та майна для виконання вказаного рішення суду, колегія суддів зауважує, що ним не надано суду беззаперечних доказів на підтвердження того, що його майновий стан на даний час унеможливлює виконання судового рішення.

Таким чином, обов`язок доведення наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, покладається саме на заявника, який всупереч вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надав до суду першої інстанції доказів їх існування.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення заяви про розстрочення виконання судового рішення.

Помилкове тлумачення судом першої інстанції ч. 5 ст. 385 ЦПК України на правильність висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення заяви не вплинуло.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які давали б підстави для скасування постановленої ухвали суду. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Неговської Ірини Володимирівни залишити без задоволення.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 04 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 16 лютого 2023 року.

Головуючий - С. С. Ткачук

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов