Справа №:755/3883/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючої судді - Слободянюк А.В.,

за участю секретаря - Бовкун М.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Яценюк Л.П. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання права користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

У березні 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, в якому просила визнати за нею право користування житловим приміщенням, а саме квартою АДРЕСА_2 . Позов мотивовано тим, що дану квартиру було отримано на підставі ордеру від 31 грудня 1967 року батьком позивачки ОСОБА_4 на сім`ю: дружина - ОСОБА_5 , дочка - ОСОБА_1 (позивачка), син - ОСОБА_6 .

Згідно рішення виконавчого комітету Дніпровської районної ради у м.Києві від 14 лютого 1983 року № 88 квартиронаймачем стала позивачка, до складу сім`ї якої входить чоловік - ОСОБА_7 , дочка - ОСОБА_8 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дочка позивачки - ОСОБА_9 , яка проживала у кв. АДРЕСА_2 та було квартиронаймачем, так як позивачка у 1999 році знялась з реєстраційного обліку. Прізвище « ОСОБА_10 » дочка набула після реєстрації шлюбу, заливши це прізвище і після розірвання шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув чоловік позивачки - ОСОБА_4 підчас військової агресії РФ.

Позивачка вказує, що донька неодноразово подавала документи для приватизації вказаної квартири, останній раз їй було відмовлено рішенням відповідача від 20 липня 2022 року № 43-79/22.

Позивачка зазначає, що за сімейними обставинами вона знялась з реєстраційного обліку із вказаної квартири, але постійно проживає у квартирі з 1967 року разом з дочкою і чоловіком, змінивши лише місце реєстрації; не було порушення порядку вселення/виселення з квартири, місця проживання не міняла. З дочкою та чоловіком вони були членами однієї сім`ї, проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом сплачували комунальні послуги.

Посилаючись на положення ст.ст .61,64,65 ЖК України, просить позов задовольнити.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва 27 березня 2023 року позовну заяву залишено без руху з приводу надання неналежної якості письмових доказів (а.с.50,51).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 04 квітня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.57,58).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 квітня 2023 року задоволено заяву ОСОБА_1 , забезпечено позов шляхом заборони Дніпровській районній у м. Києві державній адміністрації вчиняти дії, пов`язані з передачею у користування третім особам кв. АДРЕСА_2 (а.с.72,74).

Стороною відповідача Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією (представник Яценюк Л.П., а.с.101), 01 травня 2023 року на позовну заяву подано відзив, в якому вказується наступне. (а.с.90-101).

Спірна квартира АДРЕСА_2 перебуває у комунальній власності територіальної громади м.Києва, закріплена на праві господарського відання за Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва» згідно розпорядження Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації № 61 від 13 лютого 2015 року «Про організаційно-правові заходи, пов`язані з виконанням рішення Київради від 09 жовтня 2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва».

Стороною відповідача зазначається, що згідно довідки ЖРЕО № 408 від 25 вересня 2015 року, яка видавалась ОСОБА_9 , ордер на квартиру АДРЕСА_2 втрачено. Згідно розпорядження Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації № 848 від 17 вересня 1990 року змінено договір найму на спірну квартиру та укладено договір з ОСОБА_9 у зв`язку з виїздом квартиронаймача ОСОБА_1 ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя вона зверталась до органів приватизації житла, рішенням органу приватизації відповідача від 20 липня 2022 року № 43-79/22 відмовлено у приватизації. У відзиві вказується, що позивачка ОСОБА_1 з 05 вересня 1995 року до 11 грудня 2001 року була зареєстрована по АДРЕСА_3 , а з 31 січня 2002 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Стороною відповідача вказується, що спірна квартира є не єдиним місцем проживання позивачки, у зв`язку з чим просить відмовити у позові.

12 травня 2023 року представником позивачки ОСОБА_1 , адвокатом Чепурновим Ю.О. (а.с.142,143), до суду подано відповідь на відзив на позовну заяву, з відміткою про її прийняттям відповідачем (а.с.139-140).

У відповіді на відзив вказується, що стороною відповідача подано рішення від 12 лютого 2015 року № 61 Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації, яке не стосується предмету спору та яке сторона позивача просить визнати як неналежний доказ. Відповідь містить заперечення щодо клопотання сторони відповідача про витребування доказів.

Відповідно до ч.8 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 підтримали позов та викладені у ньому обставини. Позивач ОСОБА_1 додатково пояснила, що вона знялась з реєстрації в спірній квартирі для того, що доньці було зручніше приватизувати квартиру. Квартира по АДРЕСА_5 , де вона була зареєстрована, належала її батькові, а квартира, у якій вона зареєстрована на даний час - це квартира її молодшої доньки.

Представник відповідача Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації Яценюк Л.П. в судовому засіданні просила відмовити в позові з посиланням на його недоведеність і безпідставність, надала пояснення, викладені у відзиві на позов.

Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 була отримана у 1967 році батьком позивачки ОСОБА_4 на сім`ю з чотирьох осіб: дружина - ОСОБА_5 , дочка - ОСОБА_1 , (позивачка), син - ОСОБА_6 . Ця обставина не заперечується стороною відповідача.

Як вбачається з довідки від 25 вересня 2015 року № 8085 ЖРЕО № 408, виданої ОСОБА_9 , яка проживає та прописана у АДРЕСА_2 , ордер на вказану квартиру втрачено (а.с.13).

Відповідно до копії списку працівників Київського ремонтно-будівельного І монтажного управління виробничого об`єднання «Промрембудмонтаж», прийнятих на облік за місцем роботи для одержання житлової площі, були включені: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6., син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7., дочка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4., зять - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5., онука - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3., колишній чоловік - ОСОБА_4 , 1931 р.н. (а.с. 14).

З архівного витягу Державного архіву м.Києва від 26 травня 2023 року № 068/07-21/1984, вбачається, що рішенням комітету Дніпровської районної Ради народних депутатів від 14 лютого 1983 року № 88 прийнято на квартирний облік сім`ю ОСОБА_1 у складі 3-х осіб, які проживають у кв. АДРЕСА_2 , переоформлено особистий рахунок на ОСОБА_1 , склад сім`ї якої: вона, чоловік ОСОБА_11 , дочка ОСОБА_8 , у зв`язку з переходом батька ОСОБА_4 на іншу житлову площу (а.с.149).

Донька позивачки ОСОБА_8 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , а.с.11), згідно довідки відділу РАЦС Дніпровського РУЮ м. Києва № 2817/03-38 від 16 листопада 2005 року (а.с 12), після укладення шлюбу 27 вересня 1996 року з ОСОБА_13 змінила прізвище з « ОСОБА_14 » на « ОСОБА_10 ».

Відповідно до розпорядження Дніпровської районної державної адміністрації м.Києва № 848 від 17 вересня 1990 року, ЖРЕО-8 дозволено змінити договір найму на кв. АДРЕСА_2 та укласти договір з донькою позивачки ОСОБА_9 , у зв`язку з виїздом квартиронаймача ОСОБА_1 (а.с.17).

Згідно копії свідоцтва про зміну прізвища, імені, по батькові серії НОМЕР_2 чоловік позивачки - ОСОБА_11 30 липня 1982 року змінив прізвище на « ОСОБА_14 » (а.с. 16).

ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік позивачки ОСОБА_15 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 18).

Рішенням органу приватизації житла Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації від 20 липня 2022 року № 43-79/22 відмовлено ОСОБА_9 та членам її сім`ї у приватизації кв. АДРЕСА_2 (а.с.19).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла донька позивачки ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а.с. 18).

З копії паспорту громадянина України вбачається, що позивач ОСОБА_1 з 05 вересня 1995 року до 11 грудня 2001 року була зареєстрована по АДРЕСА_3 , а з 31 січня 2002 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

Відповідно до наданої інформації Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації від 16 червня 2023 року № 103/4264/34/4, за адресою: АДРЕСА_2 було зареєстровано дві особи: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 21 червня 1994 року по 20 грудня 2022 року, знято з реєстраційного обліку у зв`язку зі смертю, актовий запис від 20 грудня 2022 року № 24226 Київського МВДРС ЦМУ МЮ, а також ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 13 жовтня 2001 року по 30 березня 2022 року, знято з реєстраційного обліку у зв`язку зі смертю, актовий запис від 30 березня 2022 року № 137158 Київського МВДРС ЦМУ МЮ (а.с.151).

Згідно інформації Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 23 травня 2023 року № 062/14-6905(И-2023), квартира АДРЕСА_3 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_16 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 04 грудня 2001 року (за цим договором позивачка ОСОБА_1 виступала як продавець (а.с.146); квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 11 грудня 2001 року (за цим договором позивачка ОСОБА_1 виступала як покупець (а.с.144-145).

Стороною позивачки надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 24724399, сформований 25 липня 2014 року, згідно якого квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_17 (а.с.157).

Участі у приватизації квартири АДРЕСА_1 позивачка не приймала, відповідно до довідки № 145/23 від 15 червня 2023 року органу приватизації УЖГ Дніпровської РДА (а.с.158).

Допитана судом свідок зі сторони позивача ОСОБА_18 засвідчила, що позивач була її сусідкою, з 1967 року проживала з позивачем в одному будинку. З 2010 року свідок проживає в іншій квартирі в Бучанському районі Київської області, однак кожен день приїжджає до онуків в Київ та може підтвердити, що позивач весь час проживала в спірній квартирі, нікуди не виїжджала, весь час доглядала свою хвору доньку.

Свідок зі сторони позивача ОСОБА_19 , яка також є сусідкою позивачки, засвідчила, що позивачка заселилась до будинку, де знаходиться спірна квартира, у 1967 році. Свідок була знайома з покійними батьками позивачки, її чоловіком та дружиною, весь час товаришувала з позивачкою. Повідомила, що позивач постійно жила у вказаній квартирі, коли захворіла її донька, піклувалась про неї. Спілкування свідка з позивачкою в основному відбулось на вулиці біля будинку або по телефону.

Свідок зі сторони позивача ОСОБА_20 повідомила, що товаришує з позивачкою з 1984 року, знала її сім`ю. ОСОБА_1 весь час проживала у спірній квартирі разом зі своєю сім`єю. Позивач разом зі своєю донькою ОСОБА_21 піклувались про хвору доньку - ОСОБА_22 ; повідомила, що чоловіка позивачки після повномасштабного вторгнення російських військ вбили у с. Гостомелі.

Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер (частини перша та друга статті 61 ЖК України).

Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї (стаття 64 ЖК України).

Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (стаття 65 ЖК України).

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів,

а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорювані права, свободи

чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних

чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі

у справі позивачем.

У разі пред`явлення позову не до всіх належних відповідачів суд не вправі

зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі

у справі як співвідповідачів та зобов`язаний вирішити справу за тим позовом,

що пред`явлений, і стосовно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Отже, визначення відповідачів, предмета і підстав позову є правом позивача.

Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову

є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши,

що позов пред`явлений до неналежного відповідача та немає визначених процесуальним законом підстав для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Такі правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18);

від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18); від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18); від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18); від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19).

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 (провадження № 61-9953св20) вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного

кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування» органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим

та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Частиною п`ятою цієї статті визначено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, у тому числі на житловий фонд. Районні та обласні ради здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад від імені територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» питання організації управління районами в місті Києві належать до компетенції Київської міської ради і вирішуються відповідно до Конституції України, цього та інших законів України, рішень міської ради про управління районами міста.

Рішеннями Київської міської державної адміністрації від 15 грудня 2011 року

№ 844/7080 «Про впорядкування прийняття майна до комунальної власності територіальної громади міста Києва, передачі його у володіння та користування, передачі до сфери управління районних в місті Києві державних адміністрацій, закріплення майна на праві господарського відання або оперативного управління» та від 28 жовтня 2010 року № 183/4995 «Про окремі питання організації управління районами в м. Києві», п. 1 надано згоду на прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Києва і передачу до сфери управління відповідних районних в місті Києві державних адміністрацій або у володіння та користування суб`єктам господарювання, або закріплення

на праві господарського відання чи оперативного управління за юридичними особами комунальної форми власності територіальної громади міста Києва об`єктів житлового фонду, у тому числі: гуртожитків, одноквартирних будинків, квартир у багатоквартирних будинках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, житлових приміщень у гуртожитках (житлових кімнат, житлових блоків (секцій) тощо разом з вбудованими та прибудованими нежитловими приміщеннями, службового житла, майна житлово-експлуатаційних організацій та комунальних підприємств, які обслуговували цей фонд, тощо.

Майно, що приймається з державної власності у комунальну власність територіальної громади міста Києва, Київська міська рада зобов`язується використовувати за цільовим призначенням і не відчужувати в приватну власність.

Згідно з цими ж рішеннями у разі державної реєстрації права комунальної власності територіальної громади міста Києва документ (лист-довідку), що підтверджує факт перебування об`єкта нерухомого майна у комунальній власності, видає Департамент комунальної власності м. Києва Київської міської державної адміністрації, яка є виконавчим органом Київської міської ради.

Тобто, районні в місті Києві державні адміністрації з питань управління майном, яке є власністю територіальної громади міста Києва, підпорядковуються Київській міській раді.

За матеріалами справи, у спірній квартирі на час звернення ОСОБА_1 до суду зареєстрованими будь-які особи не значаться, матеріали справи не містять і даних щодо приватизації спірної квартири.

Спірна квартира перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва та віднесена до сфери управління Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації.

Отже, визначена позивачем як відповідач Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація лише здійснює управління цією квартирою як об`єктом належного територіальній громаді нерухомого майна і не є належним відповідачем у цій справі; відповідачем має бути територіальна громада, у власності якої перебуває майно, тобто територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради.

Отже, з урахування вказаного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, так як заявлені до неналежного відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 12, 13,76-81, 89, 259, 263-265,274,279,354,358 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання права користування житловим приміщенням - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 квітня 2023 рокуу цивільній справі № 755/3883/23 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання права користування житловим приміщенням, у вигляді встановлення заборони Дніпровській районній у місті Києві державній адміністрації вчиняти дії, пов`язані з передачею у користування третім особам квартири АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , м. Київ, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 );

Відповідач - Дніпровська районна у місті Києві державна адміністрація (, адреса: м. Київ, вул. Івана Котляревського, 1/1).

Суддя А.В. Слободянюк